РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.12.2023Справа № 910/14772/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче об`єднання «Київський завод автоматики»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОС 2023»

про стягнення 40 998,85 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Науково-виробниче об`єднання «Київський завод автоматики» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОС 2023» (далі - відповідач) про стягнення 40 998, 85 грн., у тому числі: заборгованість у розмірі 31 387, 75 грн., 1 009, 14 грн. - інфляційні втрати, 776, 52 грн. - 3% річних та 7 825, 44 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором оренди нерухомого майна №КЗА-1750 від 09.12.2019 в частині повного та своєчасного здійснення орендної плати, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/14772/23 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

20.11.2023 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОС 2023» судових витрат.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 25.09.2023 була надіслана відповідачу на адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 21.

Вказана ухвала не була вручена відповідачу, оскільки відправлення з трек-номером №542 повернуто на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Частиною 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, суд належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення відповідача про розгляд справи.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою господарського суду міста Києва від 25.09.2023 року, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

09.12.2019 між Публічним акціонерним товариством «Науково-виробниче об`єднання «Київський завод автоматики» (далі-орендодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія АЕРАС» (далі орендар, відповідач) було укладено договір оренди нерухомого майна №КЗА-1750 за умовами пункту 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення загальною площею 70,28 кв.м., що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Старокиївська, 10 (Літера IХ) перший поверх корпус №3.

Згідно п. 1.3 договору майно передається в оренду з метою розміщення складських приміщень.

Орендар відповідно до п. 2.1 договору вступає у строкове платне користування майном з дати підписання сторонами акту приймання-передавання майна, який підписується сторонами у строк до десятьох календарних днів з дати підписання цього договору і стає невід`ємною частиною договору.

На підставі акту приймання-передачі майна від 09.12.2019 позивач передав, а відповідач отримав відповідно до умов договору оренди нерухомого майна №КЗА-1750 від 09.12.2019 у строкове платне користування нежитлові приміщення на першому поверсі корпусу №3 загальною площею 70, 28 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Старокиївська, 10.

Цей договір відповідно до п. 10.1 вступає в дію з моменту його укладення та діє до 09.11.2022 в частині оренди (користування майном орендарем), а в частині повернення майна орендодавцеві, виконання грошових зобов`язань, відповідальності за порушення до повного виконання.

Орендна плата за умовами п. 3.4 договору оренди нерухомого майна №КЗА-1750 за базовий місяць оренди становить 4 301, 14 грн. з ПДВ 716,86 грн. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом автоматичного коригування орендної плати за попередній місяць на розрахований державними органами статистики індекс інфляції. В разі, якщо індекс інфляції становить менше 100,0% розмір орендної плати за користування майном коригуванню не підлягає (п. 3.5 договору).

Згідно п. 3.6 договору у разі користування майном протягом неповного календарного місяця (першого та/або останнього місяців оренди) орендна плата розраховується подобово і сплачується за фактичну кількість днів оренди майна.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, до позовної заяви долучив рахунки-фактури №СЧ-0000036 від 13.01.2021 на суму 4 565,93 грн., №СЧ-0000197 від 10.02.2021 на суму 4 625,28 грн., №СЧ-0000356 від 10.03.2021 на суму 4 671,53 грн., №СЧ-0000532 від 12.04.2021 на суму 4 750,94 грн., №СЧ-0000691 від 12.05.2021 на суму 4 784, 21 грн., №СЧ-0000865 від 11.06.2021 на суму 4 846,40 грн., №СЧ-0001050 від 13.07.2021 на суму 4 856,09 грн., №СЧ-0001225 від 11.08.2021 на суму 4 860,95 грн., №СЧ-0001410 від 13.09.2021 на суму 4 860,95 грн., №СЧ-0001602 від 11.10.2021 на суму 4 919,28 грн., №СЧ-0001780 від 10.11.2021 на суму 4 963,56 грн., №СЧ-0001957 від 10.12.2021 на суму 5 003,27 грн., №СЧ-0002150 від 11.01.2022 на суму 5 033, 28 грн., №СЧ-0002334 від 10.02.2022 на суму 5 098, 72 грн., №СЧ-0002411 від 10.03.2022 на суму 5 180, 29 грн., №СЧ-0002678 від 11.04.2022 на суму 5 413,40 грн., №СЧ-0002734 від 11.05.2022 на суму 5 581,22 грн., №СЧ-0002906 від 13.06.2022 на суму 5 731,92 грн., №СЧ-0003288 від 26.09.2022 на суму 6 016,44 грн., №СЧ-0003307 від 12.10.2022 на суму 6 130,75 грн., №СЧ-0003383 від 08.11.2022 на суму 1 634, 87 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами у справі були підписані акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ПТ-0000042 від 31.01.2021 на суму 4 565,93 грн., №ПТ-0000213 від 28.02.2021 на суму 4 625,28 грн., №ПТ-0000357 від 31.03.2021 на суму 4 671,53 грн., №ПТ-0000534 від 30.04.2021 на суму 4 750,94 грн., №ПТ-0000697 від 31.05.2021 на суму 4 784,21 грн., №ПТ-0000853 від 30.06.2021 на суму 4 846,40 грн., №ПТ-0001031 від 31.07.2021 на суму 4 856,09 грн., №ПТ-0001238 від 31.08.2021 на суму 4 860,95 грн., №ПТ-0001385 від 30.09.2021 на суму 4 860,95, №ПТ-0001579 від 31.10.2021 на суму 4 919,28 грн.

