ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2023м. ДніпроСправа № 904/5613/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова компанія "Промімпекс", м. Київ

до Приватного акціонерного товариства "Суха балка", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості

Суддя Крижний О.М.

Без виклику (повідомлення) учасників

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова компанія "Промімпекс" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, у якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Суха балка" борг у розмірі 533 090,56 грн, збитки від інфляції в розмірі 97 559,93 грн та 3% річних у розмірі 21 685,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором №1725 від 07.09.2018 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

Від позивача надійшла заява у якій вказує, що у переліку додатків у п.5 помилково зазначив номери рахунків-фактури, а не номери видаткових накладних. Також позивач зазначає, що таку ж помилку допустив і в описі вкладення про надсилання документів відповідачеві, тому повторно надіслав копії додатків до позову відповідачеві, про що надає відповідні докази.

Відповідач проти позову заперечує та просить в його задоволенні відмовити. Відповідач зазначає, що обов`язковою передумовою здійснення відповідачем оплати за партію товару є надання позивачем повного пакету документів, передбачених, зокрема, п. 2.3 договору, а у випадку не виконання цього пункту у відповідача не настає обов`язку здійснювати оплату за товар і відповідно штрафні санкції за порушення строків розрахунків не застосовуються, 3% річних та інфляційні втрати не нараховуються. Відповідач стверджує, що позивачем не додано до позовної заяви доказів надання відповідачу повного пакету документів, передбачених положенням договору, зокрема, рахунків-фактури, що є передумовою здійснення відповідачем оплати за поставлений товар. Відповідач вважає, що позивач не надав суду доказів виникнення у відповідача обов`язку здійснення оплати, а відповідно нарахування 3% річних та інфляційних втрат на думку відповідача є неправомірними та необґрунтованими. Також відповідач посилаючись на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 вказує про настання форс-мажорних обставини, а тому вважає, що ним не порушені жодні права та законні інтереси позивача, а тому просить в задоволенні позову відмовити.

У відповіді на відзив позивач не погоджується із запереченнями відповідача, зазначає, що п.4.3 договору передбачено, що у випадку коли документи, передбачені п. 2.3 договору не надані у строк, або оформлені з порушенням, покупець направляє постачальнику відповідне повідомлення про порушення умов п. 2.3 договору, покупець має право затримати оплату товару до надання повного пакету документів, при цьому термін оплати, вказаний у п. 4.1 договору збільшується на період надання цих документів. Позивач стверджує, що відповідач не звертався до нього з повідомленням про порушення п.2.3 договору, зазначає, що відповідачем не надано до матеріалів справи належних доказів направлення позивачу такого повідомлення, що на його думку свідчить про належне виконання даного пункту договору. Таким чином, позивач вважає, що строк оплати товару настав, а відповідно є обґрунтованими нарахування 3% річних та збитків від інфляції. Крім того, позивач вважає необґрунтованими посилання відповідача на настання форс-мажорних обставин, оскільки відповідачем не надано належним та допустимих доказів існування форс-мажорних обставин у взаємовідносинах з позивачем за спірним договором. Позивач зауважує, що відповідачем не надано доказів, що саме введення воєнного стану унеможливило виконання конкретних зобов`язань за договором.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2023 відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику повідомлення учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є: встановлення обставин укладення договору поставки, строк дії договору, умови поставки товару, строк та порядок поставки товару, строк та порядок оплати за товар, наявність прострочки щодо оплати, періоди прострочення оплати.

Так, судом встановлено, що 07.09.2018 між Приватним акціонерним товариством "Суха Балка" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова компанія "Промімпекс" (постачальник) укладено договір №1725, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується передати покупцю продукцію (далі - товар), а покупець зобов`язується прийняти у власність і оплатити товар на передбачених цим договором умовах.

Згідно з п. 1.2 договору номенклатурний перелік, кількість, ціна, вартість товару та інші умови узгоджуються сторонами в Специфікаціях (Додатках), які після їх підписання є невід`ємною частиною цього договору. При зазначенні переліку, асортименту в Специфікаціях (Додатках) обов`язково узгоджуються код УКТ ЗЕД товару з дотриманням наступних вимог: при придбанні товарів, вироблених в Україні (крім підакцизних) вказується не менш як 4 перших символів коду УКТ ЗЕД; при придбанні товарів, імпортованих в Україну та підакцизних, вказується 10 символів коду УКТ ЗЕТ.

Пунктами 2.1, 2.2 договору передбачено, що поставка товару здійснюється партіями. Партія товару товар, оформлений одним товарно-транспортним документом. Базисні умови, терміни поставки товару, а також відвантажувальні реквізити, узгоджуються сторонами в Специфікаціях (Додатках до цього договору).

На кожну поставлену партію товару постачальник повинен надати покупцю наступні документи: рахунок-фактуру - 1 примірник (оригінал); сертифікат якості виробника/паспорт на товар - 1 примірник (оригінал або копія, завірена печаткою постачальника); видаткову накладну - 1 примірник (оригінал) та необхідну кількість копій в залежності від виду транспорту; інші документи, перераховані в Специфікації (Додатку). Зазначені вище документи при поставці товару автотранспортом надаються постачальником одночасно з товаром, а при поставці залізничним транспортом не пізніше, ніж через два робочих дні з дати прибуття товару до покупця. В зазначених вище документах поруч з найменуванням товару зазначається код УКТ ЗЕД такого товару з дотриманням вимог, вказаних в п. 1.2 договору (п. 2.3 договору).

Згідно з п. 2.4 договору датою поставки товару вважається дата, проставлена на видатковій накладній при отриманні товару; при поставці залізничним транспортом відмітка станції призначення в залізничній накладній, якщо інше не обумовлено Специфікацією (Додатком). Право власності на товар, а також всі пов`язані з ним ризики переходить від постачальника до покупця у відповідності до умов переходу права власності на товар, визначений у Специфікаціях (Додатках).

Відповідно до п. 3.1 договору ціна товару встановлюється та узгоджується сторонами відповідно до п. 1.2 цього договору. Загальна вартість договору визначається вартістю всіх Специфікацій (Додатків), підписаних по цьому договору, які є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 4.1 договору унормовано, що оплата вартості партії товару (платежі) здійснюються в гривнях, на розрахунковий рахунок постачальника, зазначений у цьому договорі, на умовах оплати узгоджених сторонами у відповідній Специфікації (Додатках) до цього договору. У цьому випадку умови оплати поширюються тільки на партії товару, передбаченими такими Специфікаціями (Додатками). Підставою для оплати узгодженої до відвантаження партії товару є виставлений постачальником рахунок (п. 4.2 договору).

Цей договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2022, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Моментом підписання договору є дата, зазначена у верхньому правому куті на першій сторонці цього договору (п. 13.5 договору з урахуванням додаткових угод №1 від 27.12.2019 та №2 від 31.12.2020).

Сторонами підписано Специфікації №40 від 31.12.2020 про поставку товару на суму 3666,60 грн зі строком оплати 40 календарних днів з моменту поставки; №57 від 15.12.2021 про поставку товару на суму 171591,00 грн зі строком оплати 30 календарних днів з моменту поставки; №59 від 28.01.2022 про поставку товару на суму 279206,40 грн зі строком оплати 30 календарних днів з моменту поставки; №64 від 15.02.2023 про поставку товару на суму 98481,00 грн зі строком оплати 30 календарних днів з моменту поставки, при умові оплати заборгованості на суму відвантаження.

На підтвердження виконання своїх зобов`язань за договором позивачем надані видаткові накладні №ТП-00000485 від 27.01.2021 на суму 3666,60 грн, №ТП-00001701 від 11.03.2021 на суму 115488,00 грн, №ТП-00000218 від 17.01.2022 на суму 172125,00 грн, №ТП-00001132 від 22.02.2022 на суму 279540,00 грн, №ТП-00000755 від 22.02.2023 на суму 98481,00 грн. Також позивачем виставлені на оплату рахунки-фактури. Всього на суму 669300,60 грн.

Позивач зазначає, що відповідач лише частково розрахувався за поставлений товар, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 533 090,56 грн., що і стало причиною виникнення спору.

Відносини, що виникли між сторонами регулюються загальними положеннями про договір поставки.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з умов договору та Специфікацій, строк оплати товару є таким, що настав.

Доказів оплати товару у розмірі 533090,56 грн відповідач не надав, позовні вимоги не спростував.

Проти позову відповідач заперечує тим, що обов`язковою передумовою здійснення відповідачем оплати за партію товару є надання позивачем повного пакету документів, передбачених, зокрема, п. 2.3 договору, а у випадку не виконання цього пункту у відповідача не настає обов`язку здійснювати оплату за товар і відповідно штрафні санкції за порушення строків розрахунків не застосовуються, 3% річних та інфляційні втрати не нараховуються. Відповідач стверджує, що позивачем не додано до позовної заяви доказів надання відповідачу повного пакету документів, передбачених положенням договору, зокрема, рахунків-фактури, що є передумовою здійснення відповідачем оплати за поставлений товар. Відповідач вважає, що позивач не надав суду доказів виникнення у відповідача обов`язку здійснення оплати, а відповідно нарахування 3% річних та інфляційних втрат на думку відповідача є неправомірними та необґрунтованими. Також відповідач посилаючись на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 вказує про настання форс-мажорних обставини, а тому вважає, що ним не порушені жодні права та законні інтереси позивача, а тому просить в задоволенні позову відмовити.

Так, відповідно до п. 2.3 договору на кожну поставлену партію товару постачальник повинен надати покупцю наступні документи: рахунок-фактуру - 1 примірник (оригінал); сертифікат якості виробника/паспорт на товар - 1 примірник (оригінал або копія, завірена печаткою постачальника); видаткову накладну - 1 примірник (оригінал) та необхідну кількість копій в залежності від виду транспорту; інші документи, перераховані в Специфікації (Додатку). Зазначені вище документи при поставці товару автотранспортом надаються постачальником одночасно з товаром, а при поставці залізничним транспортом не пізніше, ніж через два робочих дні з дати прибуття товару до покупця. В зазначених вище документах поруч з найменуванням товару зазначається код УКТ ЗЕД такого товару з дотриманням вимог, вказаних в п. 1.2 договору.

Відповідач стверджує, що йому не було надано разом з товаром рахунку-фактури.

В той же час, у відповідності з п. 4.3 договору, у випадку, коли документи, зазначені в пункті 2.3 умов цього договору), про що покупець направляє постачальнику відповідне повідомлення про порушення умов пункту 2.3 договору, покупець має право затримати оплату товару до надання постачальником повного комплекту належним чином оформленої документації, при цьому термін оплати, вказаний у пункті 4.1 договору збільшується на період надання документів, зазначених у пункті 2.3 договору, оформлених належним чином. Також в даному випадку, штрафні санкції до покупця за порушення строків розрахунків за договором не застосовуються.

Доказів того, що відповідач звертався до позивача із відповідним повідомленням матеріали справи не містять. До відзиву на позов відповідач таких доказів не додав.

Аналіз приписів статті 655, частини 1 статті 697 Цивільного кодексу України дозволяє дійти висновку, що обов`язком продавця є передання товару у власність покупцеві, який у свою чергу зобов`язується сплатити за товар певну грошову суму. Отже, правовідносини купівлі-продажу (поставки) зумовлюють перехід права власності на товар від продавця до покупця в момент передання товару покупцеві; при цьому, законодавцем визначено можливість збереження товару за продавцем до оплати товару або настання інших обставин, якщо про таке сторони домовилися при укладенні договору купівлі-продажу (поставки).

Крім того, згідно з п. 2.4 договору право власності на товар, а також всі пов`язані з ним ризики переходять від постачальника до покупця у відповідності до умов переходу права власності на товар, визначний у Специфікаціях. Відповідно до Специфікацій умова про перехід права власності на товар від постачальника до покупця при перевезення автомобільним транспортом право власності на товар переходить від постачальника до покупця з дати поставки товару.

Датою поставки товару вважається дата, проставлена на видатковій накладній при отриманні товару (п. 2.4 договору).

Таким чином, представник відповідача проставляючи свій підпис у видатковій накладній підтвердив отримання товару, як визначено у п. 2.3 договору відповідно отримав і рахунок-факту, оскільки останній передається разом з товаром при поставці автомобільним транспортом, відповідно у нього виникає зустрічне зобов`язання щодо оплати товару.

Відтак, обов`язок відповідача-покупця оплатити вартість поставленого йому позивачем товару виникає в силу закону (статей 655, 692, 712 Цивільного кодексу України, частини 1 статті 265 Господарського кодексу України) та не залежить від факту виставлення позивачем-постачальником рахунку-фактури на оплату відповідачем-покупцем вартості здійсненої поставки товару.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у постанові від 29.09.2009 у справі №37/405 про те, що ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою в розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, а відсутність рахунку-фактури не звільняє покупця від обов`язку з оплати поставленого товару. Від зазначеної правової позиції не відступив Верховний Суд при прийнятті рішень у справах №923/712/17 (постанова від 22.05.2018) та №925/2028/15 (постанова від 21.01.2019), а також не вбачає за необхідне відступати колегія суддів Верховного Суду при розгляді даної справи №918/537/18.

Відповідно до статті 666 Цивільного кодексу України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Доказів невиконання позивачем обов`язку щодо передачі разом з товаром відповідних документів матеріали справи не містять, рівно як не містять і доказів витребування відповідачем вказаних документів.

Відсутні у матеріалах справи докази й того, що відповідач повернув товар позивачу. Факт прийняття товару без будь-яких зауважень та претензій посвідчується підписом довіреної особи відповідача на видаткових накладних.

