СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року м. Харків Справа № 922/2828/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А. , суддя Тарасова І.В.

за участі секретаря судового засідання Андерс О.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чаплинка" (вх.№1969 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 05.09.2023 (прийняте у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Байбаком О.І.) у справі №922/2828/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чаплинка", м. Харків,

до Фізичної особи-підприємця Мкртчяна Юрія Робертовича, м. Харків,

про стягнення 380 966,11 грн,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Чаплинка" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Мкртчяна Юрія Робертовича 380 966,11 грн, з яких: 266 297,63 грн - заборгованість з орендної плати; 16 333,48 грн - 3% річних; 98 335,00 грн - інфляційні втрати.

Позов обґрунтовано порушенням відповідачем умов укладеного між сторонами договору оренди № 25-02-20-3 від 27.02.2020 щодо своєчасної та повної сплати орендних платежів за період користування об`єктом оренди з 11.04.2021 по 18.06.2023.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 05.09.2023 у справі №922/2828/23 в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Чаплинка" відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Чаплинка" на користь Фізичної особи-підприємця Мкртчяна Юрія Робертовича 36300,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду обґрунтовано тим, що відповідачем 30.04.2021 був складений акт про повернення приміщення, за змістом якого представник відповідача, який є орендарем за договором оренди № 25-02-20-3 від 27.02.2020, склав акт про повернення приміщення, чим підтвердив факт звільнення (передання та повернення) нежитлового приміщення № 12 площею 83,9 кв.м; нежитлового приміщення № 13 площею 83,9 кв.м; частину нежитлового приміщення № 9 площею 38 кв.м, які розташовані на другому поверсі нежитлової будівлі, літ. "Ю-4", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Зазначений акт складений у присутності представника охоронної фірми та адміністратора ТЦ "Французький бульвар". Як зазначено в рішенні, такі дії відповідача щодо порядку припинення договірних відносин за договором оренди № 25-02-20-3 від 27.02.2020 відповідають вимогам п.п. 9.2., 10.3, 12.2., 22.03. договору в редакції додаткової угоди від 01.03.2020 до цього договору. Суд зазначив, що за змістом договору оренди складення акта про повернення приміщення є підставою для припинення нарахування будь-яких платежів за договором оренди. При цьому дата підписання зазначеного акту вважається останнім днем оренди та строку дії договору оренди. Отже, суд погодився із доводами відповідача про те, що договір оренди припинив свою дію 30.04.2021, а відповідач завчасно надав позивачу акт повернення об`єкта оренди й повідомив про небажання продовжувати орендні правовідносини.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Чаплинка" з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Харківської області від 05.09.2023 у справі №922/2828/23 скасувати, позов задовольнити, стягнути з Фізичної особи - підприємця Мкртчяна Юрія Робертовича за договором оренди №25-02-20-3 від 25.02.2020: заборгованість з орендної плати в розмірі 266 297,63 грн; три проценти річних від простроченої суми за користування чужими коштами в розмірі 16 333, 48 грн; інфляційні втрати в розмірі 98 335,00 грн.

Скарга обґрунтована наступним:

- порушенням судом приписів частин третьої та п`ятої статті 96 ГПК України щодо витребування оригіналу доказу призвело до неправильного вирішення справи по суті, оскільки оригінал довіреності, копія якої була подана відповідачем разом із запереченнями, не був поданий до суду, при тому, що позивач поставив під сумнів відповідність поданої копії оригіналу, за таких обставин вважає, що такий доказ не мав бути взятий судом до уваги;

- надаючи оцінку факту наявності у ОСОБА_1 повноважень діяти від імені позивача, суд у власному рішенні вказує, що дата довіреності ОСОБА_1, на підставі якої він нібито підписав додаткові угоди - 25.02.2021. При цьому сам же суд у рішенні зазначає, що додаткові угоди, на підставі яких було нібито змінено договір та на підставі яких суд дійшов висновку про припинення договору та відсутності заборгованості-були укладені 01.03.2020 та 24.02.2021, тобто задовго до видання цієї довіреності. Матеріали справи взагалі не містять довіреності від 25.02.2021, на яку суд посилається на підтвердження факту наявності у ОСОБА_1 повноважень діяти від імені позивача. Таким чином, вважає, що докази наявності у ОСОБА_1 повноважень на підписання додаткових угод до договору оренди та підписання чи отримання в інтересах ТОВ "Чаплинка" листа б/н від 10.02.2021 в матеріалах справи відсутні, а висновок суду про те, що ОСОБА_1 є уповноваженою особою ТОВ "Чаплинка" на підписання додаткових угод від 01.03.2020 та 24.02.2021, та отримання листа відповідача від 10.02.2021, не відповідає фактичним обставинам справи;

- позивач стягує заборгованість за фактичне користування об`єктом оренди, яке здійснювалось відповідачем до 30.06.2021, тобто позивач визнає факт повернення об`єкта оренди відповідачем 30.06.2021, оскільки з 01.07.2021 орендна плата не нараховувалась, а приміщення були передані в оренду іншому орендарю. Висновки суду про те, що майно було фактично повернене позивачеві 30.04.2021 не відповідають обставинам справи та не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами;

- в рішенні суд зазначає, що ТОВ "Аксіома" є власником будівлі, проте до матеріалів справи відповідачем не надано жодних доказів, що вказане підприємство якимось чином пов`язано із нерухомим майном, що належить позивачу, або іншим нерухомим майном, розташованим за адресою: АДРЕСА_2. В матеріалах справи відсутній витяг з Єдиного державного реєстру нерухомого майна щодо належності будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, ТОВ "Аксіома", а також будь-яких інших доказів щодо правових підстав виконання ТОВ "Аксіома" функцій адміністратора ТРЦ. Таким чином, вважає, що суд зробив висновки на підставі неналежних доказів.

31.10.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№13279), в якому останній проти апеляційної скарги заперечує, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що довіреність № б/н від 25.02.2020 існувала, на підставі неї представник ТОВ "Чаплинка" ОСОБА_1 здійснював представництво інтересів товариства перед всіма контрагентами товариства у відносинах пов`язаних з орендою всіх приміщень належних ТОВ "Чаплинка", учасник ТОВ "Чаплинка" якому належало 90,86 % статутного капіталу, підтвердив погодження умов договору оренди № 25-02-20-3 від 27.02.2020 та додаткової угоди від 01.03.2020, а також зміст довіреності від 25.02.2020. Таким чином, твердження позивача, що у ОСОБА_1 були повноваження виключно на укладання договорів оренди з визначеними у довіреності фізичними особами- підприємцями, а також про те, що про існування додаткової угоди від 01.03.2020 ТОВ "Чаплинка" не було відомо, спростовується матеріалами справи та додатково отриманими доказами.

