ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року

м. Київ

cправа № 922/1048/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Погребняка В.Я. - головуючого, Васьковського О.В., Картере В.І.

за участю секретаря судового засідання Громак В.О.

учасники справи:

боржниця - ОСОБА_1

представник боржниці - Іванченко А.В., адвокат,

керуючий реструктуризацією арбітражний керуючий Корольов В.В. - особисто

кредитор - Акціонерне товариство "Кредобанк"

представник кредитора - Павленко С.В., адвокат,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги

Акціонерного товариства "Кредобанк",

ОСОБА_1

арбітражного керуючого Корольова В.В.

на ухвалу Східного апеляційного господарського суду

від 04.10.2023

у складі колегії суддів: Терещенко О.І. (головуюча), Тихий П.В., Гребенюк Н.В.,

у справі за заявою

ОСОБА_1

про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст руху справи

1. Ухвалою суду від 29.09.2022 в підготовчому засіданні господарський суд відкрив провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , боржниця), здійснив оприлюднення оголошення про відкриття справи про неплатоспроможність на веб-сайті судової влади України (ВГСУ), призначив керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Корольова Вадима В`ячеславовича (далі - арбітражний керуючий Корольов В.В.), зобов`язав керуючого реструктуризацією вчинити певні дії, призначив проведення попереднього засідання суду на 22.11.2022.

2. Ухвалою суду від 28.03.2023 було визнано грошові вимоги кредиторів:

- Акціонерного товариства "Кредобанк" (далі - АТ "Кредобанк", скаржник) на суму 43 447,85 грн. та 4 962,00 грн. судового збору;

- Акціонерного товариства "ПУМБ" (далі - АТ "ПУМБ") на суму 21 818,94 грн. та 4 962,00 грн. судового збору;

- гр. ОСОБА_2 на суму 295 782,36 грн. та 4 962,00 грн. судового збору;

- Акціонерного товариства "Мегабанк" (далі - АТ "Мегабанк") на суму 60 265,81 грн. та 4 962,00 грн. судового збору;

- Акціонерного товариства "Сенс Банк" (далі - АТ "Сенс Банк") на суму 94 460,14 грн. та 5 368,00 грн. судового збору.

- визнано вимоги АТ "Мегабанк" та АТ "Сенс Банк" такими, що є конкурсними, але не мають права вирішального голосу;

- з урахуванням статті 123 Кодексу процедур банкрутства (далі - КУзПБ) зобов`язано керуючого реструктуризацією організувати та провести збори кредиторів на якому розглянути погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі.

3. 20.05.2023 від арбітражного керуючого Корольова В.В. надійшла заява про затвердження плану реструктуризації боргів боржниці, який був погоджений більшістю голосів зборів кредиторів (протокол борів кредиторів № 3 від 24.05.2023), створений фонд для оплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражному керуючому Корольову В.В. та визначений порядок його формування, розглянуто клопотання кредитора АТ "Кредобанк" про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

4. Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.06.2023 у справі №922/1048/22 відмовлено у задоволенні клопотання АТ "Кредобанк" про закриття провадження у справі;

відмовлено керуючому реструктуризацією у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника;

призначено до розгляду в судовому засіданні клопотання керуючого реструктуризацією про затвердження порядку формування фонду для авансування грошової винагороди, відшкодування витрат керуючому реструктуризацією та використання його коштів;

відкладено розгляд справи у підсумковому засіданні суду;

зобов`язано керуючого реструктуризацією організувати та провести збори кредиторів, на яких визначитись з подальшою процедурою банкрутства;

ухвалу надіслано керуючому реструктуризацією Корольову В.В., боржниці ОСОБА_1 , кредиторам: АТ "Мегабанк", ПАТ "ПУМБ", АТ "Кредобанк", гр. ОСОБА_2 .

5. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 20.09.2023, апеляційну скаргу представника АТ "Кредобанк" - адвоката Павленко С.В. залишено без задоволення;

ухвалу Господарського суду Харківської області від 22.06.2023 у справі №922/1048/22 залишено без змін.

6. 25.09.2023 на адресу апеляційного господарського суду від представниці ОСОБА_1 - адвоката Іванченко А.В. надійшла заява про винесення додаткового рішення (вх. № 11619 ел. 13385), з додатками по тексту, в якій заявниця просила стягнути з АТ "Кредобанк" на користь ОСОБА_1 16 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, яку разом з додатками, долучено до матеріалів справи.

