За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ІВК Техніка"
про розподіл судових витрат
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ІВК Техніка"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Темп-2000"
про стягнення 60 964,74 грн
Суддя Удалова О.Г.
без виклику представників сторін
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю ІВК Техніка (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Темп-2000 (далі - відповідач) про стягнення 60 964,74 грн, з яких: 25 000,00 грн основного боргу, 7 239,24 грн пені, 4 135,09 грн штрафу, 10 149,64 грн втрат від інфляції та 14 440,77 грн 30% річних.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки № 10/01-1П від 10.01.2022 в частині оплати поставленого товару у встановлений договором строк.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.11.2023 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача основний борг у сумі 25 000,00 грн, пеню в розмірі 7 239,24 грн, штраф в сумі 4 135,09 грн, інфляційні втрати в розмірі 10 149,64 грн, відсотки річних у сумі 1 444,08 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684,00 грн. В іншій частині позову відмовлено.

До Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про розподіл судових витрат (витрат на правничу допомогу), відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача крім суми судового збору також 20 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Ухвалою суду від 09.11.2023 судом прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ІВК Техніка" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/13186/23, а також встановлено відповідачу строк для подання письмових пояснень чи заперечень стосовно клопотання про ухвалення додаткового рішення про розподіл понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у даній справі у строк до 20.11.2023 (включно).

15.11.2023 відповідачем подано заяву про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 2 000,00 грн, вказана заява мотивована тим, що витрати позивача на правничу допомогу не відповідають критерію розумної необхідності таких витрат та їх розмір є завищеним.

Приймаючи додаткове рішення у справі № 910/13186/23 суд виходив з наступного.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

За приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 5 ст. 126 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Як вказано вище, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

У позовній заяві позивачем наведено попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи, згідно з яким вартість професійної правничої допомоги зазначена у фіксованому розмірі 20 000,00 грн.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано:

- копію договору № 27/10 від 27.10.2022, укладеного між позивачем (клієнт) та Адвокатським бюро «Клубань МВ» (Адвокатське бюро/бюро);

- додаткову угоду від 31.10.2022;

- копію ордеру серії ВЛ № 059914;

- копію свідоцтва серії ВЛ № 860 від 27.10.2017;

- розрахунок вартості правової допомоги (додаток до договору № 27/10 від 27.10.2023);

- акт наданих послуг № 2 від 25.10.2023 на суму 20 000,00 грн;

- платіжне доручення № 879 від 30.10.2023.

Згідно з п. 1.1 договору бюро зобов`язалось відповідно до умов договору надати клієнту правову допомогу щодо представництва та захисту інтересів клієнта у місцевих, адміністративних, господарських судах, державних, колективних та громадських установах, підприємствах та організаціях, незалежно від підпорядкування та форм власності, а клієнт зобов`язаний оплатити надані послуги.

Відповідно до п. 3.1 договору сторони погодили, що строки, розмір та спосіб оплати погоджуються в додатках до цього договору.

Вказаний договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його підписання сторонами, діє до 31.12.2023, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Додатком до договору сторонами погоджено вартість послуг за надання правової допомоги в розмірі 28 000,00 грн.

Актом наданих послуг №_2 від 25.10.2023 бюро надані, а позивачем прийнято наступні послуги:

1) проведення попередньої усної консультації з клієнтом. Проведення переговорів з контрагентом щодо можливого мирового врегулювання спору (кількість витраченого часу 1 година, вартість послуги 2 000,00 грн.);

2) ознайомлення з наданими клієнтом документами (кількість витраченого часу 1 година, вартість послуги 2 000,00 грн.);

3) підготовка позовної заяви з додатками для засвідчення, підписала у директора, відправлення позовної заяви з додатками до суду (кількість витраченого часу 3 години, вартість послуги 6 000,00 грн.);

4) здійснення розрахунку штрафних санкцій згідно з укладеним договором поставки та нормами чинного законодавства України (кількість витраченого часу 2 години, вартість послуги 4 000,00 грн.);

5) ознайомлення з відзивом на позовну заяву та підготовка відповіді на відзив на позовну заяву, відправлення відповіді до суду (кількість витраченого часу 3 години, вартість послуги 6 000,00 грн.).