Відповідач зазначає, що докази додані до цього відзиву, були отримані ним лише після 04.09.2023 і необхідність їх отримання була викликана виключно тим, що тільки у поясненнях представником позивача було висловлено сумніви щодо довіреності б/н від 25.02.2020, і висловлено необхідність огляду її оригіналу, для чого витребувано його у особи, у якої в принципі оригіналу довіреності бути не може. Якщо б позивачем було разом з позовною заявою заначено про його позицію щодо повноважень підписанта договору оренди з боку ТОВ "Чаплинка", відповідачем докази додані до цих пояснень були б додані до першої заяви по суті справи - відзиву на позов. Відповідачем було реалізовано максимально можливі заходи по встановленню фактичних даних, які свідчать про існування довіреності та про неспроможність тверджень позивача. Враховуючи зазначене, вбачаються підстави для можливості визнання поважними причин пропуску для подання доказів та наявність підстав для встановлення додаткового строку для подання доказів доданих до цього відзиву, які додатково підтверджують безпідставність апеляційної скарги та позовної заяви. Договір оренди припинив свою дію 30.04.2021, відповідач завчасно надав позивачу акти повернення об`єкта оренди й повідомив про небажання продовжувати орендні правовідносини. Як визначено домовленістю сторін згідно з п. 8.2.5 договору оренди орендодавець зобов`язаний у випадку закінчення строку дії даного договору, або його дострокового припинення, прийняти від орендаря об`єкт оренди у відповідності з умовами даного договору. Водночас, згідно з п. 8.2.1 договору оренди орендодавець зобов`язаний не ухилятись від підписання актів прийому-передачі. Натомість позивач не направив підписаний зі своєї сторони акт (приймання-передачі) повернення, наданий йому відповідачем 24.02.2021 та не з`явився в останній день строку дії договору оренди 30.04.2021 для прийняття об`єкта оренди та підписання акту повернення. Керуючись п. 10.3 договору оренди, ураховуючи, що позивач (як орендодавець) не надав орендарю підписаний зі свого боку акт передачі (повернення) об`єкта оренди в останній день строку оренди, відповідачем 30.04.2021 був складений акт про повернення приміщення, за змістом якого: представник відповідача, який є орендарем за договором оренди № 25-02-20-3 від 27.02.2020, склав акт про повернення приміщення, чим підтвердив факт звільнення (передання та повернення) нежитлового приміщення № 12, площею 83,9 кв.м. (вісімдесят три цілих дев`ять десятих метрів квадратних); нежитлового приміщення № 13, площею 83,9 кв.м (вісімдесят три цілих дев`ять десятих метрів квадратних); частину нежитлового приміщення № 9, площею 38 кв.м. (тридцять вісім метрів квадратних), які розташовані на другому поверсі нежитлової будівлі, літ. "Ю- 4", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Зазначений акт був складений у присутності представника охорони та адміністратора ТЦ "Французький бульвар" (засвідчена копія акту у додатку до відзиву). За погодженими сторонами умовами договору оренди складення зазначеного акту є підставою для припинення нарахування будь-яких платежів за договором оренди. При цьому дата підписання зазначеного акту вважається останнім днем оренди та строку дії договору оренди. Отже, доводи позивача про продовження орендних правовідносин за договором оренди після 30.04.2021 спростовуються матеріалами справи. Окрім того, апелянт ані в позовній заяві, ані у відзиві не зазначав строк по який він вважає оренда продовжувала діяти і наводив виключно заперечення проти доводів відповідача.

16.11.2023 до суду від ТОВ "Чаплинка" надійшло клопотання (вх.№14161) про призначення експертизи, в якій позивач просить призначити у справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

1) чи виконано підпис від імені ОСОБА_1, що міститься у наступних документах: додаткова угода №1 від 01.03.2020, додаткова угода від 24.02.2021, лист б/н від 10.02.2021, договір оренди № 25-02-20-1 від 27.02.2020 - однією особою?

2) чи належить підпис, виконаний від імені ОСОБА_1 , що міститься у наступних документах: додаткова угода №1 від 01.03.2020, додаткова угода від 24.02.2021, лист б/н від 10.02.2021 - ОСОБА_1 ?

3) чи виконано підпис, виконаний від імені ОСОБА_1 , що міститься у наступних документах: додаткова угода №1 від 01.03.2020, додаткова угода від 24.02.2021, лист б/н від 10.02.2021 - навмисно зміненим почерком?

4) яким чином виконаний підпис від імені ОСОБА_1, що міститься у наступних документах: додаткова угода №1 від 01.03.2020, додаткова угода від 24.02.2021, лист б/н від 10.02.2021 (за допомогою технічних засобів, факсиміле чи писальним приладом)?

5) Проведення експертизи доручити експертам Відділення-бюро у м. Києві Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса" Міністерства Юстиції України, (03118, м. Київ, вул. Костанайська, буд.6).

6) Витребувати для проведення експертизи у ФОП Мкртчяна Юрія Робертовича додаткову угоду №1 від 01.03.2020, додаткову угоду від 24.02.2021 між ТОВ "Чаплинка" та ФОП Мкртчян Ю.Р., лист від 10.02.2021, акт прийому-передачі об`єкта оренди (повернення) від 30.04.2021, акт про повернення приміщення від 30.04.2021.

7) На час проведення судової експертизи провадження у справі зупинити.

Також просить продовжити строк на подання клопотання про проведення експертизи.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд її задовольнити. Підтримав клопотання про призначення експертизи. Проти клопотання відповідача про долучення нових доказів заперечував.

Представник відповідача у судовому засіданні в режимі відеоконференції проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду залишити без змін. Проти клопотання позивача про проведення експертизи заперечував. Підтримав клопотання про долучення нових доказів.

Колегія суддів, розглянувши клопотання позивача (вх.№14161 від 16.11.2023) про призначення почеркознавчої експертизи та продовження строку на подання клопотання про проведення експертизи, зазначає наступне.

Стаття 13 ГПК України встановлює, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.2 ст.119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.10.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Чаплинка" (вх.№1969 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 05.09.2023 у справі №922/2828/23; призначено справу до розгляду на "09" листопада 2023 р. о 15:45 годині; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - до 01.11.2023, з доказами його надсилання апелянту; встановлено учасникам справи строк для подання заяв, клопотань, тощо - до 01.11.2023.

В обґрунтування продовження процесуального строку на подання клопотання позивач посилається на те, що у період з 23.10.2023 по 06.11.2023 представник був позбавлений доступу до робочого місця, що унеможливило подання даного клопотання.

З метою забезпечення прав позивача, колегія суддів вважає за можливе продовжити процесуальний строк, встановлений судом для подання клопотань.

Щодо клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалою від 03.07.2023 Господарським судом Харківської області було відкрито провадження у справі, визнано дану справу справою незначної складності- малозначною та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до частин 1, 2 ст.252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Пунктами 8, 10 ч.2 ст.182 ГПК України передбачено, що у підготовчому засіданні суд вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста; вирішує заяви та клопотання учасників справи.

Як свідчать матеріали справи, позивач у встановлений ГПК України строк в суді першої інстанції клопотання про призначення почеркознавчої експертизи не заявляв.

Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Як вже зазначалось провадження у справі було відкрито 03.07.2023, оскаржуване рішення суду прийняте 05.09.2023.

Доводи апелянта про те, що він хотів заявити клопотання про призначення експертизи після огляду оригіналів документів витребуваних у відповідача, відхиляються колегією суддів з огляду на те, що наведене твердження позивача не звільняє його від обов`язку здійснювати процесуальні дії у строк встановлений законом або судом.

Крім того, згідно з п.7 ч.2 ст.258 ГПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені клопотання особи, яка подала скаргу.