Крім того, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) складені позивачем №ПТ-0001754 від 30.11.2021 на суму 4 136,30 грн., №ПТ-0001920 від 31.12.2021 на суму 5 003, 27 грн., №ПТ-0000035 від 31.01.2022 на суму 5 033,28 грн., №ПТ-0000192 від 28.02.2022 на суму 5 098,72 грн., №ПТ-0000420 від 31.03.2022 на суму 5 180,29 грн., №ПТ-0000485 від 30.04.2022 на суму 5 413,40 грн., №ПТ-0000591 від 31.05.2022 на суму 5 581,22 грн., №ПТ-0000722 від 30.06.2022 на суму 5 731,92 грн., №ПТ-0001067 від 30.09.2022 на суму 6 016,44 грн., №ПТ-0001103 від 31.10.2022 на суму 6 130,75 грн., №ПТ-0001165 від 08.11.2022 на суму 1 634,87 грн., з боку відповідача не підписані.

Проте, сам по собі факт відсутності підписаного сторонами акту не є визначальним для висновку про невиконання позивачем робіт за договором. У відповідності до умов договору оплата орендної плати не ставиться в залежність від підписання чи не підписання ату.

Оскільки умовами п.3.1 договору передбачено, що орендар зобов`язаний сплачувати орендну плату за користування майном наперед щомісячно до 15 числа оплачуваного місяця, судом встановлено, що строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором оренди нерухомого майна №КЗА-1750 від 09.12.2019 є таким, що настав.

Відповідач, в порушення умов договору, у повному обсязі орендну плату не сплатив, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 31 387,75 грн.

Як свідчать матеріали справи, відповідач неодноразово звертався до позивача з проханням звільнити від сплати орендної плати за період з 24.02.2022 по 01.05.2022, відстрочити виконання зобов`язань за вказаний період до скасування воєнного стану. За період з 01.05.2022 по 30.09.2022 запропонував позивачу зменшити на 85 % розмір орендної плати за договором оренди нерухомого майна №КЗА-1750 та погодити розстрочення сплати заборгованості. Посилаючись у своїх листах вих.№11/07-22-01 від 11.07.2022 та № 10/01-01 від 10.01.2023 на введення воєнного стану.

Пунктом 3.2 договору сторони узгодили, що орендар зобов`язаний вчасно вносити орендну плату за користування майном незалежно від наслідків власної господарської діяльності.

У зв`зку з тим, що позивач не мав наміру та підстав для зменшення заборгованості щодо орендної плати за попередні роки, листом № 517/61 від 24.01.2023 надав відповідачу відповідь, у якій прохання Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОС 2023» залишив без задоволення.

Враховуючи, що відповідач всупереч взятим на себе зобов`язанням за договором оренди нерухомого майна №КЗА-1750 від 09.12.2019 не сплатив орендну плату, позивач листом №0811-01 від 08.11.2022 повідомив відповідача про розірвання договору.

Відповідно до п.8.3 договору орендодавець має право виступати з ініціативою щодо внесення змін до договору або його розірвання за згодою сторін. У випадках, передбачених законодавством або договором розірвати договір в односторонньому порядку (зокрема, але не виключно, якщо орендар не вносить орендну плату в повному обсязі і своєчасно, наявності простроченої заборгованості орендаря за даним договором, що перевищує 30 календарних днів.

Статтею 283 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.

За договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або єдиний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Частиною 6 ст. 283 ГК України передбачено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

За найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 ст. 762 ЦК України).

Стаття 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положенням ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач, 26.12.2022 звернувся до відповідача з вимогою про сплату заборгованості, яка залишилася останнім без задоволення.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, ураховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, або свідчили про відсутність у нього обов`язку зі здійснення орендної плати у повному обсязі.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості у розмірі 31 387,75 грн.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховний Суд №910/12604/18 від 01.10.2019).