Загальна вартість послуг становить 20 000,00 грн.

Платіжним дорученням № 879 від 30.10.2023 позивачем сплачено бюро 20 000,00 грн.

Заперечуючи проти покладення на відповідача всіх витрат позивача на правничу допомогу, відповідач зазначив, що такі послуги як: проведення переговорів з контрагентом щодо можливого мирового врегулювання спору; ознайомлення з наданими клієнтом документами; підписання у директора та відправка позовної заяви з додатками до суду; здійснення розрахунку штрафних санкцій; ознайомлення з відзивом на позовну заяву та відправка відповіді до суду, не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги.

Фактично, за твердженням відповідача, представником позивача надані послуги з написання позовної заяви та відповіді на відзив, при цьому обсяг позовної заяви, обсяг доказової бази, а також обсяг відповіді на відзив на позовну заяву не є значним, у зв`язку з чим просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 2 000,00 грн.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частинною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави (глави 63 Послуги. Загальні положення підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої цього Кодексу) можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність).

За приписами ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, втручання суду в договірні відносини між адвокатом та його клієнтом в частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому в статті 43 Конституції (Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду).

Водночас, в пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, що "під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи"

У вказаній постанові колегія суддів вважає, що висновки судів про частково відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та висновків об`єднаної палати про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.

При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited" проти України» від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Щодо заперечень відповідача, суд зазначає про наступне.

Заявлені до відшкодування витрати в розмірі 20 000,00 грн погоджені сторонами в акті від 25.10.2023 та таку ж суму заявлено в попередньому орієнтованому розрахунку суми судових витрат, проте суд зазначає, що розмір цих витрат становить більше 30% від заявленої у даній справі ціни позову.

Крім того, суд погоджується з доводами відповідача щодо того, що дана справа не є складною, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача основного боргу за договором поставки, пені, штрафу, втрат від інфляції та 30% річних, при цьому вимога про стягнення боргу заявлена за однією накладною, що для досвідченого юриста не є складним позовом, відповідно нарахування здійснені на суму боргу з урахування часткових оплат, здійснених відповідачем в грудні 2022 року.

Фактично підготовка даного позову та розрахунок заявлених вимог здійснено математичним способом, що не потребує кваліфікованих знань в галузі права для надання правничої допомоги.

Крім того, суд зазначає, що в акті, підписаному між позивачем та бюро, фактично є дублюючі послуги, оскільки без здійснення розрахунку штрафних санкцій є неможливим підготовка позовної заявї, яка включає в себе вимоги про стягнення штрафних санкцій та інших нарахувань.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухвалення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Таким чином, з урахуванням зазначеного та критеріїв, які визначені у ч. 4 ст. 126 ГПК України, суд зазначає, що заявлені до стягнення витрати в розмір 20 000,00 грн не відповідають критеріям розумності, оскільки не мають характеру необхідних, є неспівмірними з виконаною адвокатом роботою, не містять обґрунтування обсягу фактичних дій представника позивача, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені з досягненням успішного результату, а їх відшкодування матиме надмірний характер для відповідача, а тому заявлені позивачем до стягнення витрати в розмірі 20 000,00 грн є такими, що створюють надмірний тягар для відповідача (подібний висновок щодо гонорару успіху викладено в додатковій постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 903/326/21).

За вказаних обставин, суд вважає, що заява позивача про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 10 000,00 грн, відповідно у вимозі про покладення на відповідача витрат в розмірі 10 000,00 грн суд відмовляє.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ІВК Техніка" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу в справі № 910/13186/23 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ТЕМП-2000 (юридична адреса: 01014, м. Київ, вул. Євгена Коновальця (Щорса), буд. 29; фактична адреса: 03022, м. Київ, вул. Козацька, 122; код 31111758) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ІВК Техніка" (юридична адреса: 61002, м. Харків, вул. Дарвіна, 20; адрес для листування: 61004, м. Харків, пров. Райрадівський, буд. 1; код 14062944) витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн (десять тисячі грн 00 коп.).

3. У задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення підписано 21.12.2023.

Суддя О.Г. Удалова