Проте, в апеляційній скарзі позивач клопотання про призначення екпертизи не заявляв.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки є обов`язковими для дотримання. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45, рішення Європейського судуусправі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява N23436/03, пункти 22-23). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції відмовляє у задоволенні клопотання позивача про призначення у справі почеркознавчої експертизи.

Колегія суддів, розглянувши клопотання відповідача про долучення нових доказів, зазначає наступне.

За приписами ч.3 ст.269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Господарський процесуальний кодекс України допускає випадки подачі на стадії апеляційного розгляду нових доказів для підтвердження обставин, на які посилається сторона. Однак неприйнятною є ситуація, коли учасник справи просить долучити новий доказ, який був отриманий після прийняття судом рішення у справі.

Виходячи з принципу змагальності сторін, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції саме в суді першої інстанції.

Допущення можливості судом апеляційної інстанції подання нового доказу, який був отриманий після прийняття рішення у справі, матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.

Крім того доводи відповідача про те, що докази додані до цього відзиву, були отримані ним лише після 04.09.2023 і необхідність їх отримання була викликана виключно тим, що тільки у поясненнях (29.08.2023) представником позивача було висловлено сумніви щодо довіреності б/н від 25.02.2020, спростовуються матеріалами справи, з огляду на те, що у відповіді на відзив відповідача (вх.№21808 від 16.08.2023) позивач заперечив як підписання ним додаткових угод, так і уповноваження ОСОБА_1 на їх підписання, після чого 22.08.2023 ( вх.№22468) відповідачем були подані заперечення на відповідь на відзив з рядом документів на спростування доводів позивача висловленим ним у відповіді на відзив.

За таких обставин, колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про залучення нових доказів.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 27.02.2020 між ТОВ "Чаплинка", орендодавцем, та ФОП Мкртчян Юрієм Робертовичем, орендарем, укладено договір оренди №25-02-20-3, відповідно до умов якого орендодавець зобов`язався передати, а орендар прийняти у тимчасове платне користування нежитлові приміщення, що розташовані на другому поверсі ТРЦ "Французький бульвар" (нежитлова будівля літ. "Ю-4"), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; №12 площею 83,9 кв.м; № 13 площею 83,9 кв.м; частину нежитлового приміщення №9 площею 38 кв.м, загальна площа об`єкта оренди 205,8 кв.м.

Пунктом 2.5. договору передбачено, що договірна вартість 1 (одного) кв.м об`єкту оренди становить 7000,00 грн.

Відповідно до п.8.2.1 договору орендодавець зобов`язаний передати орендарю об`єкт оренди на умовах та в строки, передбачені даним договором в орендне користування і не ухилятись від підписання актів прийому-передачі.

Умовами п.8.2.5 договору узгоджено, що орендодавець зобов`язаний у випадку закінчення строку дії даного договору, або його дострокового припинення, прийняти від орендаря об`єкт оренди у відповідності з умовами даного договору.

Згідно з п.9.1. договору даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до закінчення строку оренди.

За змістом п.9.2. договору строк оренди триває по 28 лютого 2021 року (включно). В разі, якщо жодна зі сторін не повідомить іншу сторону про припинення цього договору щонайменше за 5 днів до дати завершення строку оренди, цей договір поновлюється на 1 календарний місяць на тих самих умовах.

Відповідно до п.10.1 договору об`єкт оренди передається орендарю на підставі акту прийому-передачі в орендне користування, в якому може вказуватись опис технічного стану, кінцевий розмір площі, технічні специфікації. Приміщення може передаватись в орендне користування (повертатись з орендного користування) частинами з підписанням сторонами відповідних актів прийому-передачі.

Об`єкт оренди передається орендарю на підставі акту прийому-передачі в орендне користування (п.10.2 договору).

У відповідності до п.10.3 договору після закінчення строку оренди, а також у разі дострокового припинення дії цього договору, орендар звільняє приміщення і повертає приміщення орендодавцеві протягом 10 робочих днів з дня настання однієї із згаданих в цьому пункті обставин.

У випадку відмови орендодавця від підписання акту приймання-передачі (акту повернення) в останній день строку дії цього договору, факт передачі (повернення) об`єкту оренди орендодавцю підтверджується актом про повернення приміщення, складеного представником орендаря. Даний акт є підставою для припинення нарахування будь-яких платежів за договором. Дата підписання зазначеного акту вважається останнім днем оренди та строку дії договору.

Умовами п.10.4 договору передбачено, що повернення об`єкту оренди (його частин) здійснюється на підставі акту прийому-передачі об`єкту оренди (акту повернення), який складається в двох примірниках та підписується сторонами (їх уповноваженими представниками).

Відповідно до п.11.1 договору орендар зобов`язаний вносити плату за користування об`єктом оренди (орендну плату) в розмірах та строки, обумовлені даним договором і додатком № 5, що є його невід`ємною частиною.

Пунктом 11.4. договору передбачено, що нарахування орендної плати орендареві починається з дати підписання орендарем акту прийому-передачі об`єкта оренди і закінчується в день підписання акту прийому-передачі (повернення).

Орендна плата сплачується орендарем щомісяця не пізніше 10-го числа місяця наступного за розрахунковим. При цьому орендар має право сплачувати орендну плату раніше зазначених строків (п.12.1 договору).

Відповідно до п.12.2. договору орендодавець до 15-го числа місяця, що передує оплачуваному місяцю, виставляє орендареві рахунок на оплату орендної плати, розрахованої відповідно до додатка №5 до даного договору. Ненадання орендодавцем вказаного рахунку не є підставою для несплати орендної плати за договором.

Згідно з п.22.3. договору всі повідомлення та інші документи надсилаються на адреси сторін, зазначені у цьому договорі.

Додатком № 5 до договору сторони узгодили розмір орендної плати, який орендар має сплачувати на користь орендодавця за користування орендованими приміщеннями.

Зокрема, п.1.2. даного додатку передбачено, що розмір орендної плати за один календарний місяць становить гривневий еквівалент 2900 доларів США за курсом НБУ на дату сплати орендної плати, без ПДВ.

01.03.2020 між сторонами підписаний акт прийому-передачі об`єкта оренди, згідно з яким орендар прийняв, а орендодавець передав у тимчасове платне користування (оренду) нежитлові приміщення №12 площею 83,9 кв.м; №13 площею 83,9 кв.м; частину нежитлового приміщення №9 площею 38 кв.м, загальною площею 205,8 кв.м, розташовані на другому поверсі ТРЦ "Французький бульвар" (нежитлова будівля літ. "Ю-4"), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Договір оренди №25-02-20-3 від 27.02.2020 та додаток № 5 до договору від імені позивача підписані представником ОСОБА_1 на підставі довіреності від 25.02.2020 та скріплені печаткою ТОВ "Чаплинка".

Акт прийому-передачі об`єкта оренди від 01.03.2020 від імені позивача підписаний представником ОСОБА_1 на підставі довіреності від 25.02.2020, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.І, зареєстрованої в реєстрі за №774 та скріплений печаткою ТОВ "Чаплинка".

В подальшому між сторонами підписано низку додаткових угод до договору.

Так, 05.05.2020 між сторонами підписано додаткову угоду до договору, якою сторони досягли згоди, що з дати підписання цієї додаткової угоди розмір орендної плати за один календарний місяць розраховується виходячи з курсу НБУ на останню дату розрахункового місяця.

