номер провадження справи 19/48/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
21.12.2023 Справа № 908/2522/23
м.Запоріжжя Запорізької області
Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Давиденко Ірини Вікторівни, при секретарі Хрипко О.О., розглянувши матеріали справи
про стягнення 87 639,53 грн.
про стягнення 70 433,90 грн.
від позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом): Зінченко С.О., довіреність б/н від 08.11.2023 (в режимі відеоконференції),
від відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом): не з`явився
07.11.2023 за наслідками розгляду справи № 908/2522/23 судом прийнято рішення. Первісний позов задоволено повністю, з Товариства з обмеженою відповідальністю Машинобудівний завод КВІК на користь Міністерства оборони України, стягнуто суму 87 639,53 грн. пені та суму 1342,00 грн. витрат зі сплати судового збору. Зустрічний позов задоволено повністю, стягнуто з Міністерства оборони України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Машинобудівний завод КВІК суму 70 433,90 грн. інфляційних витрат та суму 2147,00 грн. витрат зі сплати судового збору. Проведено зустрічне зарахування позовних вимог за первісним та зустрічним позовах на суму 70 433 грн. 90 коп. (інфляційні витрати) та 1342 грн.00 коп. (судовий збір). Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Машинобудівний завод КВІК на користь Міністерства оборони України грошову суму у розмірі 17 205, 63 грн. Стягнуто з Міністерства оборони України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Машинобудівний завод КВІК судовий збір 805,00 грн.
Справа розглядалась за правилами загального позовного провадження.
До Господарського суду Запорізької області шляхом застосування підсистеми Електронний суд Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи 13.11.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю Машинобудівний завод КВІК надійшло клопотання, в якому просить стягнути з Міністерства оброни України судові витрати на професійну правничу допомогу у справі № 908/2522/23. .
Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу № 908/2522/23 передано на розгляд судді Давиденко І.В.
Ухвалою від 20.11.2023 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Машинобудівний завод КВІК про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 908/2522/23 прийнято до розгляду, розгляд клопотання призначено на 04.12.2023.
01.12.2023 до суду від представника Міністерства оборони України (позивача за первісним позовом) надійшли пояснення (документ сформований в системі «Електронний суд») відповідно до яких просить суд в задоволенні клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 908/2522/23 відмовити, а у разі задоволення клопотання - зменшити розмір витрат. Також, просив суд провести судове засідання без участі представника Міністерства оборони України.
У зв`язку з перебуванням судді Давиденко І.В. з 04.12.2023 по 06.12.2023 на лікарняному, судове засідання, призначене на 04.12.2023 о 16 год. 20 хв. не відбулося.
Ухвалою суду від 07.12.2023 призначено підготовче засідання на 21.12.2023.
Ухвалою суду від 15.12.2023 клопотання представника Міністерства оборони України про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 908/2522/23 задоволено та ухвалено розгляд справи № 908/2522/23 здійснювати у Підсистемі Електронний суд Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС).
21.12.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю Машинобудівний завод КВІК на електронну пошту суду надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі його представника, вимоги підтримує в повному обсязі.
В судове засідання 21.12.2023 представник ТОВ «Машинобудівний завод «КВІК» не з`явився, просив суд здійснювати її розгляд без участі його представника.
У судовому засіданні 11.10.2023 представник Міністерства оборони України заперечив проти задоволення клопотання щодо стягнення з нього на користь ТОВ «Машинобудівний завод «КВІК» витрат на професійну правничу допомогу.
21.12.2023 заяву розглянуто, за наслідками розгляду заяви прийнято додаткове рішення та оголошено його вступну та резолютивну частини.
Розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Машинобудівний завод КВІК про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 908/2522/23, господарський суд виходить з наступного.
Згідно зі ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
З положень статті 123 ГПК України слідує, що до складу судових витрат, крім судового збору, входять також витрати, пов`язані з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній орієнтовний розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (ч.ч. 1, 3 ст. 124 ГПК України).
