ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2023 р. Справа№ 911/4610/15 (911/479/23)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Остапенка О.М.

Пантелієнка В.О.

Секретар судового засідання: Гудько А.В.

За участю представників учасників справи:

від ГУ ДПС у м. Києві: Іващенко Д.А. - за службовим посвідченням № 001281 від 28.07.2021 та за випискою із ЄДРПОУ.

від ДП «Регіональні електричні мережі»: Маленко В.О. - у відповідності до витягу з ЄДРПОУ;

від ДП «Регіональні електричні мережі»: Макаренко С.В. - згідно з випискою із ЄДРПОУ.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на рішення Господарського суду Київської області від 20.07.2023 у справі № 911/4610/15 (911/479/23) (суддя Янюк О.С., повний текст рішення складено та підписано - 29.08.2023)

за позовом Головного управління Державної податкової служби у місті Києві

до Державного підприємства «Регіональні електричні мережі»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: розпорядник майна Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» арбітражний керуючий Сольський Володимир Степанович

про стягнення грошових коштів

у межах справи № 911/4610/15

про банкрутство Державного підприємства «Регіональні електричні мережі»

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

16.02.2023 Головне управління ДПС у м. Києві (надалі також ГУ ДПС/позивач) до звернулось Господарського суду Київської області, у порядку ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, із позовною заявою до Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» (надалі - ДП «РЕМ»/відповідач) про стягнення грошових коштів

На обґрунтування позовних вимог Головне управління ДПС у м. Києві зазначає, що відповідач не виконав свого обов`язку щодо сплати самостійно задекларованого податку на прибуток за 2015 рік (з урахуванням поданих уточнень) та І квартал, І півріччя, за три квартали 2016 року, що є підставою для його стягнення в судовому порядку.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 20.07.2023 у справі № 911/4610/15 (911/479/23) (суддя Янюк О.С., повний текст рішення складено та підписано - 29.08.2023) позовну заяву Головного управління Державної податкової служби у місті Києві до Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» задоволено частково; стягнуто кошти платника податків Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» з усіх рахунків відкритих у банках, що обслуговують такого платника на суму податкового боргу у загальному розмірі 95 437 093,95 грн, з яких 95 323 728,95 грн - податок на прибуток, 111 861,00 грн - пеня, 1 504,00 грн - штраф; в іншій частині позову відмовлено.

Судове рішення прийнято з посиланням на приписи ст.ст. 14, 34, 50, 54, 57, 59, 60, 95, 102 Податкового кодексу України (надалі - ПК України), ст.ст. 123, 129, 236 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) та мотивоване тим, що у зв`язку зі спливом 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та не може бути стягнутий з відповідача.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнення їх доводів

Не погодившись із вищевказаним рішенням суду, Головне управління Державної податкової служби у місті Києві звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 20.07.2023 у справі № 911/4610/15 (911/479/23) в частині відмови Головному управлінню Державної податкової служби у місті Києві у стягненні коштів платника податків Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» з усіх рахунків у банках, що обслуговують такого платника на суму податкового боргу у розмірі 22 082 211,00 грн та ухвалити нове судове рішення у цій частині, яким стягнути кошти платника податків Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» з усіх рахунків у банках, що обслуговують такого платника на суму податкового боргу у розмірі 22 082 211,00 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме ст.ст. 4, 11 ГПК України та ст.ст. 102, 137 ПК України.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Відтак, враховуючи наявність уточнюючих розрахунків за річні декларації з податку на прибуток за 2016 та 2017 роки, здійснені у 2018 році, а також зупинення перебігу строку давності, передбаченого ст. 102 ПК України, контролюючий орган має право на стягнення суми заборгованості, що виникла на підставі самостійно задекларованих платником зобов`язань й щодо якої платник заявив позовні вимоги про списання безнадійного податкового боргу.

Отже, на переконання скаржника, відповідач не виконав свого обов`язку щодо сплати податків у строки та у розмірах, передбачених законом, що зумовлює звернення контролюючого органу до суду з позовною заявою про стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

19.10.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у відповідності до якого відповідач просить суд, апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві залишити без задоволення.