7. 26.09.2023 на електронну адресу апеляційного господарського суду від представника арбітражного керуючого Корольова В.В. - адвоката Романченко О.М. надійшла заява від 25.09.2023 про ухвалення додаткового рішення (вх. № 11628 ел. 13389) з додатками по тексту, в якій останній просив стягнути з АТ "Кредобанк" на користь арбітражного керуючого Корольова В.В. 10 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, яку разом з додатками, долучено до матеріалів справи.

Короткий зміст ухвали апеляційного господарського суду

8. Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.10.2023 у справі № 922/1048/22 відмовлено представниці ОСОБА_1 - адвокату Іванченко А.В. в ухваленні додаткової постанови у справі №922/1048/22;

відмовлено представнику арбітражного керуючого Корольова В.В. - адвокату Романченко О.М. в ухваленні додаткової постанови у справі №922/1048/22.

8.1. Судом встановлено, що предметом апеляційного перегляду була ухвала місцевого господарського суду в частині відмови у задоволенні клопотання АТ "Кредобанк" про закриття провадження у справі;

станом на час прийняття ухвали, оскаржуваної в частині відмови у задоволенні клопотання АТ "Кредобанк" про закриття провадження у справі, судового рішення по суті заявлених вимог господарським судом першої інстанції не ухвалювалось.

8.2. Апеляційний господарський суд зазначив, що, оскільки судом апеляційної інстанції не переглядалось судове рішення місцевого господарського суду, прийняте за результатами розгляду заяви по суті, тобто розгляд справи по суті не завершений і господарським судом першої інстанції не приймалось рішення по суті заявлених вимог, а предметом апеляційного оскарження була ухвала лише в частині відмови у задоволенні клопотання АТ "Кредобанк" про закриття провадження у справі, підстави для ухвалення додаткової постанови у справі відсутні.

8.3. Також суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника АТ "Кредобанк" адвоката Павленко С.В. про зменшення витрат на правову допомогу (вх. № 12047 ел. 13568), оскільки остаточного рішення за результатами розгляду по суті заявлених вимог не приймалось.

КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

9. Акціонерне товариство "Кредобанк" (далі - АТ "Кредобанк", заявник) 10.10.2023 засобами електронного зв`язку, звернулось з касаційною скаргою на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 04.10.2023 про відмову в ухваленні додаткової постанови у справі № 922/1048/22 Господарського суду Харківської області.

10. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 922/1048/22 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Білоус В.В., суддя - Васьковський О.В., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.10.2023.

11. ОСОБА_1 30.10.2023 звернулась з касаційною скаргою на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 04.10.2023 про відмову в ухваленні додаткової постанови у справі № 922/1048/22 Господарського суду Харківської області.

12. У зв`язку з відпусткою судді Білоуса В.В. автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 922/1048/22 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Картере В.І., суддя - Васьковський О.В., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.11.2023.

13. Арбітражний керуючий Корольов В.В. 15.11.2023 звернувся з касаційною скаргою на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 04.10.2023 про відмову в ухваленні додаткової постанови у справі № 922/1048/22 Господарського суду Харківської області, заявляючи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

14. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 922/1048/22 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Картере В.І., суддя - Васьковський О.В., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.11.2023.

15. Ухвалою Верховного Суду від 17.11.2023 касаційні скарги АТ "Кредобанк", ОСОБА_1 та арбітражного керуючого Корольова В.В. на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 04.10.2023 об`єднано в одне касаційне провадження, датою проведення судового засідання визначено 28.11.2023.

16. Ухвалою від 28.11.2023 Верховний Суд відклав розгляд касаційний скарг АТ "Кредобанк", арбітражного керуючого Корольова В.В., та ОСОБА_1 на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 04.10.2023 у справі № 922/1048/22.

повідомив учасників справи, що розгляд касаційний скарг АТ "Кредобанк", арбітражного керуючого Корольова В.В., та ОСОБА_1 на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 04.10.2023 відбудеться 19.12.2023, 11:30.

17. 22.11.2023 до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_1 на касаційну скаргу АТ "Кредобанк" на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 04.10.2023 про відмову в ухвалені додаткової постанови про стягнення витрат на правову допомогу, в якій боржниця просила зазначену касаційну скаргу залишити без задоволення.

