ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2023 р. Справа№ 910/5129/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

секретар

судового засідання Рибчич А.В.

за участю

представників:

від позивача - Пустовойтов Д.В.

від відповідача - Матвієнко П.П.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Ерідон"

на рішення Господарського суду м. Києва від 19.09.2023 р. (повний текст складено 25.09.2023 р.)

у справі № 910/5129/23 (суддя - Карабань Я.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Ерідон"

до Головного управління Національної поліції у м. Києві

про стягнення 20064,00 доларів США

В С Т А Н О В И В :

У березні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма Ерідон» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Головного управління Національної поліції у м. Києві про стягнення з Державного бюджету України в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої незаконними рішеннями та діями органу досудового розслідування, в сумі 20064,00 доларів США.

Вимоги позивача обгрунтовні тим, що в ході обшуку в складських приміщеннях за адресою: Волинська обл., Луцький район, с. Рованці, вул. Промислова, 16, в межах кримінального провадження № 0000131 від 20.04.2022 р., було неправомірно вилучено належне позивачу майно, чим позбавлено останнього права власності на це майно.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 19.09.2023 р. (повний текст складено 25.09.2023 р.) у справі № 910/5129/23 відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Ерідон" в повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма Ерідон" подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що вилучений товар жодним чином не відноситься до правопорушення, стосовно якого здійснюється кримінальне правопорушення № 0000131 від 20.04.2022 р., вилучення мінеральних добрив слідчим є протиправним та порушує права законного власника майна.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 17.10.2023 р. апеляційну скаргу у справі № 910/5129/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2023 р. відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Ерідон" на рішення Господарського суду м. Києва від 19.09.2023 р. до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 910/5129/23.

До суду 06.11.2023 р. надійшли матеріали справи № 910/5129/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2023 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Ерідон" та призначено справу № 910/5129/23 до розгляду на 05.12.2023 р.

У судовому засіданні 05.12.2023 р. представники сторін надали усні пояснення по суті апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 13.10.2022 р. у справі № 758/9190/22 було надано прокурорам, що входять до групи прокурорів, та слідчим, що входять до групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000131 від 20.04.2022 р. із можливістю залучення оперативних працівників та спеціалістів, дозвіл на проведення обшуку складських приміщень за адресою: Волинська обл., Луцький район, с. Рованці, вул. Промислова, 16, для виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінальних правопорушень у кримінальному провадженні, відомості про яке 20.04.2022 р. були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000131, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, з метою вилучення речей та документів, а саме продукції, імпортованої з Російської Федерації та Республіки Білорусь, документів щодо імпорту продукції з території Російської Федерації та Республіки Білорусь, документів щодо розрахунків з резидентами Російської Федерації та Республіки Білорусь за поставлену продукцію, документів щодо зберігання відповідної продукції, записів, блокнотів, нотаток, товарно-матеріальних цінностей; чорнових записів, які використовувалися під час злочинної діяльності.

25.10.2022 р. слідчим слідчого відділу Подільського управління поліції ГУНП у м. Києві лейтенантом поліції Дривинським А.П. на підставі вказаної ухвали проведено обшук, за результатами проведення якого складено протокол, у якому, зокрема, зазначено, що в складському приміщенні № 2 було виявлено 44 беги масою 1000 кг, кожен з маркуванням «Калій хлористий гранульований ГОСТ 4568-95 сорт 1 виробник Відкрите акціонерне товариство «Білоруськалій» з емблемою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агророзквіт».

Вказані 44 беги, масою по 1000 кг кожен, з маркуванням калій хлористий гранульований ГОСТ 4568-95 сорт 1 виробник Відкрите акціонерне товариство «Білоруськалій» з емблемою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агророзквіт» було передано на відповідальне зберігання директору Товариства з обмеженою відповідальністю «Агродім 2019» Нікітюку О.В. на підставі акту приймання-передачі від 25.10.2022 р.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 31.10.2022 р. у справі № 758/9623/22 накладено арешт на майно, вилучене під час обшуку за адресою: Волинська обл., Луцький район, с. Рованці, вул. Промислова, 16, а саме: на 44 беги (мішки), по 1000 кг кожен з маркуванням калій хлористий гранульований ГОСТ 4568-95, сорт 1, яке згідно з актом приймання-передачі від 25.10.2022 р. передано на відповідальне зберігання директору Товариства з обмеженою відповідальністю «Агродім 2019» Нікітюку О.В., а також постановою прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва від 26.10.2022 р. вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000131 від 20.04.2022 р.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 27.12.2022 р. у справі № 758/12144/22 вказане вище арештоване майно передано в управління та для реалізації Агентству з розшуку та менеджменту активів.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма Ерідон» зверталось до Подільського районного суду міста Києва з клопотанням від 06.02.2023 р. № 128 про скасування арешту майна, проте відповідно до ухвали слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 02.03.2023 р. у справі №758/1370/23 було відмовлено в його задоволенні.