Розпорядник майна Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» арбітражний керуючий Сольський Володимир Степанович відзиву на апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві не надав, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду судового рішення першої інстанції в апеляційному порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2023 апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Остапенко О.М., Сотніков С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2023 у справі № 911/4610/15 (911/479/23) витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи № 911/4610/15 (911/479/23) за позовом Головного управління Державної податкової служби у місті Києві до Державного підприємства «Регіональні електричні мережі»; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: розпорядник майна Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» арбітражний керуючий Сольський Володимир Степанович про стягнення грошових коштів. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на рішення Господарського суду Київської області від 20.07.2023 у справі № 911/4610/15 (911/479/23) до надходження матеріалів справи.

26.09.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 911/4610/15 (911/479/23).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2023 у справі № 911/4610/15 (911/479/23), зокрема, відкрито апеляційне провадження у даній справі; розгляд апеляційної скарги Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на рішення Господарського суду Київської області від 20.07.2023 у справі № 911/4610/15 (911/479/23) призначено на 25.10.2023.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/4322/23 від 23.10.2023 у зв`язку з перебуванням судді Остапенка О.М., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 911/4610/15 (911/479/23).

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2023 апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Поляков Б.М., Сотніков С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.10.2023 у справі № 911/4610/15 (911/479/23) апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві прийнято до провадження колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Поляков Б.М., Сотніков С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.10.2023 у справі № 911/4610/15 (911/479/23) відкладено розгляд апеляційної скарги Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на рішення Господарського суду Київської області від 20.07.2023 у справі № 911/4610/15 (911/479/23) на 15.11.2023; зобов`язано Головне управління Державної податкової служби у місті Києві завчасно, а саме до 10.11.2023 (включно) через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду (канцелярію суду) надати декларації подані Державним підприємством «Регіональні електричні мережі» 06.05.2016 (за І квартал 2016 року), 05.08.2016 (за І півріччя 2016 року), 21.11.2016 (за три квартали 2016 року), а також відповідні уточнення до зазначених вище декларацій.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/4556/23 від 13.11.2023 у зв`язку з перебуванням судді Сотнікова С.В., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці з 15.11.2023 та перебуванням судді Полякова Б.М., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на підготовці для підтримання кваліфікації у НШСУ, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 911/4610/15 (911/479/23).

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.11.2023 апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві передано для розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Остапенко О.М., Пантелієнко В.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2023 у справі № 911/4610/15 (911/479/23) апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві прийнято до провадження колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Пантелієнко В.О., Остапенко О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2023 у справі № 911/4610/15 (911/479/23) розгляд апеляційної скарги Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на рішення Господарського суду Київської області від 20.07.2023 у справі № 911/4610/15 (911/479/23) відкладено на 06.12.2023.

Явка представників учасників справи

06.12.2023 з`явилися представники Головного управління Державної податкової служби у місті Києві та Державного підприємства «Регіональні електричні мережі».

Розпорядник майна Державного підприємства «Регіональні електричні мережі», арбітражний керуючий Сольський Володимир Степанович у судове засідання 06.12.2023 не з`явився; про час, місце та дату судового засідання повідомлявся завчасно та належним чином; про причини нез`явлення суд не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Слід зазначити, що копія ухвали Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2023 у справі № 911/4610/15 (911/479/23) була надіслана судом апеляційної інстанції в електронні кабінети учасників справи, що підтверджується відповідними довідками про доставку документа.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Розумність строків розгляду справи повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформованих у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки сторін та відповідних державних органів (рішення Європейського суду з прав людини від 29.05.2008 «Якименко проти України»; рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2006 «Мороз та інші проти України» та інші).

Таким чином, враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про час, місце та дату судового засідання, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за участю представників Головного управління Державної податкової служби у місті Києві та Державного підприємства «Регіональні електричні мережі».

Заяви/клопотання подані учасника справи

09.11.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Головного управління Державної податкової служби у місті Києві надійшли пояснення по справі до яких долучено:

- податкову декларацію № від 06.05.2016 (за 1 квартал 2016 року) з додатками;

- податкову декларацію № від 05.08.2016 (за 1 півріччя 2016 року) з додатками;

- податкову декларацію № від 09.11.2016 (за три квартали 2016 року) з додатками;

- уточнюючу податкову декларацію № від 21.11.2016 (за три квартали 2016 року).