18. Враховуючи положення Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX), Указу Президента України від 06.11.2023 № 734/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 08.11.2023 № 3429-IX, Верховний Суд розглядає справу № 922/1048/22 у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

19. Суд констатує, що до визначеної дати проведення судового засідання (19.12.2023) від учасників справи не надійшло заяв, клопотань пов`язаних з рухом касаційної скарги, в т.ч. про перерву чи відкладення розгляду справи, що унеможливило б розгляд справи у судовому засіданні 19.12.2023.

20. Представник АТ "Кредобанк" в судовому засіданні 19.12.2023 вимоги заявленої касаційної скарги підтримав, з підстав викладених у касаційній скарзі.

21. Арбітражний керуючий Корольов В.В. доводи поданої касаційної скарги підтримав. Уповноважена представниця боржниці адвокат Іванченко А.В. в судовому засіданні 19.12.2023 вимоги касаційної скарги підьримала.

22. Інші учасники провадження у справі у судове засідання повноважених представників не направили. Про дату, час та місце розгляду касаційної скарги учасники справи були повідомлені належним чином.

Оскільки, явка представників сторін не була визнана обов`язковою, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутністю повноважних представників учасників судового процесу, які не з`явились.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржників

АТ "Кредобанк"

23. В обґрунтування заявлених вимог, скаржник просив звернути увагу на такі обставини:

- несвоєчасне, без поважних причин (стаття 241 ГПК України), подання доказів про правову допомогу без обґрунтування поважності таких причин, без подання клопотань про продовження та/або поновлення процесуальних строків (стаття 119 ГПК України);

- адвокат Іванченко А.В. зловмисно ввела апеляційний суд в оману щодо обсягу своїх повноважень;

- не співмірність заявлених витрат середнім ринковим (середньозваженим) цінам на послуги адвоката;

- не зазначення, всупереч вимогам законодавства, часу (години, хвилини, тощо), який витратив адвокат на надання правової допомоги, що унеможливлює оцінки судом одного з обов`язкових елементів доказування;

- всі процесуальні документи (в т.ч. заява про винесення додаткового рішення) підписані адвокатом Іванченко А.В. без відповідних повноважень;

- Договір від 09.08.2021 наданий суду без Додаткової угоди № 1 (в суд надана лише додаткова угода № 2) тому відсутня об`єктивна можливість оцінити дійсні межі повноважень та вартість робіт по договору правничої допомоги;

- адвокат Романченко О.М. (щодо стягнення витрат за послуги якого заявлено вимог до суду) зловмисно ввів апеляційний суд в оману щодо обсягу своїх повноважень;

- заявлені представником арбітражного керуючого витрати не співмірні середнім ринковим (середньозваженим) цінам на послуги адвоката, які наводив Заявник;

- - відповідно до статті 115 КУзПБ дозвіл на залучення осіб, що забезпечують виконання повноважень керуючого реструктуризацією та/або керуючого реалізацією майна боржника надає господарський суд на підставі мотивованої заяви арбітражного керуючого про необхідність їх участі у справі, в якій зазначається розмір оплати їх послуг. Однак така ухвала суду відсутня, тому адвокат Романенка О.М. залучений до представництва при прямій забороні Закону.

Боржниці - ОСОБА_1

24. Боржниця доводить, що правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 22.02.2022 у справі № 910/5257/21, не є аналогічною справі №922/1048/22, оскільки була прийнята в іншій категорії справ, з відмінним складом сторін по справі та предметом спору. Тому апеляційним судом було помилково враховано до спірних правовідносин практику Верховного Суду від 22.02.2022 у справі № 910/5257/21, що призвело до винесення незаконного та необґрунтованого рішення у справі № 922/1048/22.

24.1. Також боржниця аргументувала, що у справі про неплатоспроможність фізичної особи можливі три випадки прийняття судом остаточного судового рішення, в яких судом приймається ухвала про закриття провадження у справі про неплатоспроможності боржника фізичної особи, але з різними процесуальними наслідками для боржника. Предметом перегляду апеляційним судом була ухвала, прийнята за результатом розгляду заяви AT "Кредобанк" про закриття провадження (на підставі частини сьомої статті 123 КУзПБ) у справі №922/1048/22 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , тому рішення було прийнято по суті заяви.

Арбітражного керуючого Корольова В.В.