28.01.2021 між сторонами підписано додаткову угоду, якою сторони досягли згоди змінити умови оренди в період з 01.02.2021 по 28.02.2021, та встановили розмір орендної плати за розрахунковий період - 70% від розміру орендної плати встановленої договором.

Додаткові угоди зі сторони ТОВ "Чаплинка" підписані директором товариства Ткачовим В.І. та скріплені печаткою товариства.

Як зазначає позивач, з огляду на те, що договір поновлювався на первісних умовах, орендар був зобов`язаний сплачувати орендну плату у розмірі, визначеному в додатку №5 до договору з урахуванням змін, внесених додатковою угодою, зокрема за один календарний місяць - еквівалент 2900,00 доларів США за курсом НБУ на останню дату розрахункового місяця. Тобто, відповідач взяв на себе зобов`язання щодо сплати орендної плати за користування об`єктом оренди, проте не виконує свої зобов`язання належним чином. За договором оренди за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 266 297,63 грн.

25.04.2023 позивач направив відповідачу вимогу від 18.04.2023 про сплату заборгованості у розмірі 266 297,63 грн, 3% річних у розмірі 14 998,40 грн, інфляційних втрат у розмірі 95 797,09 грн, з актами звіряння розрахунків за 2020 рік, 2021 рік та розрахунок заборгованості за договором оренди №25-02-20-3 від 27.02.2020, на підтвердження чого надано фіскальні чеки Укрпошти від 25.04.2023 та опис вкладення.

Наведені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідач, заперечуючи проти позову, посилався на те, що 01.03.2020 між сторонами була підписана додаткова угода №1 до договору оренди № 25-02-20-3 від 27.02.2020, якою було викладено в новій редакції ряд умов первісного договору оренди, а саме:

"п.9.2. Строк оренди триває по 28 лютого 2021 року (включно). У разі, якщо жодна із сторін не повідомить іншу сторону про припинення цього договору до 31 січня 2021 року, умови цього договору (строк оренди) продовжують діяти до 30.04.2021, без наступної пролонгації. Орендна плата сплачується по останній день строку оренди. Переважне право орендаря на укладання нового договору передбачено статтею 23 цього договору. Дострокове припинення договору оренди можливе виключно: за згодою сторін, оформленою договором про розірвання договору оренди. У цьому випадку орендна плата нараховується по останній день оренди, визначеного у договорі про розірвання договору оренди, на умовах визначених договором оренди; у разі неналежного виконання орендарем зобов`язань по сплаті орендної плати на протязі двох місяців підряд, орендодавець має право достроково припинити договір оренди, з 61 (шістдесят першого) дня прострочення сплати орендної плати, що не звільняє орендаря від обов`язку оплати орендної плати за ці два місяці."

п.10.3. В останній день строку оренди орендар зобов`язується звільнити, а орендодавець зобов`язується прийняти об`єкт оренди за актом передачі (повернення) об`єкта оренди. Акт передачі (повернення) об`єкта оренди готується орендарем, підписується та завчасно направляється орендодавцю у спосіб визначений договором. Орендодавець зобов`язується підписати зазначений акт передачі (повернення) та передати його орендарю в останній день строку оренди за місцем об`єкта оренди. У випадку ненадання орендарю підписаного орендодавцем зі свого боку акту передачі (повернення) об`єкта оренди в останній день строку оренди, факт передачі (повернення) об`єкту оренди орендодавцю підтверджується одностороннім актом про повернення приміщення, складеним представником орендаря в присутності адміністратора та охорони Торгового центру «Французький бульвар». Даний акт є підставою для припинення нарахування будь-яких платежів за договором. Дата підписання зазначеного акту вважається останнім днем оренди та строку дії договору.

п.12.2. Орендодавець до 15 числа місяця, що передує оплачуваному місяцю, виставляє орендареві рахунок, з зазначенням банківських реквізитів, на оплату орендної плати, розрахованої відповідно до додатку № 5 до даного договору. Орендар сплачує орендну плату на підставі отриманого рахунку від орендодавця на оплату орендної плати. У разі ненадання орендодавцем рахунку на оплату орендної плати орендарю, у строки визначені у цьому пункті, зазначене вважається прострочення кредитора у відповідності до статті 613 Цивільного кодексу України, й орендар звільняється від відповідальності за порушення пункту 12.1. даного договору, проте не звільняється від обов`язку сплати орендної плати за цей період, яка повинна бути здійснена орендарем на протязі 10 днів з моменту отримання відповідного рахунку. За здійснення оплати орендарем без отриманого рахунку, орендар визнає, що несе самостійно ризик сплати орендної плати за неналежними реквізитами, й відповідно зазначена орендна плата може бути не прийнята орендодавцем, а платіж бути поверненим як помилковий. У випадку не погодження орендаря з розрахунком орендної плати зазначеного у рахунку виставленого орендодавцем, орендар має право сплатити орендну плату, відповідно до власного розрахунку орендної плати, а також письмово обґрунтувавши власний розрахунок орендної плати, направити його орендодавцю. В цьому випадку, сторони шляхом переговорів погоджують остаточну суму орендної плати.

п.22.3. Всі повідомлення та інші документи надсилаються на адреси сторін, зазначені у цьому договорі, вручаються під підпис уповноваженого представника сторони або надсилаються на зазначену у цьому пункті електронну пошту: Орендодавець: ІНФОРМАЦІЯ_2, Орендар ІНФОРМАЦІЯ_1. Кожна із сторін зобов`язується негайно письмово інформувати іншу сторону про зміну своєї адреси, телефонного номеру та електронної пошти. У разі відсутності письмового повідомлення іншої сторони договору про зміни своєї адреси, телефонного номеру, електронної пошти, сторона, яка не повідомила про зміну адреси, несе всі ризики неналежного повідомлення, здійсненого за попереднім адресом.

Як зазначає відповідач, додатковою угодою №1 від 01.03.2020 сторони погодили додаток № 5 до договору оренди № 25-02-20-3 від 27.02.2020 викласти у новій редакції:

1.1. Орендар зобов`язаний вносити плату за користування об`єктом оренди в розмірі, в строки та в порядку обумовлені договором та цим додатком.

1.2. Розмір орендної плати при фактичному користуванні орендарем об`єктом оренди за один календарний місяць становить гривневий еквівалент 2900,00 (дві тисячі дев`ятсот) доларів США за курсом НБУ на дату виставлення рахунку орендодавцем, без ПДВ.

1.3. За мовчазною згодою, вважається, що орендар користується об`єктом оренди 30 днів у місяць. У разі необхідності визначення розміру орендної плати за певну кількість днів, розмір орендної плати за один день визначається шляхом ділення розміру орендної плати, зазначеної в цьому пункті на 30 днів перемноженої на кількість днів, плату за які необхідно визначити.