Головуючим суддею (суддею-доповідачем) у судовому засіданні 06.12.2023 на обговорення ставиться питання про можливість залучення вищевказаних документів до матеріалів справи.

У судовому засіданні 06.12.2023 представник Головного управління Державної податкової служби у місті Києві просив залучити до матеріалів справи податкову декларацію № від 06.05.2016 (за 1 квартал 2016 року) з додатками, податкову декларацію № від 05.08.2016 (за 1 півріччя 2016 року) з додатками, податкову декларацію № від 09.11.2016 (за три квартали 2016 року) з додатками, уточнюючу податкову декларацію № від 21.11.2016 (за три квартали 2016 року).

06.12.2023 у судовому засіданні представники Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» залишити на розсуд суду можливість задоволення зазначених вище документів.

Заслухавши думку представників учасників справи, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про залучення до матеріалів справи податкової декларації № від 06.05.2016 (за 1 квартал 2016 року) з додатками, податкової декларації № від 05.08.2016 (за 1 півріччя 2016 року) з додатками, податкової декларації № від 09.11.2016 (за три квартали 2016 року) з додатками, уточнюючої податкової декларації № від 21.11.2016 (за три квартали 2016 року), для встановлення об`єктивної істини, дослідження всіх обставин, що стосуються розгляду даної справи та з метою дотримання загальних принципів судочинства, закріплених у статтях 124, 129 Конституції України та статті 2 ГПК України, а також у ст.ст. 76-79 ГПК України, проте, їх оцінка буде здійснена судом апеляційної інстанції в сукупності з усіма наявними у справі доказами та перевіркою обставин справи.

Позиції учасників справи

Представник Головного управління Державної податкової служби у місті Києві у судовому засіданні 06.12.2023 підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав викладених у ній та просив її задовольнити, а рішення Господарського суду Київської області від 20.07.2023 у справі № 911/4610/15 (911/479/23) скасувати в частині відмови Головному управлінню Державної податкової служби у місті Києві у стягненні коштів платника податків Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» з усіх рахунків у банках, що обслуговують такого платника на суму податкового боргу у розмірі 22 082 211,00 грн та ухвалити нове судове рішення у цій частині, яким стягнути кошти платника податків Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» з усіх рахунків у банках, що обслуговують такого платника на суму податкового боргу у розмірі 22 082 211,00 грн.

У судовому засіданні 06.12.2023 представники Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» заперечували проти доводів апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу та просили залишити її без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справи, 29.02.2016 ДП «РЕМ» подано до податкового органу податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2015 рік, відповідно до якої податок на прибуток, нарахований за результатами звітного (податкового) періоду становить 126 369 175,00 грн (т. 1 а.с. 42-44).

В подальшому, 14.05.2018 ДП «РЕМ» подано уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2015 рік, відповідно до якої податок на прибуток, нарахований за результатами звітного (податкового) періоду становить 126 419 321,00 грн. Крім того, позивачем нарахована пеня у розмірі 111 861,00 грн та штраф у розмірі 1 504,00 грн (т. 1 а.с. 45-47). Зазначені відомості також відображені в Інтегрованій картці платника за 2016 та 2018 роки (а.с. 22-25, а.с. 30-36).

Також, 08.02.2017 ДП «РЕМ» подано до податкового органу податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2016 рік, відповідно до якої податок на прибуток, нарахований за результатами звітного (податкового) періоду становить «-« 21 296 953,00 грн; авансовий внесок у розмірі 3 892 800,00грн (т. 1 а.с. 48-50).

10.05.2018 ДП «РЕМ» подано уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2016 рік, відповідно до якої податок на прибуток, нарахований за результатами звітного (податкового) періоду становить «-» 21 296 953,00 грн (т. 1 а.с. 51-53); авансовий внесок «0».

Поміж іншого, відповідно до Інтегрованої картки платника (надалі - ІКП) за 2016 рік вбачається, що ДП «РЕМ» самостійно задекларовані податкові зобов`язання, а саме:

- за декларацією з податку на прибуток від 06.05.2016 (за квартал, термін сплати 20.05.2016) у сумі 5 511 372,00 грн;

- за декларацією з податку на прибуток від 05.08.2016 (за квартал, термін сплати 19.08.2016) у сумі 12 377 605,00 грн;

- за декларацією з податку на прибуток від 21.11.2016 (авансовий внесок за місяць, термін сплати 30.12.2016 за 01.09.2016) у сумі 3 892 800,00 грн.