Таким чином, строк оплати товару настав з урахуванням строків, визначених у Специфікаціях.

Стосовно форс-мажорних обставин, про які відповідач зазначає у відзиві та додаткових поясненнях, то відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України").

Відповідно до ч. 1 ст. 141 Закону України "Про торгово-промислові палати України", Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Також згідно з положеннями ст. 218 Господарського кодексу України у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Листом від 28.02.2022 Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини, зокрема, військову агресію проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента № 64/2022 від 28.02.2022 "Про введення воєнного стану".

У пункті 10.1 договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання договірних зобов`язань у разі виникнення форс-мажорних обставин та/або обставин непереборної сили після укладення договору.

Згідно з п. 10.2 договору до форс-мажорних обставин належать: війна і військові конфлікти, терористичні акти, аварії на транспорті, цивільні безлади, страйки, рішення і розпорядження урядових і державних органів, а також будь-які інші події і факти, які перебувають поза контролем сторін, коли їх неможливо уникнути і подолати, і якщо ці обставини вплинули або впливають на виконання сторонами зобов`язань за цим договором. До обставин непереборної сили відносяться: стихійні лиха, пожежа, землетрус, повінь, епідемії та інші природні явища, що знаходяться поза контролем сторін, коли їх неможливо уникнути і подолати, і якщо ці обставини вплинули на виконання сторонами зобов`язань за цим договором.

У разі виникнення форс-мажорних обставин та/або обставин непереборної сили строк виконання за договором відповідно відсувається на час, протягом якого діяли обставини. Сторона, для якої створилася неможливість виконання зобов`язань за договором, внаслідок виникнення форс-мажорних обставин та/або обставин непереборної сили, зобов`язана сповістити іншу сторону про це в письмовому вигляді протягом 10-ти (десяти) календарних днів (з попереднім одночасним направленням повідомлення в найкоротші терміни по факсу або телеграмою) про настання, терміни можливого їх припинення, характер несприятливих обставин, що наступили і можливі наслідки (п.10.3, 10.4 договору).

Доказів вчинення таких дій (повідомлення позивача) відповідач суду не надав.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі №913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Відповідно до Висновку Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеному у постанові від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17 Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначає, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

Воєнний стан на території України не означає, що відповідач не може здійснювати підприємницьку діяльність. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів впливу саме воєнного стану на можливість виконання зобов`язань за договором. Отже, відповідачем не доведено наявність підстав для звільнення від відповідальності.

Наявність форс-мажорних обставин, які підтверджені належним чином, можуть бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення строків виконання зобов`язання, однак не звільнять від обов`язку сплати основного боргу.

Згідно зі ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

З урахуванням викладеного, надані позивачем докази на підтвердження заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 533 090,56 грн є більш вірогідними, ніж докази надані відповідачем, тому вимога про стягнення основної суми боргу у розмірі 533 090,56 грн підлягає задоволенню.

Крім основного боргу позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних у розмірі 21685,00 грн за період з 01.04.2021 по 12.10.2023 та збитки від інфляції у розмірі 97 559,93 грн з квітня 2021 року по вересень 2023 року.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач не надав контррозрахунку 3% річних та інфляційних втрат.

За розрахунком суду розміри 3% річних та інфляційних втрат у заявлених позивачем періодах є більшими, ніж заявлено до стягнення позивачем, що є його правом, а тому вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню у повному обсязі.

За викладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 533 090,56 грн основний борг, 21 685,00 грн 3% річних, 97 559,93 грн збитки від інфляції.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у розмірі 9 785,03 грн.

Оскільки позивачем при зверненні з позовом до суду надмірно сплачений судовий збір у розмірі 0,04 грн. (1,5% від 652335,49 грн. становить 9785,03 грн), то судовий збір у розмірі 0,04 грн (доплачений на підставі платіжної інструкції №ТП00001321 від 31.10.2023) може бути повернутий з державного бюджету за клопотання позивача. На час прийняття рішення клопотання про повернення судового збору від позивача не надходило, що не позбавляє останнього права подати зазначене клопотання після прийняття рішення.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова компанія "Промімпекс" до Приватного акціонерного товариства "Суха балка" про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Суха балка" (50029, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Конституційна, 5, ідентифікаційний код 00191329) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова компанія "Промімпекс" (04073, м. Київ, вул. Сирецька, буд. 96, к.8, ідентифікаційний код 38233883) основний борг у розмірі 533 090,56 грн, 3% річних у розмірі 21 685,00 грн, збитки від інфляції у розмірі 97 559,93 грн та судовий збір у розмірі 9785,03 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 25.12.2023

Суддя О.М. Крижний