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд, зокрема, вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Частинами 1-3 статті 244 ГПК України встановлено: суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно з зустрічною позовною заявою ТОВ «Машинобудівний завод «КВІК», відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 162 ГПК України зазначав про попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5 000,00 грн. з наданням попереднього опису робіт (наданих послуг) та здійснених витрат адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги у справі.
При цьому до позовної заяви позивач надав попередній (орієнтовний ) опис робіт (наданих послуг) та здійснених витрат, виконаних адвокатським об`єднання, необхідних для надання правничої допомоги, в якому зазначено що попередній (орієнтовний) розмір витрат на професійну правничу допомогу складає 20 000,00 грн. за надані наступні послуги: підготовка зустрічної позовної заяви - вартість 4 500,00 грн., заява про визнання позову -вартість 500 грн., всього разом 5 000,00 грн.
В судовому засіданні 07.11.2023 представник ТОВ «Машинобудівний завод «КВІК» в усній формі зазначив, що докази понесених ним судових витрат будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення.
На підставі вказаних норм процесуального права, враховуючи надходження від позивача відповідної клопотання та надання ним доказів у встановлений строк, суд дійшов до висновку про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/2522/23 щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат та пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із ч. 3 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, відповідно до приписів ч. 5 ст. 129 ГПК України, суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Виходячи з аналізу вказаних статей, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу суд повинен виходити з критеріїв складності справи, кваліфікації і досвіду адвоката, фінансового стану клієнта, а також виходити з принципів розумності з врахуванням витраченого адвокатом часу задля надання такої допомоги.
Відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою послуг адвоката з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.
В матеріалах справи наявна копія ордеру на надання правничої (правової) допомоги позивачу серії АР № 1136928 від 17.08.2023 на адвоката Хілько Альону Василівну та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗП № 002415 від 22.10.2019.
У поданому клопотанні позивач просить суд стягнути з Міністерства оборони України витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000 грн. До клопотання долучено договір № 139 про надання правової допомоги від 17.08.2023, Акт приймання-передачі наданих послуг від 07.11.2023, детальний опис робіт (наданих послуг) та здійснених витрат виконаних адвокатським об`єднанням, необхідних для надання правничої допомоги у справі та платіжна інструкція № 6283 від 18.08.2023 про перерахування на рахунок Хілько А.О. оплати за правову допомогу в сумі 5 000,00 грн.
Договір про надання правової допомоги № 139 від 17.08.2023, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод" (далі Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Хілько» (далі Адвокатське об`єднання), відповідно до п. 1.1. якого Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу, пов`язану із захистом його прав і законних інтересів в судах всіх інстанцій, що діють в системі судоустрою України, на підприємствах, установах і організаціях усіх форм власності незалежно від підпорядкування у справі 908/2522/23.
Згідно із п. 2.1 Договору, Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги: шляхом усного та письмового консультування; складення проектів необхідних документів; представництво інтересів Клієнта в суді та правоохоронних органах, на усіх підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності, а також в органах державної влади та місцевого самоврядування.
Умовами розділу 4 Договору визначено, що орієнтовна вартість та ціна послуг вказується у Попередньому (орієнтовному) описі робіт. Остаточна вартість та ціна послуг визначається у Детальному описі робіт. Вартість робіт визначається у фіксованому розмірі ціни послуг без врахування часу роботи адвоката. Оплата за даним договором здійснюється шляхом 100% попередньої оплати на підставі рахунку та Попереднього (орієнтовного) опису робіт. За результатом наданих послуг складається акт приймання-передачі послуг, який підписується Клієнтом протягом 5 днів з дня його отримання. Акт про надання юридичної допомоги вважається підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання Клієнтом, останній не надав Адвокатському об`єднанню письмові аргументовані заперечення на акт.
Пунктом 7.1. Договору передбачено, що цей договір набирає чинності з дня його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків.
Як було зазначено вище, попередній (орієнтовний) розмір витрат на професійну правничу допомогу складає за надані наступні послуги: підготовка зустрічної позовної заяви - 4 500,00 грн., заява про визнання позову - 500 грн., всього на суму 5 000,00 грн.