20.02.2012 ДПІ у Вишгородському районі Київської області виставлена та 22.02.2012 надіслана вимога ДП «РЕМ» № 217, із змісту якої вбачається, що у останнього станом на 20.02.2012 наявний податковий борг у загальному розмірі 68 311 336,06 грн, у тому числі борг з податку на прибуток підприємства у розмірі 13 253 735,14 грн (т. 1 а.с. 20).

Доказів повного погашення податкової заборгованості, визначеної у зазначеній вимозі відповідачем суду надано не було.

За результатами розгляду даної позовної заяви, місцевим господарським судом прийнято судове рішення, яке наразі оскаржується в апеляційному порядку.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду розглянувши матеріали справи, заслухавши думку представників Головного управління Державної податкової служби у місті Києві та Державного підприємства «Регіональні електричні мережі», обговоривши доводи апеляційної скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при постановленні оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Головного управління Державної податкової служби у місті Києві не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Об`єктом апеляційного оскарження є рішення Господарського суду Київської області від 20.07.2023 у справі № 911/4610/15 (911/479/23) в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Слід зазначити, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України (у редакціях чинних на час подання відповідної податкової звітності).

Згідно з пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

В силу пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Предметом доказування у справах про стягнення податкового боргу є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку, зокрема: наявність узгодженого грошового зобов`язання; складові основної суми боргу, штрафних (фінансових) санкцій, пені; підстави виникнення податкового боргу; момент його виникнення; встановлення факту сплати (несплати) податкового боргу в добровільному порядку; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в порядку, встановлених ПК України.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 19.02.2019 у справі №807/495/17, від 03.02.2022 у справі № 560/4343/19, від 14.02.2022 у справі № 826/9711/17.

Разом з тим, відповідність заявленого у позові розміру податкового боргу фактичному перевіряється судом за наслідками аналізу у тому числі інтегрованої картки платника, яка ведеться згідно з вимогами Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422.

Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.05.2023 у справі № 826/17705/16.

За змістом п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

У відповідності до п.57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, у позовній заяві позивач зазначає, що податковий борг виник у відповідача на підставі самостійно задекларованого податку на прибуток за 2015 рік та за І квартал, за І півріччя та за три квартали 2016 року.

Необхідно зазначити, що у п. 3.2 та п. 3.4 цього рішення, ДП «РЕМ» подані декларації з податку на прибуток підприємств, а саме: 29.02.2016 декларацію за 2015 рік, згідно якої податок на прибуток становить 126 369 175,00 грн; 06.05.2016 декларацію за І квартал 2016 року, згідно якої податок на прибуток становить 5 511 372,00 грн; 05.08.2016 декларацію за І півріччя 2016 року, згідно якої податок на прибуток становить 12 377 605,00 грн; 21.11.2016 декларацію за три квартали 2016 року, згідно якої податок на прибуток становить 3 892 800,00 грн; 08.02.2017 декларацію за 2016 рік, згідно якої податок на прибуток становить «-» 21 296 953,00 грн, авансовий платіж 3 892 800,00 грн.

Враховуючи зміст зазначених декларацій та ІКП можна зробити висновок, що у відповідача протягом 10 календарних днів виникає зобов`язання сплати задекларований ним податок за вказаними деклараціями.

При цьому, судом не береться до уваги наявна у матеріалах справи декларація з податку на прибуток за 2017 рік, оскільки зазначений період не є предметом дослідження у цій справі.

Згідно з 102.1 статті 102 ПК України (у редакції чинній на час подання уточнень) визначено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених п. 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до ст.39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної п.133.4 ст.133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Підпунктом «а» пп. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що безнадійна заборгованість - заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Таким чином, у разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, а відтак, з того часу в контролюючого органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу.

Разом з тим, 13.03.2020 Указом Президента України № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.03.2020 «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (із відповідними змінами та доповненнями), з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, з 12.03.2020 до 30.06.2023 на всій території України установлено карантин.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 № 533-IX (з урахуванням змін, внесених Законом № 591-ІХ від 13.05.2020), підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК доповнено, зокрема, підпунктом 522 , відповідно до якого на період з 18.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених ст. 102 цього Кодексу.

