ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2023 року м. ЧернівціСправа № 926/1766/23

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Бест Лізинг м. Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Буковинський Пісок м. Сокиряни, Чернівецької області

про стягнення неустойки за неповернення об`єкта лізингу у сумі 903 500,00 грн. та вилучення майна, а саме: автомобіль Volkswagen Amarok державний реєстраційний номер НОМЕР_1

Суддя Бутирський А.А.

при секретарі Вівчарюк І.Б.

Представники сторін:

від позивача Філіпчук Н.М. адвокат (довіреність від 17.11.2023 р.)

від відповідача Поляк М.В. адвокат (ордер: серія СЕ № 1012549 від 01.08.2023 р.)

У судовому засіданні приймали участь

СУТЬ СПОРУ: ТОВ Бест Лізинг м. Київ звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до ТОВ Буковинський Пісок м. Сокиряни, Чернівецької області про стягнення неустойки за неповернення об`єкта лізингу у сумі 903500,00 грн. та вилучення майна, а саме: автомобіль Volkswagen Amarok державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Ухвалою від 17.05.2023 р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 07.06.2023 р.

Ухвалою від 16.08.2023 р. закрито підготовче провадження у справі, її розгляд призначено на 06.09.2023 р.

Розгляд справи неодноразово відкладався, в останнє ухвалою від 18.12.2023 р. розгляд справи відкладено на 28.12.2023 р.

У судовому засіданні 28.12.2023 р. оголошено перерву до 29.12.2023 р.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 28.07.2020 р. між сторонами укладено договір фінансового лізингу № 200728-1/ФЛ-Ю-А згідно якого позивач передав відповідачу у користування вантажний автомобіль Volkswagen Amarok, а відповідач зобов`язався сплачувати лізингові платежі. Проте, відповідач порушив свої зобов`язань зі сплати лізингових платежів, що призвело до виникнення заборгованості. Згідно п. 9.4 Загальних умов Договору, якщо відповідач не погасить заборгованість протягом 10 робочих днів з дати закінчення строку лізингу позивач має право вилучити предмет лізингу.

Відповідач проти позову заперечує з тих підстав, що дія згаданого договору не закінчилась на момент пред`явлення позову, а відтак позивач позбавлений права на застосування наслідків п. 9.4 Договору. Також відповідач просить стягнути з позивача 43000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Розглянувши подані документи, з`ясувавши обставини справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд

ВСТАНОВИВ:

28.07.2020 р. між сторонами укладено договір фінансового лізингу № 200728-1/ФЛ-Ю-А (далі Договір), згідно якого позивач передав відповідачу у користування вантажний автомобіль Volkswagen Amarok, а відповідач зобов`язався сплачувати лізингові платежі.

У п. 5 Договору передбачено, що строк лізингу становить 36 місяців, тобто до 28.07.2023 р.

Аналогічний період лізингу (3 роки) передбачено додатком до Договору.

Згідно п. 9.4 Загальних умов Договору, якщо відповідач не погасить заборгованість протягом 10 робочих днів з дати закінчення строку лізингу, на вимогу позивача застосовуються положення п. 6.6 Загальних умов.

П. 6.6 Договору передбачає право позивача відмовитись в односторонньому порядку від Договору (його розірвання) та вилучити у відповідача предмет лізингу.

01.08.2020 р. відповідач отримав від позивача об`єкт лізингу (автомобіль Volkswagen Amarok державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ).

Листом від 07.02.2023 р. позивач вимагав від відповідача повернути об`єкт лізингу у зв`язку із наявністю заборгованості за Договором.

За таких обставин справи у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно статтею 11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; інші юридичні факти.

За змістом положень ст. 626, 627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з приписами ст. 525, 526, 629 ЦК України і ст. 193 Господарського кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до статті 16 ЦК України розірвання порушеного договору є способом захисту цивільних прав, оскільки розірвання кредитором порушеного договору спрямоване на припинення правовідношення у такому договорі. Такий спосіб захисту застосовується у відповідь на порушення боржником договору, застосовується з ініціативи кредитора, спрямований на захист прав кредитора та позбавляє боржника певних суб`єктивних прав. У такому разі боржник позбавляється права вимагати виконання договору кредитором, оскільки розірвання договору тягне для боржника, який допустив порушення, цілком конкретний негативний наслідок - він позбавляється суб`єктивних прав, наданих йому договором.

Підставою позову у даній справі є невиконання відповідачем обов`язку щодо повернення майна після закінчення Договору за наявності заборгованості, вимога про розірвання Договору позивачем не заявлялась.

Однак, позов пред`явлено позивачем 25.04.2023 р., тоді як Договір діяв до 28.07.2023 р., а відтак посилання позивачем на закінчення строку дії Договору, і як наслідок можливість повернення об`єкту лізингу є передчасною.

Додаткова угода від 19.08.2022 р. до Договору фінансового лізингу від 28.07.2020 р., якою скорочено строк дії Договору до 21.12.2022 р., не приймається до уваги судом як доказ, який подано після закриття підготовчого провадження, а позивач не обґрунтував неможливість її подання вчасно (ухвала суду від 14.11.2023 р.), виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ч. 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Доводи позивача спростовуються матеріалами справи та не беруться до уваги судом з підстав, що наведені вище.

Судові витрати, понесені позивачем, залишити за позивачем.

Судові витрати (43000,00 грн. витрат на правничу допомогу), понесені відповідачем, залишити за останнім з наступних підстав.

Частинами першою та другою статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

З огляду на те, що відповідач разом з першою заявою по суті спору не подав суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи, суд відмовляє у відшкодуванні таких судових витрат (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 р. у справі № 904/4494/18).

Керуючись ст. ст. 124, 129, 233, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Бест Лізинг м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю Буковинський Пісок м. Сокиряни, Чернівецької області про стягнення неустойки за неповернення об`єкта лізингу у сумі 903500,00 грн. та вилучення майна, а саме: автомобіль Volkswagen Amarok державний реєстраційний номер НОМЕР_1 відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Західного апеляційного господарського суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 08.01.2024 р.

Суддя А.А. Бутирський