Спір у справі виник у з в`язку з тим, що внаслідок неповернення органом досудового розслідування вилученого майна, позивач вважає, що йому завдано матеріальну шкоду у вигляді вартості неповернутого майна - 44 бега з мінеральними добривами-сульфат магнію гранульованього MgO-27,0%, S03 - 42,0% масою по 1000 кг.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Як передбачено ч. 2 ст. 224 ГК України, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 ГК України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Підставою для застосування до особи цивільно-правової відповідальності у вигляді збитків є доведені позивачем належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами обставини заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань, а також причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками.

При цьому, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника. Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

До того ж саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, за загальним правилом цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Отже, шкода, завдана фізичній чи юридичній особі іншими незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативну - розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами.

У відповідності до ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Статтею 1174 ЦК України унормовано, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

При цьому, згідно зі ст. ст. 1173, 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю, зокрема, органу державної влади або посадової чи службової особи органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цих органів та їх посадових чи службових осіб.

На відміну від загальної норми ст. 1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальна норма ст. 1173 ЦК України та ст. 1174 ЦК України допускає можливість відшкодування шкоди незалежно від вини державних органів та їх посадових осіб.

Таким чином, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Як було встановлено вище, на підставі ухвали слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 13.10.2022 р. у справі № 758/9190/22 слідчими в кримінальному провадженні № 0000131 від 20.04.2022 р. було проведено обшук складських приміщень за адресою: Волинська обл., Луцький район, с. Рованці, вул. Промислова, 16, у результаті якого були виявлено та вилучено 44 беги масою 1000 кг, кожен з маркуванням калій хлористий гранульований ГОСТ 4568-95 сорт 1, які в подальшому на підставі акту приймання-передачі від 25.10.2022 р. було передано на відповідальне зберігання директору Товариства з обмеженою відповідальністю «Агродім 2019» Нікітюку О.В.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 31.10.2022 р. у справі № 758/9623/22 на вказане майно накладено арешт, яке постановою прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва від 26.10.2022 р. визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000131 від 20.04.2022 р., та згідно з ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 27.12.2022 р. у справі № 758/12144/22 арештоване майно передано в управління та для реалізації Агентству з розшуку та менеджменту активів.

Позивач звертався до Подільського районного суду міста Києва з клопотанням № 128 від 06.02.2023 р. про скасування арешту майна. Відповідно до ухвали слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 02.03.2023 р. у справі № 758/1370/23 було відмовлено в задоволенні зазначеного клопотання.

Вказана ухвала обґрунтована тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма Ерідон» не було доведено наявності правових підстав для скасування арешту майна, оскільки арештоване майно є речовим доказом в кримінальному провадженні, відсутні правові підстави для визнання накладеного арешту таким, в якому відпала потреба, не доведено необґрунтованість такого арешту, а тому в цілях подальшого безперешкодного та своєчасного проведення досудового розслідування в задоволенні клопотання відмовлено.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що він є власником вилученого майна, що підтверджується договором поставки № Д-20/01-2021 від 29.01.2021 р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Санагро Україна» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма Ерідон» (покупець), згідно з яким постачальник зобов`язується поставити в обумовлені терміни мінеральні добрива, засоби захисту, рослин та іншу продукцію виробничо-технічного призначення, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар.

Відповідно до специфікації № 26 від 11.11.2021 р. до вказаного договору постачальник зобов`язався поставити покупцю сульфат магнію гранульований MqO-27% S03-42 загальною кількістю 7000 тон, загальною вартість 83175540,00 грн, що еквівалентно 3192000,00 доларів США, вартість тони 456,00 доларів США з ПДВ.

На виконання вказаного договору у період з серпня по вересень 2022 року постачальник поставив, а покупець прийняв товар на загальну суму 21308860,76 грн, що підтверджується видатковими накладними, а саме: № 9587 від 12.08.2022 р. на суму 5426028,00 грн, № 865 від 18.08.2022 р. на суму 3279732,48 грн, № 974 від 22.08.2022 р. на суму 3394301,89 грн, № 981 від 26.08.2022 р. на суму 850644,41 грн, № 982 від 20.08.2022 р. на суму 2553187,10 грн, № 983 від 30.08.2022 р. на суму 852650,64 грн, № 1002 від 31.08.2022 р. на суму 852650,64 грн, № 1021 від 13.09.2022 р. на суму 4099665,60 грн.