Проте, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 (із змінами) в Україні з 24.02.2022 введений воєнний стан.

У зв`язку з чим, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-IX на період дії воєнного, надзвичайного стану було зупинено дію п.52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України та одночасно, доповнено ст. 102 ПК України п. 102.9 якою визначено, що на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Водночас, згідно з п. 50.1 ст. 50 ПК України (у редакції чинній на час подання уточнень) у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених п. 50.2 цієї статті: а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку. Цей штраф не застосовується у разі подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за попередній податковий (звітний) рік з метою здійснення самостійного коригування відповідно до ст.39 цього Кодексу у строк не пізніше 1 жовтня року, наступного за звітним; б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов`язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов`язання з цього податку.

Відповідно до п. 34.1 ст. 34 ПК України податковим періодом може бути, зокрема, календарний рік, календарне півріччя, календарні три квартали.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ДП «РЕМ» обраний спосіб виправлення помилки, а саме шляхом подання уточнюючої податкової декларації, а саме: за 2015 рік із змісту якої вбачається, що відповідачем задекларовано податок на прибуток у розмірі 126 419 321,00 грн, тобто збільшено податкове зобов`язання на суму 50 146,00 грн, у зв`язку з чим додатково була нарахована пеня у розмірі 111 861,00 грн та штраф у розмірі 1 504,00 грн; за 2016 рік із змісту якої вбачається, що остання не містить у собі відповідних податкових зобов`язань, у тому числі авансового платежу.

В силу абз. 2 п. 102.1 ст. 102 ПК України (у редакції чинній на час подання уточнюючих декларацій) у разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Слід зазначити, що уточнююча податкова декларація з податку на прибуток за 2015 рік подана ДП «РЕМ» 14.05.2018, а відтак, ураховуючи зміст чинної на той час редакції ПК України та п. 4.3 цього рішення, твердження відповідача, що заявлена до стягнення заборгованість за зазначений період є безнадійною та підлягає списанню, оскільки минув строк давності (1095 днів), помилковим.

При цьому, за змістом Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16.01.2020 № 466-IX (набрав чинності 23.05.2020) зазначений абзац п. 102.1 ст. 102 ПК України викладений у новій редакції, а саме: «У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації або уточнюючої декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань, в межах поданих уточнень, за такою податковою декларацією протягом 1095 днів (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 392 цього Кодексу) з дня подання уточнюючого розрахунку (декларації)».

Посилаючись на приписи ст. 58 Конституції України, відповідач зазначає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме нова редакція зазначеної норми, однак вказані твердження є помилковими, з огляду на таке.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні від 09.02.1999 № 1-рп/199 Конституційний Суд України зазначив, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися,зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультра активна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

Конституція України, закріпивши ч. 1 ст. 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення ч. 1 ст. 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. Але це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Аналізуючи зазначене, можна зробити висновок, що абз. 2 п. 102.1 ст. 102 ПК України (у редакції, чинній від 23.05.2020) не регулює питання відповідальності платника податку, а встановлює податковому органу межі та строки для вчинення відповідних дій.

Враховуючи зазначені обставини, п. 102.9 ст. 102 ПК України (чинної на дату звернення до суду), строк (у межах строку визначеного п. 50.1 ст. 50 ПК України) та дату подання уточнюючої декларації (14.05.2018), строк для стягнення податкового боргу на момент звернення контролюючого органу до суду не закінчився.

З огляду на викладене та письмові пояснення позивача від 06.06.2023 у сукупності із ч. 2 ст. 237 ГПК України, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що доведеним належними та допустимим доказами є податкове зобов`язання, яке виникло у відповідача за декларацією з податку на прибуток за 2015 рік (з урахуванням уточнень) у загальному розмірі 95 437 093,95грн (95 273 582,95 + 50 146 +111 861 + 1 504).

Стосовно податкового боргу, який виник на підставі поданих ДП «РЕМ» декларацій з податку на прибуток підприємства за І квартал 2016 року у розмірі 5 511 372,00 грн, за І півріччя 2016 року у розмірі 12 377 605,00 грн та за три квартали 2016 року у розмірі 3 892 800,00 грн, необхідно зазначити таке.

