ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"25" грудня 2023 р. м. Рівне Справа № 918/1314/23

Господарський суд Рівненської області у складі судді Пашкевич І.О., розглянувши заяву керівника Сарненської окружної прокуратури (вул. Демократична, 32, м. Сарни, Рівненська обл., Сарненський р-н, 34502, ) про забезпечення позову до подання позовної заяви у справі

за позовом керівника Сарненської окружної прокуратури

в інтересах держави в особі Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "КИП і КО",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Західний офіс Держаудитслужби

про визнання недійсним договору та застосування двосторонньої реституції

без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

22 грудня 2023 року на поштову адресу Господарського суду Рівненської області надійшла заява керівника Сарненської окружної прокуратури про забезпечення позову до подання позовної заяви.

В обґрунтування означеної заяви про забезпечення позову керівник Сарненської окружної прокуратури вказує, що готує позовну заяву та планує звернутися до господарського суду Рівненської області із позовом в інтересах держави в особі Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "КИП і КО", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Західний офіс Держаудитслужби про визнання недійсним договору та застосування двосторонньої реституції.

Позов стосуватиметься визнання недійсним договору № 408 про закупівлю від 16.10.2023, укладеного між Дубровицькою міською радою Сарненського району Рівненської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "КИП і КО" за результатом проведення відкритих торгів з особливостями щодо закупівлі солі технічної кам`яної з протизлежувальною добавкою в кількості 45 тонн з очікуваною вартістю 360000 грн. (ідентифікатор закупівлі UA-2023-09-07-013790-а).

Крім того, предметом майбутнього позову буде застосування двосторонньої реституції, адже сіль технічна кам`яна з протизлежувальною добавкою в кількості 42, 74 т тонн уже поставлена для покупця (Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області) згідно з видатковою накладною № 94 від 02.11.2023. Водночас за поставлений товар проведено оплату 06.11.2023 у розмірі 333 372 грн 00 коп.

Прокурор зазначає, що було виявлено, що переможцем закупівлі Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "КИП і КО" здійснено постачання товару (предмету закупівлі), якість якого не відповідає вимогам ДСТУ 4246:2003 «Сіль для промислового виробляння. Технічні умови», оскільки відсутні документи, якими підтверджується відповідність товару діючим стандартам України, що передбачалося умовами тендерної документації.

Відтак підставою майбутнього позову слугуватиме те, що тендерна пропозиція учасника не відповідає вимогам технічної специфікації та іншим вимогам щодо предмета закупівлі тендерної документації, а тому остання підлягала відхиленню відповідно до абз. 2 п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про публічні закупівлі» та абз. 2 пп. 2 п. 44 Особливостей, що суперечить положенням ст.ст. 673, 674 ЦК України. Таким чином, поставлена Покупцю продукція є неналежної якості.

Оскільки договір № 408 про закупівлю від 16.10.2023 є повністю виконаним, а наразі 42,74 тонн солі технічної кам`яної з протизлежувальною добавкою зберігаються та перебувають у власності і розпорядженні Дубровицької міської ради, у прокуратури існує припущення, що таку сіль буде використано для посипання доріг у зимовий період за несприятливих погодніх умов з метою уникнення ожеледиці на дорогах та попередження дорожньо-транспортних пригод.

Таким чином, як стверджує прокурор, наявні реальні підстави вважати, що у зв`язку з погодними умовами вищевказана сіль технічна може бути використана Замовником до моменту виконання майбутнього рішення суду, що унеможливить застосування ст. 216 ЦК України щодо застосування двосторонньої реституції, адже у Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області є можливість розпорядитися об`єктом прав, що стане предметом майбутнього позову.