1.4. Орендар звільняється від сплати орендної плати, виключно за ті дні, коли:

- Торгівельний центр не працює за рішенням власника будівлі - ТОВ «Аксіома», підписаного директором;

- Торгівельний центр, в якому знаходиться об`єкт оренди не приймає відвідувачів в цілому, або в частині, де знаходиться об`єкт оренди, що виключає можливість здійснювати торгівельну (комерційну) діяльність у об`єкті оренди, в тому числі але не виключно: проведення ремонту чи реконструкції місць загального користування, обмеження доступу відвідувачів торгівельного центру до об`єкту оренди, тощо, що позбавляє можливості орендаря користуватися об`єктом оренди для торгівельної (комерційної) діяльності. Зазначене підтверджується відповідним розпорядженням директора ТОВ «Аксіома», або актом складеним орендарем в присутності охорони торгівельного центру та адміністратора торгівельного центру;

- відсутнє у об`єкті оренди електропостачання понад 5 годин в день, незалежно від причин відсутності. Зазначене підтверджується листом директора ТОВ «Аксіома», або актом складеним орендарем в присутності охорони торгівельного центру та адміністратора торгівельного центру;

- прийняття органами державної влади, чи органами місцевого самоврядування актів, що обмежують доступ відвідувачів до торгівельного центру та об`єкту оренди.

1.5. У разі реєстрації орендодавця платником податку на додану вартість, орендодавець зобов`язується повідомити завчасно, проте не менш ніж за 10 календарних днів, шляхом направлення письмового повідомлення разом з новою редакцією додатку № 5 до цього договору, для погодження та підписання з боку орендаря.".

Крім того, відповідач надав додаткову угоду від 24.02.2021 до договору оренди, відповідно до якої сторони змінили додаток № 5 до договору, виклавши п.1.2.1. додатку у новій редакції: "Розмір орендної плати за розрахунковий період розраховується за формулою:

Орендна Плата = Орендна ставка * Площа Приміщення* (кількість днів роботи торгівельного центру в розрахунковий місяць/ на кількість календарних днів у розрахунковому місяці).

де: Площа Приміщення - вказана в п.2.1. договору. Орендна ставка становить гривневий еквівалент 7,00 (сім) доларів США за курсом НБУ на останню дату розрахункового місяця, без ПДВ. Кількість днів роботи торгівельного центру в розрахунковий місяць - це дні роботи торгівельного центру, окрім днів коли органами державної влади, місцевого самоврядування або органами управляння торгівельного центру "Французький бульвар" встановлено обмеження на приймання відвідувачів".

Згідно змісту додаткової угоди, зміни викладені у цій додатковій угоді, вступають в силу з 01 березня 2021 року, решта умов договору залишається незмінною, та такі умови зберігають чинність для регулювання відносин сторін.

Відповідач посилається на те, що зі сторони орендодавця додаткові угоди підписав представник ОСОБА_1 за довіреністю від 25.02.2020.

У відповіді на відзив відповідача (вх.№21808 від 16.08.2023) позивач заперечив підписання додаткових угод та уповноваження ОСОБА_1 на їх підписання та надав копію довіреності №2/02/20 від 25.02.2020.

Зі змісту довіреності №2/02/20 від 25.02.2020, виданої ТОВ "Чаплинка" в особі директора Ткачова Владислава Ігоревича на ім`я ОСОБА_1 (повіреного), вбачається, що останнього уповноважено вчиняти наступні правочини від імені довірителя, зокрема, передати в оренду ФОП Мкртчяну Юрію Робертовичу нежитлові приміщення на другому поверсі ТРЦ "Французький бульвар", який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (нежитлова будівля літ. "Ю-4"), загальною площею 205,8 кв.м. (згідно з попередньо узгодженим з орендарем і наданим повіреному проектом договору та планом розміщення орендованих площ) строком до 28.02.2021. Розмір орендної плати за один календарний місяць становить гривневий еквівалент 2900 доларів США за курсом НБУ на дату сплати орендної плати без ПДВ. Надано повіреному для виконання цієї довіреності право підписати договори оренди з додатками (додаток №1- план розміщення; додаток №2 - цільове призначення; додаток №3 - технічна специфікація; додаток №4 - комунальні платежі; додаток №5 - розмір орендної плати та порядок розрахунків) на вказаних у даній довіреності умовах та акти приймання-передачі об`єктів оренди. Повноваження повіреного за цією довіреністю припиняються після підписання ним договору оренди та актів приймання-передачі зазначених у цій довіреності об`єктів оренди. Дана довіреність видана без права передовіри, строком на один місяць та діє до 25 березня 2020 року. Копія завірена директором Ткачовим В.І.

В свою чергу, до заперечень на відповідь на відзив (22.08.2023) відповідачем надано копію довіреності від 25.02.2020, виданої ТОВ "Чаплинка" в особі директора Ткачова Владислава Ігоревича, на ім`я ОСОБА_1 (повіреного), відповідно до якої довіритель цією довіреністю уповноважує ОСОБА_1 бути представником довірителя від його імені та за його (довірителя) рахунок:

з будь-яких питань та у відносинах з будь-якими юридичними та/або фізичними особами;

в органах державної влади і місцевого самоврядування, в тому числі у Міністерстві юстиції України та його територіальних органах, Департаменті державної реєстрації Міністерства юстиції України та його підрозділах та відділах, Управлінні державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Департаменту реєстрації Харківської міської ради, реєстраційній службі територіальних управлінь юстиції, інших органах державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також в їх підрозділах, а також перед нотаріусами,

в Державній податковій службі України та її територіальних органах, Міністерстві фінансів України та його територіальних органах,

в Державній службі України з питань праці та її територіальних підрозділах,

в Державній службі України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів та її територіальних органів,

в Державній службі України з надзвичайних ситуацій та її територіальних органах,

в Державній екологічній службі та її територіальних органах,

в Державній архітектурно- будівельній інспекції та її територіальних органах,

в органах статистики, органах пенсійного фонду та фондів соціального забезпечення, центрах надання адміністративних послуг, поштових та кур`єрських службах, у судах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», зокрема, у місцевих судах, апеляційних судах, вищих спеціалізованих судах, Верховному суді та третейських судах, в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні,

в органах державної виконавчої служби, перед приватними виконавцями,

в житлово- експлуатаційних організаціях, в експертних установах,

у банківських установах, інших фінансових установах,

в органах Національної поліції України, органах внутрішніх справ, прокуратури, Служби безпеки України, досудового слідства,

перед будь-якими юридичними та фізичними особами, фізичними особами- підприємцями, включаючи посадових та службових осіб органів державної влади та місцевого самоврядування.

Для цього представникові надається право:

подавати до вказаних вище органів та особам будь-які документи: заяви, реєстраційні форми, довідки тощо, скріплені підписом та/або печаткою уповноваженої особи довірителя,

отримувати від вказаних вище органів та осіб будь-які документи, які необхідні для цілей цієї довіреності,

готувати копії документів та засвідчувати своїм підписом без подальшого скріплення його печаткою довірителя будь-які копії документів, які пов`язані із цією довіреністю,

готувати та підписувати договори оренди нерухомого майна;

ініціювати та здійснювати будь-які платежі,

вчиняти будь-які інші дії, які необхідні для цілей цієї довіреності.

Ця довіреність видана строком на один рік без права передовіри та дійсна до двадцять п`ятого лютого дві тисячі двадцять першого року включно.

Копія довіреності засвідчена адвокатом Трофименко Р.О.

Сторонами не заперечується належне виконання зобов`язань за договором оренди включно до березня 2021 року.