25. Арбітражний керуючий аргументував, що у класифікації, наведеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 918/335/17, вирішення Східним апеляційним господарським судом питання щодо закриття провадження за апеляційною скаргою АТ "Кредобанк" у справі № 922/1048/22, стосується саме непозовного провадження у справі про банкрутство, де АТ "Кредобанк" було заявлено вимогу про закриття провадження та вирішено її по суті. Крім вимоги про закриття провадження АТ "Кредобанк" було поставлено питання щодо конфлікту інтересів в діях адвоката Іванченко А.В. за участі арбітражного керуючого Корольова В.В. та необхідності надання письмових пояснень з цього приводу. У зв`язку з чим, арбітражний керуючий Корольов В.В., реалізуючи право на професійну правничу допомогу, яке гарантоване статтею. 59 Конституції України, був вимушений звернутися до адвоката Романченка А.М. та понести відповідні судові витрати. Залишення без задоволення апеляційної скарги АТ "Кредобанк" є остаточним рішенням по суті заявлених вимог, тому апеляційним господарським судом мало бути вирішено питання про відшкодування на користь арбітражного керуючого витрат на професійну правничу допомогу.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

26. Відповідно до вимог статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

27. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

28. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

29. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

30. Предметом касаційного перегляду у цій справі є питання дотримання судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права під час розгляду заяв щодо стягнення витрат на правову допомогу в межах провадження у справі про банкрутство.

31. Відповідно до частини шостої статті 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.

32. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

33. Питання понесення та відшкодування судових витрат за чинним законодавством України регулюються Законом України "Про судовий збір", положеннями Господарського процесуального кодексу України.

34. Практична реалізація принципу відшкодування судових витрат сторони, відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

35. Згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

36. Частинами першою, другою статті 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави; за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

37. Загальне правило розподілу судових витрат відповідно до статті 129 ГПК України визначені таким чином:

- судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

38. Положеннями частини четвертої статті 129 ГПК України унормовано, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

39. Системний аналіз положень статей 126, 129 ГПК України дає підстави для висновку, що витрати, пов`язаних з розглядом справи, за відсутності прямої вказівки в процесуальному законі щодо покладення таких витрат на іншу особу, можуть бути покладені за результатами вирішення спору лише на сторони такого спору.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у справах №906/977/19 (додаткова ухвала від 02.06.2021), № 911/2115/19 (постанова від 13.10.2020) та № 925/1105/19 (ухвала від 16.12.2020).

40. Водночас Господарський процесуальний кодекс України не містить окремого врегулювання питання розподілу судових витрат у справах про банкрутство.

41. Розподіл судових витрат також не встановлений нормами Кодексом України з процедур банкрутства.

42. Відшкодування судових витрат у непозовному провадженні, як-от у справах про банкрутство, якщо інше не передбачено законом, здійснюється за загальними правилами статті 129 ГПК України.

43. Склад учасників справи визначено в статті 41 ГПК України, а саме, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

44. Стаття 45 цього Кодексу визначає, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

45. Склад учасників у справі визначається Кодексом України з процедур банкрутства.

45.1. Відповідно до абзацу двадцять четвертого статті 1 КУзПБ, учасники у справі про банкрутство - сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, Національний банк України, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір

45.2. Водночас абзацом двадцять другим частини першої статті 1 КУзПБ унормовано, що сторонами у справі про банкрутство (неплатоспроможність) є конкурсні кредитори (голова комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут)

46. Верховний Суд зазначає, що факт подання учасником справи про неплатоспроможність ОСОБА_1 та арбітражним керуючим Корольовим В.В. до суду заяв про розподіл судових витрат із зазначенням вимог до іншого учасника у справі про банкрутство та підстави такої заяви, може вважатися реалізацією права на судовий захист та за своєю правовою природою є процесуальною дією в розумінні частини третьої статті 3 ГПК України, що зумовлює обов`язок суду, керуючись принципом диспозитивності, розглянути заяву із застосуванням норм процесуального закону, чинного на дату звернення із вказаною заявою.

46.1. Разом з тим, при з`ясуванні суб`єктного складу учасників справи та змісту поданої заяви, Верховний Суд, керуючись принципом диспозитивності у господарському процесі, виходить з того, який процесуальний статус мають заявник та інші особи при зверненні з відповідною заявою про розподіл судових витрат, та не вправі самостійно, з власної ініціативи змінювати суть заявленої вимоги, якщо її вимоги пред`явлено особою або до особи, яка не є стороною у справі про банкрутство.