Також, в матеріалах справи міститься договір відповідального зберігання № 43106699 від 30.10.2022 р., укладений між позивачем (поклажодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агродім 2019» (зберігач), на виконання якого позивачем передано, а зберігачем прийнято на зберігання на складі за адресою: Волинська область, Луцький район, село Рованці, вулиця Промислова, 16, майно (сультфат магнія гранульований в біг-бегах ЗЕД), що підтверджується актами приймання-передачі майна: № 29 від 18.08.2022 р. у кількості 203 тони загальною вартістю 4060000,00 грн, № 31 від 23.08.2022 р. у кількості 247 тони загальною вартістю 4940000,00 грн, № 32 від 25.08.2022 р. у кількості 272 тони загальною вартістю 5440000,00 грн, № 33 від 31.08.2022 р. у кількості 272 тони загальною вартістю 5440000,00 грн, № 34 від 06.09.2022 р. у кількості 68 тон загальною вартістю 1360000,00 грн, № 35 від 09.09.2022 р. у кількості 340 тон загальною вартістю 6800000,00 грн, № 36 від 20.09.2022 р. у кількості 340 тон загальною вартістю 6800000,00 грн.

Також Товариство з обмеженою відповідальністю «Агродім 2019» повернуло Товариству з обмеженою відповідальністю «Фірма Ерідон» зі зберігання майно загальною кількістю 246 тон, що підтверджується актами повернення зі зберігання від 29.08.2022 р., від 30.08.2022 р., від 31.08.2022 р., від 01.09.2022 р., від 30.09.2022 р. та від 10.10.2022 р.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як передбачено ст. 131 КК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, що застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Зі змісту ст. 174 КПК України вбачається, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Вбачається, що арешт на майно, вартість якого позивач просить стягнути з Державного бюджету України в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої незаконними рішеннями та діями органу досудового розслідування, накладено в рамках досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000131, яке на даний час не закінчено, докази протилежного у матеріалах справи відсутні.

Положеннями КПК України передбачено прийняття рішення про зняття арешту з майна слідчим суддею під час досудового розслідування чи судом під час судового провадження лише в межах та під час здійснення провадження у кримінальній справі, або одночасно з винесенням прокурором постанови про закриття кримінального провадження.

Отже враховуючи те, що арешт на майно позивача був накладений в рамках кримінального провадження № 0000131, яке на даний час триває, звернення позивача до суду з позовом про відшкодування ринкової вартості вказаного майна за рахунок держави є передчасним.

Як було встановлено вище, 44 беги з мінеральними добривами-сульфат магнію гранульованього MgO-27,0%, S03 - 42,0% масою по 1000 кг, на які накладено арешт, є речовими доказами в кримінальному провадженні № 000013 від 20.04.2022 р.

Відповідно до ч. ч. 1, 9 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу. Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171 - 174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 132 КПК України ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України питання, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження, вирішується судом при ухваленні вироку за наслідками судового розгляду кримінального провадження.

Як передбачено ст. 374 КПК України, в резолютивній частині вироку зазначається, зокрема, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації.

Доводи скаржника про те, що вилучене майно (товар) жодним чином не відноситься до кримінального правопорушення, щодо якого здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 000013 від 20.04.2022 р., та вилучене майно не може забезпечити мету, з якою допускається таке забезпечення, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в межах даної справи скаржник просить надати оцінку речовим доказам у кримінальному провадженні, яке триває, що виходить за межі повноважень господарського суду.

При цьому, належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності відповідної посадової особи є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб органів державної влади.

Однак, у матеріалах справи відсутні належні докази, які б свідчили про неправомірність вилучення майна слідчим у кримінальному провадженні № 000013 від 20.04.2022 р. під час проведення обшуку та неправомірність накладення арешту на таке майно.

При цьому, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст. ст. 1173,1174 ЦК України.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає цивільну відповідальність за заподіяну шкоду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не було доведено протиправність поведінки посадових осіб відповідача (органу досудового розслідування), наявності причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою (бездіяльністю) органу досудового розслідування та завданими позивачу збитками, тобто не доведено наявності усього складу цивільного правопорушення як необхідної передумови для настання відповідальності у вигляді відшкодування шкоди, у зв`язку з чим вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розцінюватись як вимога детально відповідати на кожний аргумент апеляційної скарги (рішення ЄСПЛ у справі Трофимчук проти України, № 4241/03, від 28.10.2010 р.).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 19.09.2023 р. у справі № 910/5129/23 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Ерідон" задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання необхідно покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Ерідон" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 19.09.2023 р. у справі № 910/5129/23 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 10.01.2024 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран