ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2023 р. Справа№ 910/5278/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Євсікова О.О.

Демидової А.М.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги

Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр управління промисловістю" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення господарського суду міста Києва від 07.07.2023

у справі № 910/5278/23 (суддя Паламар П.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське шляхо-будівельне управління" Херсонської області

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Києва в особі філії "Центр управління промисловістю" м. Києва

про стягнення боргу, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, ціна позову 12009,04 грн

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

В квітні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Одеське шляхо-будівельне управління" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Києва в особі філії "Центр управління промисловістю" м. Києва про стягнення 12 009,04 грн боргу.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем зобов`язання з оплати наданих послуг автогрейдером Liugong CLG 4165 для наведення порядку на автодорогах загальною вартістю 7681,52 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням господарського суду міста Києва від 07.07.2023 у справі № 910/5278/23 провадження у справі № 910/5278/23 в частині вимог про стягнення 7681,52 грн. боргу закрито, в іншій частині позов задоволено та стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Києва в особі філії "Центр управління промисловістю" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське шляхо-будівельне управління" 3641,69 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 685,83 грн. три проценти річних з простроченої суми, 2684 грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що сума боргу у розмірі 7681,52 грн. відповідачем сплачена після звернення позивача в суд з позовом у даній справі.

Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів. Позиції інших учасників справи.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду міста Києва від 07.07.2023 у справі № 910/5278/23, Акціонерне товариство "Українська залізниця" м. Києва в особі філії "Центр управління промисловістю" м. Києва звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати згадане рішення суду в задоволеній частині, як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 530 ЦК України, ст.ст. 58, 236 ГПК України, ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Зокрема, скаржник зазначає, що він не допускав прострочення виконання зобов`язання, оскільки позивач не заявляв йому вимог щодо сплати.

Обов`язок з оплати отриманих послуг виконано замовником у добровільному порядку до отримання позовної заяви та відкриття провадження у справі, що підтверджується квитанцією від 06.04.2023 № на суму 7681, 50 грн.

Позивач подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а судове рішення - без змін, посилаючись на те, що ним заявлялась вимога, саме до відповідача, яка зазначена в ЄРПОУ.

У відповіді на відзив позивача відповідач наголошує на тому, що претензія мала надсилатись на адресу Виробничого підрозділу "Редутський кар`єр", який є стороною договору, а надані ним до відзиву докази не можуть прийнятися судом апеляційної інстанції.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2023 (колегія суддів: головуючий Ходаківська І.П., судді Демидова А.М., Євсіков О.О.) за клопотанням Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр управління промисловістю" Акціонерного товариства "Українська залізниця" поновлено строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду на рішення господарського суду міста Києва від 07.07.2023 та відкрито апеляційне провадження у справі № 910/5278/23, розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.

Як встановлено судом першої та перевірено судом апеляційної інстанції, на підставі усної угоди за завданням відповідача позивачем було надані Виробничому підрозділу "Редутський кар`єр" філії "Центр управління промисловістю" Акціонерного товариства "Українська залізниця" послуги автогрейдером Liugong CLG 4165 для наведення порядку на автодорогах загальною вартістю 7681,52 грн, що підтверджується актом виконаних робіт (надання послуг) № 65 від 30 березня 2020 року, двостороннім актом звірки взаєморозрахунків між позивачем та відповідачем станом на 31 грудня 2021 року.

Звертаючись з позовом у даній справі, "Одеське шляхо-будівельне управління" послалось на те, що надані ним послуги були прийняті відповідачем, проте не оплачені.

Зокрема, позивач зазначив, що ним було пред`явлено відповідачу претензію щодо оплати наданих послуг від 21 січня 2021 року № 19, яка залишдась останнім не оплаченою.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказував, що вимога про стягнення з нього сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання є безпідставною, оскільки строк оплати виконаних послуг між сторонами встановлено не було, а саму претензію позивачем було надіслано на адресу, за якою його товариство не перебувало.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

За правилами статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як передбачено частиною другою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Положеннями статті 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи підтверджено, що факт надання позивачем послуг автогрейдером Liugong CLG 4165 для наведення порядку на автодорогах на загальну суму 7681,52 грн підтверджується актом виконаних робіт (надання послуг) № 65 від 30 березня 2020 року, двостороннім актом звірки взаєморозрахунків між позивачем та відповідачем станом на 31 грудня 2021 року.

З урахуванням того, що строк оплати робіт за договором не встановлено, відповідач відповідно до ст. 530 ЦК України зобов`язаний був оплатити позивачу виконані роботи у семиденний строк з дня пред`явлення вимоги № 19 від 21 січня 2021 року.

Разом з тим, факт прострочення оплати зазначеної суми відповідачем - її сплата вже після відкриття провадження у даній справі підтверджується платіжної інструкції на переказ готівки № від 6 квітня 2023 року.

Як вірно враховано місцевим господарським судом, посилання відповідача на неодержання ним вимоги про оплату виконаних робіт є необґрунтованими, оскільки відповідач як добросовісний контрагент був зобов`язаний повідомляти іншу сторону договору про зміну свого місцезнаходження (перебування), а надсилання позивачем вимоги на адресу, вказану в договорі та ЄДРПОУ свідчить про належне пред`явлення вимоги про оплату та, відповідно настання строку платежу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.04.2020 у справі №910/4590/19, аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень ст. 625 ЦК України, зробила висновок, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю.

Відповідна правова позиція також викладена у постановах Верховного Суду від 13.01.2022 у справі №921/27/21 та від 14.12.2021 у справі №911/3150/20. Також у цих постановах зазначено, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

З огляду на викладене, правомірним є висновок місцевого господарського суду про задоволення позову в частині стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат, періоди прострочення та нараховані суми яких обґрунтовано визнано судом вірними.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до вимог статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно пункту 1 частини першої статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, встановивши, що відповідні доводи щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в порядку статті 129 ГПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр управління промисловістю" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 07.07.2023 у справі №910/5278/23 залишити без змін та поновити його дію.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді О.О. Євсіков

А.М. Демидова