47. Зважаючи на відсутність у процесуальному законі положень щодо покладення витрат, пов`язаних із розглядом справи про банкрутство, на іншу ніж сторони у справі особу, відсутні правові підстав вважати, що суд може покласти витрати, пов`язані з розглядом справи учасників у справі про банкрутство на одну із сторін у справі про банкрутство, оскільки відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства, такі заявники не можуть бути визначені як сторона у справі про банкрутство.

48. Системний аналіз пункту 6 частини третьої статті 2, пункту частини першої статті 15 ГПК України дає підстави для висновку, що господарське судочинство здійснюється з урахуванням принципу пропорційності, який суд застосовує:

враховуючи завдання господарського судочинства;

забезпечуючи розумний баланс між приватними й публічними інтересами;

враховуючи особливості предмета спору, ціну позову, складність справи, значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

48.1. Зазначений принцип також закладено у положення частини четвертої статті 126, статті 129 ГПК України.

48.2. Отже, розглядаючи клопотання (заяву) одного із учасників справи про банкрутство щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд повинен враховувати не лише наявність статусу сторони у заявника та особи, з якої заявник відповідного клопотання просить стягнути суму витрат, але і враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Щодо розгляду касаційної скарги арбітражного керуючого Корольова В.В. по суті

49. Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до статті 10 КУзПБ арбітражний керуючий є суб`єктом незалежної професійної діяльності, з моменту постановлення ухвали (постанови) про призначення його керуючим санацією або ліквідатором до моменту припинення здійснення ним повноважень прирівнюється до службової особи підприємства-боржника, право на здійснення діяльності арбітражного керуючого надається особі, яка отримала відповідне свідоцтво у порядку, встановленому цим Кодексом, та внесена до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України.

50. Системний аналіз статей 1, 10, 12 КУзПБ свідчить, що арбітражний керуючий є учасником справи, однак не є стороною у справі про банкрутство (неплатоспроможність), здійснює свою діяльність самостійно, однак як службова особа, якій, в силу передбаченого Кодексом статусу та порядку його набуття, не надано законом права делегувати права та обов`язки третім особам, якими безпосередньо наділений відповідно до Закону арбітражний керуючий, а наявність відповідної компетенції, навичок, знань та досвіду у арбітражного керуючого презюмується в силу наявності у нього відповідного свідоцтва, отриманого у порядку, встановленому КУзПБ.

51. Звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення (постанови) у справі № 922/1048/22, Корольов В.В., статус якого відповідно до наведених вище положень Кодексу України з процедур банкрутство не може бути визначений як "сторона у справі", на власний розсуд визначився зі змістом заяви та заявив вимоги про стягнення судових витрат у справі.

52. Разом з тим, як ГПК України, так і КУзПБ не передбачено компенсацію арбітражному керуючому витрат у випадку залучення адвоката з метою представництва інтересів боржника від імені арбітражного керуючого під час розгляду питань, які входять до компетенції безпосередньо арбітражного керуючого.

53. Також колегія суддів звертає увагу, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доход (подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, від 01.006.2023 у справі № 924/1351/20 (924/214/22) та ін.).

53.1. Під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо та з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено) (частина третя статті 12 КУзПБ).

53.2. Крім того, Колегія суддів враховує, що змістом ухвали Господарського суду Харківської області від 22.06.2023 та постанови Східного апеляційного господарського суду від 20.09.2023 у цій справі (як в описовій, так і резолютивній частині) не підтверджується, що апеляційним судом прийнято рішення безпосередньо про цивільні права фізичної особи Корольова В.В.

54. З огляду на зазначене, апеляційний господарський суд дійшов правильного висновку про відмову у стягненні витрат на правову допомогу представнику арбітражного керуючого Корольова В.В. - адвокату Романченко О.М. та ухваленні додаткової постанови у справі № 922/1048/22, оскільки розгляд заяви одного з учасників провадження у справі про банкрутство щодо закриття провадження у справі стосується безпосередньо прав боржника, а не безпосередньо захисту прав арбітражного керуючого Корольова В.В. як фізичної особи.

Щодо розгляду касаційної скарги боржниці ОСОБА_1 по суті

55. За змістом ухвали Господарського суду Харківської області від 22.06.2023 та постанови Східного апеляційного господарського суду від 20.09.2023 судами попередніх інстанцій встановлено, що боржницею дотримано усіх вимог, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства, та надано достовірні та повні відомості, на підставі яких було відкрито провадження.

56. Разом з тим колегія суддів погоджується із висновком апеляційного суду про наявність підстав для відмови представнику ОСОБА_1 - адвокату Іванченко А.В. в ухваленні додаткової постанови у справі №922/1048/22, з огляду на таке.

57. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).

57.1. Тобто зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Такий висновок Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду викладений у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

57.2. Виходячи з наведеного, колегія суддів касаційної інстанції враховує подані АТ "Кредобанк" доводи про неспівмірність розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу через невідповідність їх вимогам необхідності, реальності розумності.

58. Керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, суд відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

58.1. Водночас, в судовому рішенні суд повинен прямо зазначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19).

59. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

60. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

61. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

62. Також колегія суддів звертає увагу на сформований у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписів статей 123 - 130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

63. Отже, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

64. Системний аналіз статей 12, 114 КУзПБ свідчить, що фактично інтереси боржника у процедурі неплатоспроможності представляє безпосередньо арбітражний керуючий, якому зазначеними положеннями законодавства надані відповідні права та обов`язки. Також діяльність арбітражного керуючого є оплатною.

65. Зазначене не спростовує наявність права у боржника отримувати правову допомогу та можливість залучення додаткових представників (в тому числі адвокатів) під час здійснення процедур.

66. Водночас, колегія суддів враховує, що провадження у справі про банкрутство, на відміну від позовного провадження, призначенням якого є визначення та задоволення індивідуальних вимог кредиторів, має на меті задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника. Досягнення цієї мети є можливим за умови гарантування: 1) охорони інтересів кредиторів від протизаконних дій інших кредиторів; 2) охорони інтересів кредиторів від недобросовісних дій боржника, інших осіб; 3) охорони боржника від протизаконних дій кредиторів, інших осіб. Насамперед це зумовлено специфікою провадження у справах про банкрутство, яка полягає у застосуванні спеціальних способів захисту її суб`єктів, особливостях процедури, учасників, стадій та інших елементів, які відрізняють таке провадження від позовного.

67. Разом з тим, стягнення на користь боржника витрат, які боржник поніс у зв`язку із розглядом окремих процедурних чи процесуальних питань у провадженні у справі про банкрутство сприятиме непропорційному навантаженню на учасників у справі про банкрутство та не відповідатиме меті процедури неплатоспроможності, а також може сприяти необґрунтованому збагаченню сторін у справ про банкрутство, оскільки законом прямо не передбачено стягнення витрат на правову допомогу у процедурах банкрутства за результатами розгляду заяв, пов`язаних із окремими процедурами банкрутства.

68. Також Верховний Суд звертає увагу, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).

69. З огляду на викладене, дослідивши заяву про розподіл судових витрат та додані до неї документи та вирішуючи чи є розмір витрат боржниці на правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у цій справі, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу на суму 16 000,00 грн не відповідають критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних, неспівмірні із складністю справи і необхідним обсягом правничих послуг під час розгляду окремих питань у процедурі банкрутства, тому апеляційний господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1

Щодо розгляду касаційної скарги АТ "Кредобанк" по суті

70. У зв`язку із розглядом касаційних скарг по суті ОСОБА_1 , арбітражного керуючого Корольова В.В. та з огляду на висновки, яких дійшов Верховний Суд щодо зазначених касаційних скарг, колегія суддів дійшла також висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги АТ "Кредобанк".

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

71. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України, суд касаційної інстанції, за результатами розгляду касаційної скарги, має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

72. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 309 ГПК України).

73. Колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційних скарг АТ "Кредобанк", ОСОБА_1 , арбітражного керуючого Корольова В.В. та про наявність підстав для залишення оскаржуваної ухвали апеляційного суду без змін.

Судові витрати

74. У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційних скарг та залишенням без змін оскаржених судових рішень у справі № 922/1048/22, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржників.

На підставі викладеного та керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги Акціонерного товариства "Кредобанк", ОСОБА_1 та арбітражного керуючого Корольова В.В. залишити без задоволення.

2. Ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 04.10.2023 у справі №922/1048/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Я. Погребняк

Судді О.В. Васьковський

В.І. Картере