Відповідач факт існування заборгованості за договором заперечував, надав платіжне доручення № 285 від 08.04.2021, згідно з яким було сплачено орендну плату за березень 2021 року в розмірі 40 171,42 грн; платіжне доручення № 288 від 07.05.2021, згідно з яким сплачено орендну плату за квітень 2021 року в розмірі 13434,46 грн (розмір орендної плати був сплачений за користування об`єктом оренди по 10.04.2021, з урахуванням вимог п. 1.4. додатку № 5, оскільки після 10.04.2021 Торговий центр не працював). На підтвердження зазначених обставин відповідачем надано лист ТОВ "Аксіома" від 09.04.2021, за змістом якого ТРЦ "Французький бульвар" починаючи з 11 квітня 2021 року до дати скасування на території Харківської області "червоного" рівня епідемічної небезпеки буде здійснювати діяльність з дотриманням вимог законодавства, встановлених для "червоного" рівня епідемічної небезпеки.

Відповідач зазначає, що в подальшому договірні відносини за договором оренди № 25-02-20-3 від 27.02.2020 було припинено.

В обґрунтування зазначених обставин надав лист б/н від 10.02.2021, яким відповідач повідомив про свій намір звільнити об`єкт оренди 30.04.2021, та в додатках якого містився акт (приймання-передачі) повернення об`єкту оренди від 30.04.2021 та додаткова угода від 10.02.2021 до договору оренди №25-02-20-3 від 27.02.2020. На листі наявний напис "отримав 10.02.21 ОСОБА_1 " та міститься підпис. В листі відповідач запропонував позивачеві 30.04.2021 прийняти об`єкт оренди та передати відповідачу підписаний з його сторони акт за місцем об`єкта оренди.

Проте, за твердженням відповідача, позивач не направив підписаний зі своєї сторони акт передачі (повернення), наданий йому відповідачем та не з`явився в останній день строку дії договору оренди 30.04.2021 для прийняття об`єкта оренди та підписання акта повернення.

Відповідачем до матеріалів справи був наданий акт про повернення приміщення від 30.04.2021, за змістом якого: представник ФОП Мкртчян Ю.Р., який є орендарем за договором оренди № 25-02-20-3 від 27.02.2020, звільнив та передав (повернув) нежитлові приміщення № 12, площею 83,9 кв.м. (вісімдесят три цілих дев`ять десятих метрів квадратних); нежитлові приміщення № 13, площею 83,9 кв. м (вісімдесят три цілих дев`ять десятих метрів квадратних); частину нежитлового приміщення № 9, площею 38 кв.м. (тридцять вісім метрів квадратних), які розташовані на другому поверсі нежитлової будівлі, літ. "Ю-4", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Зазначений акт складений у присутності представника охоронної фірми та адміністратора ТЦ "Французький бульвар".

Також відповідачем до матеріалів справи надано копію довіреності від 25.02.2020, видану ТОВ "Чаплинка" в особі директора Ткачова Владислава Ігоревича, зокрема на ім`я ОСОБА_1, посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.І, зареєстровану в реєстрі за №774, відповідно до якої, зокрема, ОСОБА_1 має право від імені та за дорученням довірителя вчиняти дії: готувати, підписувати та без скріплення печаткою довірителя подавати до вказаних в довіреності органів заяви про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу за встановленою формою, заяви у сфері державної реєстрації прав (в тому числі, але не виключно, заяви про державну реєстрацію права власності) за встановленою формою, акти приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу товариства, інші необхідні документи для цілей цієї довіреності; підписувати, подавати та отримувати описи документів, що надаються юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційних дій відповідно до законодавства; подавати до вказаних органів будь-які необхідні документи, у тому числі заяви, протоколи, рішення, акти приймання-передачі тощо; отримувати виписки, витяги (в тому числі, але не виключно, витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності), інші необхідні документи; здійснювати будь-які платежі в цілях цієї довіреності.

Права на підписання договорів оренди від імені ТОВ "Чаплинка", додаткових угод до них та отримання будь-яких листів на ім`я довірителя даною довіреністю не передбачено.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 ч.2 ст.11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.526 ЦК України, яка кореспондується з ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 ГК України).

Частиною 3 ст.509 ЦК України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно зі ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Укладений між сторонами договір є договором оренди.

Статтею 759 ЦК України унормовано, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ст.762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Згідно з частиною першою ст.763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

За змістом ст.793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню, крім договору, предметом якого є майно державної або комунальної власності, який підлягає нотаріальному посвідченню у разі, якщо він укладений за результатами електронного аукціону строком більше ніж на п`ять років.

Відповідно до ст.795 ЦК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що докази наявності у ОСОБА_1 повноважень на підписання додаткових угод до договору оренди та підписання чи отримання в інтересах ТОВ "Чаплинка" листа б/н від 10.02.2021 в матеріалах справи відсутні, а висновок суду про те, що ОСОБА_1 є уповноваженою особою ТОВ "Чаплинка" на підписання додаткових угод від 01.03.2020 та 24.02.2021, та отримання листа відповідача від 10.02.2021, не відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до частин першої та третьої ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представництво характеризується такими ознаками: цивільні права та обов`язки належать одній особі, а здійснюються безпосередньо іншою; представник вчиняє певні юридичні дії (вчинення виключно фактичних (не юридичних) дій представництвом не охоплюється); представник діє не від свого імені, а від імені іншої особи; представник діє виключно в межах наданих йому повноважень; правові наслідки настають не для представника, а для особи, яку він представляє.

Представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом (стаття 238 ЦК України).

Згідно зі ст.239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Відповідно до ст.240 ЦК України представник зобов`язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто.

Згідно з частинами першою, третьою ст.244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, представницьких відносин.

За загальним правилом довірена особа, яка виступає від імені довірителя, зобов`язана діяти в її інтересах добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Відповідно до ст.1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Статтею 1003 ЦК України передбачено, що у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Аналіз вказаних норм дає підстави вважати, що договір доручення може посвідчуватися довіреністю та є різновидом представництва інтересів особи-довірителя, що виникає на підставі договору.

Згідно з частиною першою ст.1004 ЦК України повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит. У цьому разі повірений повинен повідомити довірителя про допущені відступи від змісту доручення як тільки це стане можливим.

Відповідно до ст.1006 ЦК України повірений зобов`язаний: повідомити довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Довіритель зобов`язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення (частина перша ст.1007 ЦК України).

Таким чином, зі змісту вказаних вище положень чинного законодавства вбачається, що довіреність та договір доручення є основними документами, які посвідчують права представників під час вчинення ними певних дій. Так, довіреність видається для представництва перед третіми особами, а договір доручення передбачає обов`язок вчинення повіреним певних юридичних дій від імені та коштом довірителя.

Довіреність видається однією особою, тобто довірителем іншій особі (представнику), тому видача довіреності є одностороннім правочином, вона підписується тільки довірителем. Довіреність адресується третім особам, і в разі розбіжностей між повноваженнями представника, викладеними в довіреності, від повноважень повіреного, викладених у договорі, береться до уваги, у разі виникнення спору, текст довіреності.

На підставі договору доручення довіритель, як правило, видає повіреному довіреність і тим самим легалізує повіреного як представника перед третіми особами. Довіреність відтворює повноваження повіреного, визначене умовами договору доручення. Договір доручення і довіреність є документами, які оформляються для належного виконання повіреним вказівок довірителя.