Із позовної заяви вбачається, що частина податкового боргу, який просить стягнути позивач виник на підставі декларацій поданих 06.05.2016 (за І квартал 2016 року), 05.08.2016 (за І півріччя 2016 року) та 21.11.2016 (за три квартали 2016 року). Тобто, з урахуванням п. 57.1 ст. 57 ПК України, п. 102.1 ст. 102 ПК України кінцевий строк, у який контролюючий орган мав право вжити дії щодо стягнення такої суми боргу є 2019 рік, тоді як до суду із відповідним позовом останній звернувся лише у 2023 році. Доказів, які б спростовували зазначені обставини, позивачем суду надано не було.

Відтак, у зв`язку із спливом 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та не може бути стягнутий з відповідача.

У відповідності до п. 59.1 ст. 59 ПК України (у редакції чинній на час звернення із позовом до суду) у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п. 59.5 цієї статті уразі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Приписами п.п. 95.1, 95.2 ст. 95 ПК України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

За змістом п.п. 60.1.1 п. 60.1 ст. 60 ПК України податкова вимога вважаються відкликаним, якщо сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.

До того ж, як зазначено у п. 60.2 ст. 60 ПК України раніше надіслана платникові податків податкова вимога є відкликаною, а тому не може бути підставою для вжиття заходів із примусового стягнення податкового боргу.

Таким чином, лише у разі, якщо платником податків податковий борг був погашений, а через деякий час виник знову, органу державної податкової служби слід направити (вручити) йому нову податкову вимогу виходячи з виникнення нового грошового зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що податковим органом 22.02.2012 надіслано ДП «РЕМ» відповідну податкову вимогу щодо оплати податкового боргу, у тому числі податку на прибуток, яку останній отримав 23.02.2012. Доказів відкликання податкової вимоги чи доказів погашення відповідного боргу учасниками справи суду надано, а тому відсутні підстави стверджувати, що позивачем порушено порядок стягнення податкового боргу.

Враховуючи вищевикладені обставини, місцевий господарський суд належним чином дослідивши матеріали справи, дотримуючись норм процесуального та матеріального права, дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

При цьому, як зазначалось вище, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.10.2023 у справі № 911/4610/15 (911/479/23), зокрема, зобов`язано Головне управління Державної податкової служби у місті Києві завчасно, а саме до 10.11.2023 (включно) через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду (канцелярію суду) надати декларації подані Державним підприємством «Регіональні електричні мережі» 06.05.2016 (за І квартал 2016 року), 05.08.2016 (за І півріччя 2016 року), 21.11.2016 (за три квартали 2016 року), а також відповідні уточнення до зазначених вище декларацій.

Так, 09.11.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Головного управління Державної податкової служби у місті Києві надійшли пояснення по справі до яких долучено:

- податкову декларацію № від 06.05.2016 (за 1 квартал 2016 року) з додатками;

- податкову декларацію № від 05.08.2016 (за 1 півріччя 2016 року) з додатками;

- податкову декларацію № від 09.11.2016 (за три квартали 2016 року) з додатками;

- уточнюючу податкову декларацію № від 21.11.2016 (за три квартали 2016 року).

Разом з тим, із уточнюючої податкової декларації № (за три квартали 2016 року) вбачається, що останню було подано 15.11.2016, а отже, з урахуванням п. 57.1 ст. 57 ПК України, п. 102.1 ст. 102 ПК України кінцевий строк, у який контролюючий орган мав право вжити дії щодо стягнення такої суми боргу є 2019 рік, тоді як до суду із відповідним позовом останній звернувся лише у 2023 році.

Отже, у зв`язку із спливом 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та не може бути стягнутий з відповідача.

Відтак, твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду Київської області від 20.07.2023 у справі № 911/4610/15 (911/479/23) та у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Приписами статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду, вважає апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Київської області від 20.07.2023 у справі № 911/4610/15 (911/479/23) підлягає залишенню без змін.

Розподіл судових витрат

Судові витрати за подання даної апеляційної скарги, у відповідності до статті 129 ГПК України, судом покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 267-271, 273, 275, 276, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 20.07.2023 у справі № 911/4610/15 (911/479/23) залишити без змін.

3. Справу № 911/4610/15 (911/479/23) повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови складено та підписано - 27.12.2023.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді О.М. Остапенко

В.О. Пантелієнко