Оскільки матеріалами справи підтверджується факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання зі сплати основного боргу, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних є правомірними.

Отже, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають 1009,14 грн. - інфляційні втрати, 776, 52 грн. - 3% річних.

Відповідно до п.9.6 договору за прострочення виконання грошових зобов`язань за цим договором орендар зобов`язаний сплатити орендодавцеві неустойку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період нарахування пені, від суми заборгованості.

Відтак, оскільки відповідач допустив прострочення сплати орендних платежів, на підставі пункту 9.6 договору позивачем нараховано пеню у розмірі 7 825,44 грн. (за період з 16.11.2022 по 16.05.2023).

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки.

При цьому, за приписами частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Оскільки відповідач у визначені договором строки не оплатив вартість орендної плати, позовна вимога про стягнення пені у розмірі 7825,44 є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Приймаючи до уваги наведене вище у сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Також позивач просить суд покласти на відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Згідно частин 1, 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 статті 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано договір про надання правової (професійної правничої) допомоги №21/08/2023/КЗА-2693 від 21.08.2023, укладений Адвокатським об`єднанням «КОГНІТОР» та Приватним акціонерним товариством «Науково-виробниче об`єднання «Київський завод автоматики», копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС №5332/10 Величка Д.О. від 29.04.2015 та серії КС №9082/10 Абросімова С.С. від 29.05.2020, акт №21/08/2023-03/КЗА-2693/001 приймання-передавання наданих юридичних (адвокатських) послуг від 28.09.2023, платіжну інструкцію №29/08/202310068 від 29.08.2023 на суму 10 000,00 грн.

Згідно пункту 1.1 договору №21/08/2023/КЗА-2693 від 21.08.2023 клієнт доручає і оплачує, а виконавець бере на себе зобов`язання з надання клієнту правової (професійної правничої) допомоги у вигляді юридичних/адвокатських послуг на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до підпункту 4.3.1 пункту 4.3 договору №21/08/2023/КЗА-2693 від 21.08.2023 вартість послуг становить 10 000,00 грн.

Пунктом 5.1 договору узгоджено, що після завершення розгляду вказаної справи по суті у відповідній інстанції або повного етапу в наданні послуг або після повного закінчення представництва інтересів клієнта в рамках цього договору (на розсуд виконавця), виконавець надає/направляє (допускається також електронним шляхом підписаного відповідним електронним цифровим підписом документа) на адресу клієнта оформлений акт приймання-передавання наданих юридичних (адвокатських) послуг.

Згідно акту №21/08/2023-03/КЗА-2693/001приймання-передавання наданих юридичних (адвокатських) послуг від 28.09.2023 Адвокатським об`єднанням «КОГНІТОР» були надані послуги за договором, а клієнтом прийняті юридичні послуги. Вартість послуг (розмір гонорару) за цим актом згідно п. 4.3.1 договору становить10 000,00 грн.

Зазначений акт приймання-передавання наданих юридичних (адвокатських) послуг від 28.09.2023 підписаний сторонами без заперечень.

Приватне акціонерне товариство «Науково-виробниче об`єднання «Київський завод автоматики», 29.08.2023 здійснило оплату Адвокатському об`єднанню «КОГНІТОР» за юридичні/адвокатські послуги згідно договору №21/08/2023/КЗА-2693 від 21.08.2023 10 000,00 грн. за надання правничої (правової) допомоги, що підтверджується платіжною інструкцією №29/08/202310068 від 29.08.2023 на суму 10 000,00 грн.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно зі статтею 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Одним з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 5 статті 126 ГПК України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Встановивши обставини, викладені у ч. 5 ст. 129 та ч. 4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України, а також приймаючи до уваги наслідки вирішення даної справи - задоволення позовних вимог та відсутність клопотання відповідача, поданого в порядку ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність покладення на відповідача витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 10 000,00 грн.

Керуючись статтями 74, 76, 126, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОС 2023» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 21, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче об`єднання «Київський завод автоматики» (04116, м. Київ, вул. Старокиївська, буд. 10, ) 31 387 (тридцять одна тисяча триста вісімдесят сім) грн. 75 коп. - заборгованості, 1 009 (одна тисяча дев`ять) грн. 14 коп. - інфляційні втрати, 776 (сімсот сімдесят шість) грн. 52 коп. - 3% річних, 7 825 (сім тисяч вісімсот двадцять п`ять) грн. 44 коп. пені, 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору, 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. - витрати на професійну правничу допомогу.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 20.12.2023

Суддя Наталія ЯГІЧЕВА