Як свідчать матеріали справи, договір оренди №25-02-20-3 від 27.02.2020, додатки до договору, від імені позивача підписані представником ТОВ "Чаплинка" - ОСОБА_1 на підставі довіреності від 25.02.2020 та скріплені печаткою товариства. Акт прийому-передачі об`єкта оренди від 01.03.2020 від імені позивача підписаний представником ТОВ "Чаплинка" - ОСОБА_1 на підставі довіреності від 25.02.2020, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.І, зареєстрованої в реєстрі за №774 та скріплений печаткою ТОВ "Чаплинка".

На підтвердження повноважень підписання договору та додатків до нього позивачем надано засвідчену копію довіреності №2/02/20 від 25.02.2020, видану ТОВ "Чаплинка" в особі директора Ткачова Владислава Ігоревича на ім`я ОСОБА_1, зі змісту якої вбачається, що останньому надано право передати в оренду ФОП Мкртчяну Юрію Робертовичу нежитлові приміщення на другому поверсі ТРЦ "Французький бульвар", який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (нежитлова будівля літ. "Ю-4"), загальною площею 205,8 кв.м. строком до 28.02.2021, підписати акти приймання-передачі об`єктів оренди. Повноваження ОСОБА_1 за цією довіреністю припиняються після підписання ним договору оренди та актів приймання-передачі зазначених у цій довіреності об`єктів оренди. Довіреність видана строком на один місяць - до 25 березня 2020 року.

Позивач зазначає, що інших повноважень, крім права на підписання договору оренди та актів приймання-передачі, зазначених у довіреності об`єктів оренди, ОСОБА_1 не надавалось, тому всі додаткові угоди до договору (зміни умов договору оренди) підписувались особисто директором ТОВ "Чаплинка" - Ткачовим Владиславом Ігоревичем, на підтвердження чого до матеріалів справи надано додаткові угоди від 12.03.2020, 30.04.2020, 05.05.2020, 16.09.2020, 24.12.2020, 28.01.2021.

В свою чергу відповідачем до матеріалів справи надано іншу довіреність б/н від 25.02.2020, засвідчену адвокатом Трофименко Р.О., згідно з якою ОСОБА_1 має право, зокрема бути представником ТОВ "Чаплинка" з будь-яких питань та у відносинах з будь-якими юридичними та/або фізичними особами; готувати копії документів та засвідчувати своїм підписом без подальшого скріплення його печаткою товариства будь-які копії документів, які пов`язані із цією довіреністю, готувати та підписувати договори оренди нерухомого майна; вчиняти будь-які інші дії, які необхідні для цілей цієї довіреності.

Позивач в суді першої інстанції та в апеляційній скарзі наполягає, що довіреності б/н від 25.02.2020 на ім`я ОСОБА_1 він не видавав, та в суді першої інстанції заявляв клопотання (вх.№23093 від 29.09.2023) про витребування у відповідача для огляду сторонами і суду, зокрема, оригіналу довіреності, наданої разом з запереченнями на відповідь на відзив, яке в ухвалі суду від 01.09.2023 в цій частині не було розглянуто.

В суді апеляційної інстанції на клопотання позивача про витребування оригіналу довіреності в судовому засіданні 09.11.2023 представник відповідача повідомив про відсутність у нього оригіналу довіреності.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5, 6 ст.91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

За змістом частини 1 та 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, що виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

При цьому відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 зазначеного Кодексу).

Згідно зі статтею 77 Господарського процесуального кодексу України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (стаття 78 цього Кодексу).

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Аналіз змісту статті 79 Господарського процесуального кодексу України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Одночасно статтею 86 цього Кодексу передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, з`ясування фактичних обставин справи має здійснюватися судом із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому.

Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та інші проти Швеції" зазначив, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Крім того у пунктах 1-3 частини 1 статті 237 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, питання, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Даний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05 грудня 2023 року у справі № 920/659/22.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Захищене статтею 6 Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) право на справедливий судовий розгляд передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх. Європейський суд з прав людини розглядає реалізацію принципу змагальності крізь призму забезпечення рівності прав учасників судового розгляду, тобто за цієї позиції сторони (позивач та відповідач) діють на одному рівні, під контролем відносно пасивного суду.

Принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу. Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Одним із складників справедливого судового розгляду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції є право на змагальне провадження; кожна сторона, в принципі, має отримати нагоду не лише бути поінформованою про будь-які докази, які потрібні для того, щоб виграти справу, але також має знати про всі докази чи подання, які представлені або зроблені в цілях впливу на думку суду, і коментувати їх та вимагати рівності щодо подання своїх доказів.

Суд має пересвідчитися, чи провадження в цілому, включаючи спосіб збирання доказів, було справедливим, як того вимагає пункт 1 статті 6 Конвенції.

Враховуючи те, що у відповідача відсутній оригінал довіреності б/н від 25.02.2020, а наявна лише не завірена копія цього документу, відповідач не мав права, з урахуванням ч.5 ст.91 ГПК України, завіряти документ, оригінал якого у нього відсутній; позивач заперечує видання такої довіреності, тому даний доказ помилково був врахований судом першої інстанції як належний та відповідно до ч.6 ст.91 ГПК України, не береться до уваги судом апеляційної інстанції.

У господарських відносинах правочин (договір), як правило, вчиняється шляхом складання документа (документів), що визначає (визначають) його зміст і підписується безпосередньо особою, від імені якої він вчинений, або іншою особою, яка діє в силу повноважень, заснованих, зокрема, на законі, довіреності, установчих документах. Для вчинення правочинів органи юридичної особи не потребують довіреності, якщо вони діють у межах повноважень, наданих їм законом, іншим нормативно-правовим актом або установчими документами.

Вирішуючи спори, пов`язані з представництвом юридичної особи у вчиненні правочинів, господарські суди повинні враховувати таке.

Письмовий правочин може бути вчинений від імені юридичної особи її представником на підставі довіреності, закону або адміністративного акта.

Особа, призначена повноважним органом виконуючим обов`язки керівника підприємства, установи чи організації, під час вчинення правочинів діє у межах своєї компетенції без довіреності.

Згідно зі статтею 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Схвалення стороною правочину, вчиненого від її імені з перевищенням повноважень або без повноважень (стаття 241 ЦК України), має юридичне значення також для інших заінтересованих осіб, а сторона оспорюваного правочину, дії якої вказують на її волю зберегти дійсність правочину, не може надалі оспорювати правочин з підстав, про які вона знала або повинна була знати при виявленні цієї волі, що випливає із вказаної норми та засад добросовісності, на яких ґрунтується зобов`язання (частина третя статті 509 ЦК України). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.11.2018 у справі № 910/19179/17.

Отже, зі змісту частини першої статті 241 ЦК України вбачається, що наступним схваленням правочину законодавець не вважає винятково прийняття юридичного рішення про схвалення правочину. Схвалення може відбутися також і в формі мовчазної згоди, і у вигляді певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи - сторони правочину (наприклад, здійснення чи прийняття оплати за товар за договором купівлі-продажу). Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №910/18812/17, від 08.07.2019 №910/19776/17.

Наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним. Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з`ясовувати пов`язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.04.2019 зі справи № 904/2178/18).