Матеріали справи свідчать, що зустрічна позовна заява та заява про визнання позову ТОВ «Машинобудівний завод «КВІК», підписані адвокатом А.В. Хілько на підставі ордеру АР № 1136928 від 17.08.2023.
На виконання п. 4.4. Договору, в якості підтвердження оплати наданих послуг з правової допомоги позивач за зустрічним позовом надав копію платіжної інструкції № 6283 від 18.08.2023, відповідно до якої ТОВ «МЗ «КВІК» оплачено Адвокатському об`єднанню «Хілько» за надані послуги за Договором № 139 від 17.08.2023 в сумі 5 000,00 грн.
07.11.2023 між Адвокатським об`єднанням «Хілько» та Клієнтом був підписаний акт приймання-передачі наданих послуг, в якому зазначено, що Адвокатське об`єднання якісно та в повному надало юридичні послуги згідно з Договором у справі № 908/2522/23, вартість послуг Адвокатського об`єднання становить 9 000,00 грн.
Додатком до акту зазначено детальний опис робіт та здійснених витрат адвокатом.
В наданому Адвокатським об`єднанням детальному описі (наданих послуг) та здійснення витрат виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги у справі наведено зміст витраченого часу та вартість послуг: підготовка зустрічної позовної заяви 4 500,00 грн., заява про визнання позову - 500,00 грн., участь у підготовчому засіданні 10.10.2023 - 2 000,00 грн., участь у судовому засіданні 07.11.2023 - 2 000,00 грн., всього на суму 9 000,00 грн.
Абзацами 1, 2 ч. 8 ст. 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18, в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.
Беручи до уваги принцип співмірності, необхідно пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 зазначила, що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом у межах правовідносин між ними та не є обов`язковими для суду у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх співмірність із ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача.
Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування названих витрат, крім судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. У зв`язку з цим суд з урахуванням обставин конкретної справи, зокрема, ціни позову може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Міністерство оборони України проти стягнення витрат на правову допомогу заперечило повністю, а у разі задоволення клопотання просило зменшити розмір витрат на правничу допомогу адвоката.
Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Відповідно до предмету позову в даній справі позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат. З огляду на обставини справи, справа є не складною і підготовка до її розгляду не потребувала аналізу великої кількості доказів, законодавства, значних затрат часу та зусиль.
До складу витрат на професійну правничу допомогу відповідно до детального опису робіт від 07.11.2023 включені послуги - «участь у підготовчому засіданні 10.10.2023 та 07.11.2023» вартістю 2 000,00 грн. кожне. Суд визнав ці витрати завищеними. Згідно із протоколами судових засідань у справі № 908/2522/23 судові засідання не були тривалими та стосувались в більшості з`ясування процесуальних питань. Загальний час, витрачений адвокатом Хілько А.В. на участь у судових засіданнях з розгляду справи № 908/2522/23 менший ніж пів години, а отже сумарна вартість участі у судових засіданнях в розмірі 4 000,00 грн. є значно завищеною.
Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку що заявлені витрати позивача на професійну правничу допомогу порівняно зі складністю справи є неспівмірними та достатньо завищеними.
Приписами ч. 1 ст. 2 ГПК України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Відповідно до ч. 3 ст. 236 ГПК України судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.
Таким чином, оскільки представник ТОВ «Машинобудівний завод «КВІК» у судовому засіданні 07.11.2023 заявив про намір надати докази судових витрат в порядку п. 8 ст. 129 ГПК України, враховуючи подання адвокатом Хілько А.В. акту приймання передачі наданих послуг та детального опису робіт (наданих послуг) від 07.11.2023, виходячи із суми визнаної судом обґрунтованою позовних вимог, суд визнав за необхідне обмежити розмір витрат на професійну правничу допомогу та дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача та стягнення з відповідача на користь позивача 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи № 908/2522/23.
Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Машинобудівний завод КВІК про стягнення витрат на правничу допомогу у справі № 908/2522/23 задовольнити частково.
3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
4. У задоволенні іншої частини клопотання відмовити.
Повний текст додаткового рішення складено та підписано 08.01.2024 після виходу судді з щорічної відпустки.
Суддя І.В. Давиденко
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.