Враховуючи вищевказане, при закупівлі солі технічної кам`яної з протизлежувальною добавкою всупереч вимогам тендерної документації, та ст.ст. 673, 674 ЦК України, не забезпечено досягнення мети Закону України «Про публічні закупівлі» щодо забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель. Так, виділяючи кошти на закупівлю, держава (територіальна громада) в особі Замовника очікувала отримати якісний товар, а натомість внаслідок проведення процедури закупівлі та укладення договору із порушенням законодавства порушено інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів. В контексті наведеного прокурор зазначає, що використання Замовником поставленої неякісної солі може призвести до не досягнення мети, яку очікував досягти Замовник - посипання доріг з метою покращення якості дорожнього покриття та усунення негативних наслідків погодних умов у зимовий період та попередження дорожньо-транспортних пригод, оскільки лише предмет закупівлі, що відповідає вимогам чинних нормативно-правових актів щодо якості, може забезпечити ефективність її використання.

Відтак прокурор просить суд вжити заходів до забезпечення позову керівника Сарненської окружної прокуратури шляхом накладення арешту на 42,74 тонн солі технічної кам`яної з протизлежувальною добавкою, поставленої на виконання договору № 408 від 16.10.2023, укладеного між Дубровицькою міською радою та ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «КИП і КО», та заборони Дубровицькій міській раді Сарненського району використовувати 42,74 тонн солі технічної кам`яної з протизлежувальною добавкою.

Розглянувши заяву керівника Сарненської окружної прокуратури про забезпечення позову до подання позовної заяви у справі, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто, забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів позивача, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Зазначені висновки щодо застосування ст.ст. 136, 137 ГПК України узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

При вирішенні питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Положення ст. 136 ГПК України пов`язують вирішення питання про забезпечення позову з обґрунтуванням обставин необхідності такого забезпечення у контексті положень ст. 73 ГПК України, яке (забезпечення) застосовується як гарантія задоволення вимог позивача.

Також суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

З урахуванням загальних вимог, передбачених положеннями статей 73, 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову та їх оцінка судами з належним відображенням у судових рішеннях висновків здійсненої оцінки.

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів наявні підстави вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 21.01.2019 у справі № 902/483/18, від 28.08.2019 у справі № 910/4491/19, від 12.05.2020 у справі № 910/14149/19, від 13.01.2020 у справі № 922/2163/17.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Звертаючись до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою, та надати суду докази існування фактичних обставин, що пов`язані з необхідністю вжиття таких заходів саме на забезпечення позовних вимог в межах порушеного права, яке позивач намагається захистити поданням відповідного позову, а не будь-яких інших порушених прав позивача.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Господарський суд дослідив заяву про забезпечення позову на предмет дотримання заявником вимог ГПК України щодо її подання та дійшов висновку, що заява прокуратури відповідає вимогам закону. Підстави для повернення заяви про забезпечення позову відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що заявлена прокурором вимога про забезпечення полягає у накладенні арешту на майно, яке належить Дубровицькій міській раді Сарненського району Рівненської області, в інтересах держави в особі якої планує звернутися з майбутнім позовом прокурор.

Суд зазначає, що обрання належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти: збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Оскільки у цій справі прокурор вказує, що планує звернутися до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких наявний намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Подібна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, постановах Верховного Суду від 19.11.2020 у справі №910/8225/20, від 13.01.2021 у справі №910/9855/20, від 07.10.2021 у справі №910/2287/21.

Суд зазначає, що обрання належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти: збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Із заяви про забезпечення позову вбачається, що у прокуратури існує припущення, про те, що сіль (яка є предметом договору про визнання недійсним якого буде подано майбутній позов) буде використано для посипання доріг у зимовий період за несприятливих погодних умов з метою уникнення ожеледиці на дорогах та попередження дорожньо-транспортних пригод.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Господарський суд виснує, що прокурор планує звернутися із майбутнім позовом про визнання недійсним договору та про застосування двосторонньої реституції на підставі ст. 216 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За вказаних обставин суд не погоджується із доводами прокуратури відносно того, що незастосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на 42,74 тонн солі, поставленої на виконання договору № 408 від 16.10.2023, та заборони Дубровицькій міській раді Сарненського району використовувати 42,74 тонн солі призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав позивача, адже як вбачається із конструкції ст. 216 ЦК України двостороння реституція передбачає як повернення другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, так і в тому, що у разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартості того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Із урахуванням викладеного, такий спосіб захисту як двостороння реституція цілком і повністю може бути реалізований.

Водночас суд вбачає, що метою забезпечувальних заходів у даному випадку є забезпечення знаходження майна у позивача у незмінному вигляді.

Однак, як вбачається із видаткової накладної № 94 від 02.11.2023, кам`яна сіль, яка є предметом договору № 408 від 16.10.2023, знаходиться у власності Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області.

По суті подана прокуратурою заява ґрунтується на припущеннях щодо можливої реалізації (використання) солі Дубровицькою міською радою Сарненського району Рівненської області в інтересах держави в особі якої планує звернутися з майбутнім позовом прокурор.

Однак суд вважає що таке забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, яке знаходиться у самого позивача, суперечить меті інституту забезпечення позову, позаяк метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача.

Забезпечення позову - це вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

При цьому знаходження майна у володінні Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області свідчить про те, що після поставки кам`яної солі міській раді Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "КИП і КО" не має жодного стосунку, а відтак будь-які несумлінні дії з боку відповідача у даному випадку виключаються.

Крім викладеного, суд зазначає, що сторона, яка є ініціатором судового процесу чи в інтересах якої подано спір зобов`язана добросовісно користуватися належними їй правами та обов`язками і насамперед має активно, не зловживаючи, використовувати власні права.

Відтак саме позивач Дубровицька міська рада Сарненського району Рівненської області в інтересах держави в особі якої прокурор планує звернутися із майбутнім позовом про визнання недійсним договору та застосування двосторонньої реституції має бути в першу чергу зацікавленим у збереженні майна, який є предметом договору № 408 від 16.10.2023.

Наведені прокуратурою твердження є припущеннями, а заява про забезпечення позову не може ґрунтуватися на самих лише припущеннях заявника, а навпаки - така заява повинна бути аргументована обставинами та доказами спроможними підтвердити неможливість або утруднення майбутнього виконання рішення.

Крім цього суд ураховує, що в умовах воєнного стану та в період зимового періоду є доцільним і спрямованим на досягнення мети - посипання доріг у зимовий період за несприятливих погодних умов з метою уникнення ожеледиці на дорогах та попередження дорожньо-транспортних пригод.

Суд вважає, що у цьому випадку досягнення загальносуспільного інтересу може мати місце без втручання у право власності позивача на сіль технічну кам`яну з протизлежувальною добавкою.

Так, із п. 1.2. Договору № 408 від 16.10.2023 вбачається, що його предметом є сіль кам`яна з протизлежувальною добавкою згідно з специфікації (Додаток № 1).

Із Специфікації (додаток № 1) до Договору вбачається, що товаром є сіль кам`яна з протизлежувальною добавкою.

Відповідно до частини 2 статті 184 Цивільного кодексу України, річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною.

Суд зауважує, що відповідно до зберігання солі кам`яної з протизлежувальною добавкою, що поставлена на виконання Договору № 408 від 16.10.2023 може здійснюватися в ангарах/ складах тощо, де зберігається сіль кам`яна з протизлежувальною добавкою такого ж виду і яка закуплена в інших продавців. Відтак накладення арешту на сіль кам`яну з протизлежувальною добавкою, яка не має індивідуальних ознак, може призвести до порушення прав Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області та безпосередньо до порушення прав Дубровицької територіальної громади, оскільки сіль що поставлена на виконання Договору № 408 від 16.10.2023 уже могла бути змішана/висипана/розміщена у резервуарах в яких знаходиться такого ж роду сіль кам`яна з протизлежувальною добавкою, що закуплена в інших постачальників.

Прокуратурою не доведено належними та допустимими доказами, що з моменту поставки 02.11.2023 солі кам`яної з протизлежувальною добавкою така сіль уже (станом на дату звернення з заявою про забезпечення позову) не використана частково чи повністю за призначенням.