При цьому при оцінці обставин, що свідчать про схвалення правочину особою, яку представляла інша особа, необхідно брати до уваги, що незалежно від форми схвалення воно повинно виходити від органу або особи, уповноваженої відповідно до закону, установчих документів або договору вчиняти такі правочини або здійснювати дії, які можуть розглядатися як схвалення (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.03.2018 зі справи № 910/8794/16).

Даний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18 лютого 2021 року у справі № 924/658/20.

Враховуючи те, що за довіреністю №2/02/20 від 25.02.2020 повноваження ОСОБА_1 на укладення договорів припинилися після підписання ним договору оренди та актів приймання-передачі, зазначених у довіреності об`єктів оренди, інші довіреності на ім`я ОСОБА_1, які б надавали повноваження на укладення та підписання будь-яких угод чи внесення змін до укладених договорів, у тому числі до зазначеного вище договору оренди, підписання та отримання будь-яких інших документів за спірними правовідносинами, видані ТОВ "Чаплинка", в матеріалах справи відсутні, позивачем заперечується факт підписання додаткової угоди №1 від 01.03.2020, додаткової угоди від 24.02.2021 та отримання листа б/н від 10.02.2021, суд апеляційної інстанції вважає, що додаткова угода №1 від 01.03.2020 та додаткова угода від 24.02.2021 не є вчиненими (є не укладеними), тому не породжують жодних правових наслідків.

Крім того, колегія суддів зазначає, що на зазначених додаткових угодах відсутня печатка ТОВ "Чаплинка", на відміну від додаткових угод, наданих позивачем, що додатково свідчить про сумнівність даних додаткових угод, оскільки печатка відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин.

Також відповідачем не доведено і судом не встановлено наявність доказів, що підтверджують вчинення довірителем (юридичною особою) дій, які б свідчили про схвалення цих правочинів.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, в позовній заяві просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором оренди в розмірі 266 297,63 грн за період з 11 квітня 2021 по липень 2021 року.

Відповідно до п.11.1 договору орендар зобов`язаний вносити плату за користування об`єктом оренди (орендну плату) в розмірах та строки, обумовлені даним договором і додатком № 5, що є його невід`ємною частиною.

Пунктом 11.4. договору передбачено, що нарахування орендної плати орендареві починається з дати підписання орендарем акту прийому-передачі об`єкта оренди і закінчується в день підписання акту прийому-передачі (повернення).

Додатком № 5 до договору сторони узгодили, що розмір орендної плати за один календарний місяць становить гривневий еквівалент 2900 доларів США за курсом НБУ на дату сплати орендної плати, без ПДВ.

Умовами п.10.4 договору передбачено, що повернення об`єкту оренди (його частин) здійснюється на підставі акту прийому-передачі об`єкту оренди (акту повернення), який складається в двох примірниках та підписується сторонами (їх уповноваженими представниками).

Враховуючи те, що сторони не повідомляли у строк, встановлений п.9.2 договору, про припинення договору, договір поновлювався на 1 календарний місяць на тих самих умовах.

В матеріалах справи відсутні докази повідомлення орендарем орендодавця про припинення договору оренди або дострокове його розірвання та звільнення приміщень.

Колегія суддів не приймає до уваги лист відповідача б/н від 10.02.2021 щодо повідомлення ним позивача про намір звільнити об`єкт оренди 30.04.2021, з огляду на те, що як вже було встановлено раніше, докази на підтвердження повноважень щодо отримання будь-яких документів від орендарів у ОСОБА_1 матеріали справи не містять, позивач заперечує факт отримання даного листа, а відповідачем не надано інших доказів направлення даного листа позивачу.

Суд апеляційної інстанції також не приймає до уваги долучену відповідачем до матеріалів справи відповідь від 18.08.2023 за вих.№18/08-1 ТОВ "Аксіома" на адвокатський запит представника відповідача, зі змісту якої вбачається, що з 11.04.2021 по 06.05.2021 діяльність в торговому центрі, де знаходиться об`єкт оренди, не здійснювалась, орендовані відповідачем приміщення за актом повернення приміщення від 30.04.2021 були звільнені відповідачем 30.04.2021, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні докази стосовно того, що ТОВ "Аксіома" є власником нежитлових будівель, що є складовими частинами торговельно-розважального центру "Французький бульвар", та має повноваження на надання будь-якої інформації стосовно орендованих приміщень.

Також відсутній належним чином складений та підписаний, у відповідності до умов договору, акт прийому-передачі об`єкту оренди.

При цьому не є належним доказом звільнення приміщення акт про повернення приміщення від 30.04.2021, наданий відповідачем, з огляду на те, що крім орендаря він підписаний також особами зазначеними як "представник охоронної фірми" та "адміністратор ТЦ "Французький бульвар", тобто особами які не мають відношення, відповідно до умов укладеного договору оренди, до правовідносин, що склались між позивачем та відповідачем.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про те, що договір оренди припинив свою дію 30.04.2021, а відповідач завчасно надав позивачу акт повернення об`єкта оренди й повідомив про небажання продовжувати орендні правовідносини, не підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до частини 1 статті 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Суб`єкти господарювання укладають договори на різних, погоджених між ними умовах. Суб`єкти господарської діяльності здійснюють господарську діяльність на власний ризик, самостійно обирають способи поведінки з контрагентами, способи проведення та оформлення господарських операцій тощо.

Суд звертає увагу, що однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

У разі здійснення підприємницької діяльності особа (у даному випадку, відповідач) має усвідомлювати, що господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення чи утримання від таких дій (аналогічна правова позиція викладена у пункті 6.42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/15484/17).

В апеляційній скарзі позивач визнає факт повернення об`єкта оренди відповідачем 30.06.2021, оскільки з 01.07.2021 приміщення були передані в оренду іншому орендарю.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок основної заборгованості, колегія суддів вважає його правомірним у розмірі 187 487,36 грн за період з 11.04.2021 по 30.06.2021, в зв`язку з чим в іншій частині позову щодо стягнення основної суми боргу слід відмовити.

Щодо вимог позивача про стягнення 16 333,48 грн 3% річних та 98 335,00 грн інфляційних втрат, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 1 ст.612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися.

Перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, колегія суддів вважає правомірною сумою інфляційних втрат у розмірі 68 271,45 грн та 3% річних у розмірі 10 807,37 грн, нарахованих на суму боргу -187 487,36 грн за заявлений період, в зв`язку з чим в іншій частині позовних вимог в цій частині слід відмовити, як необґрунтованих.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню частково, в зв`язку з чим рішення Господарського суду Харківської області від 05.09.2023 у справі №922/2828/23 підлягає скасуванню, як таке, що прийнято при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та з порушенням норм процесуального права, з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 269, 270, п.2 ч.1 статті 275, п.2, 4 ч.1 статті 277, статтями 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чаплинка" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Харківської області від 05.09.2023 у справі №922/2828/23 скасувати. Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Мкртчян Юрія Робетровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Чаплинка" (61002, м.Харків, вул.Сумська, буд.96, кв.1, ) заборгованість за договором оренди №25-02-20-3 від 27.02.2020, з яких: 187 487,36 грн основний борг, 68 271,45 грн інфляційні втрати, 10 807,37 грн 3% річних.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 25.12.2023

Головуючий суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.А. Пуль

Суддя І.В. Тарасова