Крім того, прокуратурою не надано суду доказів де саме і в яких умовах зберігається сіль, що поставлена на виконання Договору № 408 від 16.10.2023.

Суд підкреслює, що в одному резервуарі/ангарі/складі для зберігання солі кам`яної з протизлежувальною добавкою, може знаходитися сіль зберігача, закуплена в інших постачальників, або третіх осіб, того ж виду.

На переконання суду, обставини зазначені прокуратурою, не можуть переконливо свідчити про неможливість чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому чи про неможливість ефективного захисту позивача у випадку задоволення позову, адже у випадку задоволення позову Дубровицькій міській раді Сарненського району Рівненської області буде повернуто 333 372 грн 00 коп, що заплачені на виконання Договору № 408 від 16.10.2023, а конструкція ст. 216 ЦК України свідчить про те, що двосторонню реституцію можливо застосувати і в тому випадку, коли існує неможливість повернення одержаного за договором, - шляхом відшкодування вартості того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Загальносуспільна мета органів місцевого самоврядування спрямована, серед іншого, на забезпечення посипання доріг у зимовий період за несприятливих погодніх умов з метою уникнення ожеледиці на дорогах та попередження дорожньо-транспортних пригод.

Водночас суд зазначає, що у даному випадку задоволення вимог про накладення арешту на сіль кам`яну з протизлежувальною добавкою, яка закуплена з метою досягнення вказаної загальносуспільної мети навпаки призведе не до захисту, а до порушення інтересів держави, позаяк орган місцевого самоврядування зобов`язаний буде або 1) провести нові відкриті торги щодо закупівлі солі та відповідно спрямувати кошти з бюджету на новий договір, - або 2) перестати виконувати свій обов`язок посипання доріг у зимовий період за несприятливих погодних умов.

При цьому суд на етапі забезпечення позову не досліджує підставності позову. Водночас у випадку відмови у задоволенні позову та реалізації органом місцевого самоврядування першого вказаного варіанту виникне ситуація, коли з місцевого бюджету під час воєнного стану буде подвійне використання коштів за одним і тим же призначенням, які могли б бути використані за іншим, необхідним призначенням, а місцевий бюджет безперечно є обмеженим.

А тому задоволення заяви прокуратури про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке знаходиться у самого позивача може призвести до необґрунтованого і непропорційного співвідношенні між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Крім того, суд також зауважує, що у своїй заяві прокурор не навів жодної аргументації стосовно компенсації втрат територіальної громади у випадку, коли не відбудеться посипання доріг у зимовий період за несприятливих погодних умов. Прокурор не навів жодних можливих варіантів чи пропозицій щодо вирішення нагального питання посипання доріг, не зазначив про наявність у позивача іншої солі кам`яної з протизлежувальною добавкою чи будь-яких інших засобів, які є у власності Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області і які могли б бути використані на посипання доріг у зимовий період за несприятливих погодних умов.

Суд не вбачає наявності зв`язку між заявленими прокуратурою заходом забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно позивача в межах майбутніх позовних вимог про застосування двосторонньої реституції, співмірність та адекватність заходів із майбутніми позовними вимогами, а також враховує, що вжиття відповідних заходів впливатиме на діяльність самого позивача, в інтересах якого планує звернутися прокурор із позовом.

Дослідивши викладені заявником доводи та надані на підтвердження цих доводів докази, врахувавши наявність зв`язку між заявленим заходом забезпечення позову у виді накладення арешту на майно позивача і предметом майбутнього спору, співмірність і адекватність, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову.

За ч.ч. 1, 6, 8 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 139, 140, 222, 234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Сарненської окружної прокуратури про забезпечення позову до подання позовної заяви у справі за позовом керівника Сарненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "КИП і КО", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Західний офіс Держаудитслужби про визнання недійсним договору та застосування двосторонньої реституції - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 25.12.2023 в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 254-257 ГПК України..

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя І.О.Пашкевич