ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" грудня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/1692/22
Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

при секретарі судового засідання Гутниковій О.С.

розглянувши справу №916/1692/22

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Спектр-Агро (08702, Київська обл., м. Обухів, вул. Промислова. 20; )

До відповідача: Фізичної особи-підприємця Пламадяла Василя Васильовича (66542, Одеська обл., Любашіський район, село Петрівка; РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення 783142,38 грн.

Представники:

Від позивача: Бохан С.О., довіреність

Від відповідача: не з`явився

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю „Спектр-Агро звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Пламадяла Василя Васильовича про стягнення 403700,97 грн. боргу, 54407,92 грн. 3% річних та 325033,49 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.08.2022р. прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Спектр-Агро до розгляду та відкрито провадження у справі №916/1692/22. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначити на "05" вересня 2022 р. о 11:00. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 05.09.2022р. о 11:00.

22.08.2022р. до суду відповідачем було надано відзив.

22.08.2022р. до суду відповідачем було подано клопотання про витребування доказів, яке 05.09.2023р. судом було залишено без задоволення.

05.09.2022р. до суду позивачем було надано відповідь на відзив.

У судовому засідання 05.09.2022р. судом було оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 21.09.2022р. о 11:00.

21.09.2022р. до суду Фізичною особою-підприємцем Пламадяла Василем Васильовичем надано клопотання про витребування доказів, відповідно до якого відповідач просив суд витребувати у позивача оригінали видаткових накладних.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.09.2023р. клопотання Фізичної особи-підприємця Пламадяла Василя Васильовича від 21.09.2022р. вх. № ГСОО 20281/22 задоволено. Витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю „Спектр-Агро оригінали наступних видаткових накладних: №18557 від 31.12.2015р. на суму 290400,00грн.; №11172 від 20.05.2016р. на суму 108750,07 грн.; №11174 від 20.05.2016р. на суму 35807,80 грн.; №13975 від 08.06.2016.р на суму 116100,00 грн.; №13972 від 08.06.2016р. на суму 81010,96 грн.; №13976 від 08.06.2016р. на суму 229129,20 грн.; №14294 від 14.06.2016р. на суму 28341,12 грн.; №14296 від 14.06.2016.р на суму 11670,00 грн.; №14299 від 14.06.2016.р на суму 14760,00 грн.; №14300 від 14.06.2016.р на суму 5499,84грн.; №19504 від 20.09.2016.р на суму 33048,00 грн.

21.09.2023р. судом було оголошено перерву у справі до 17.10.2022р. о 12:00.

26.09.2023р. до суду супровідним листом позивачем були залучені оригінали документів на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів.

17.10.2022р. до суду від Фізичної особи-підприємця Пламадяла Василя Васильовича надано клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи.

17.10.2022р. судове засідання перервалось у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 17.10.2022р. призначено підготовче засідання у справі №916/1692/22 на "09" листопада 2022 р. о 11:30.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.11.2022р. клопотання Фізичної особи-підприємця Пламадяла Василя Васильовича від 17.10.2022р. вх. № ГСОО 22806/22 задоволено. Призначено у справі №916/1692/22 судову почеркознавчу експертизу. Проведення судової почеркознавчої експертизи доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. На вирішення судової почеркознавчої експертизи поставлено наступне питання: Чи виконано підпис в графі "отримав(ла)" "В.В. Пламадяла В.В." на видатковій накладній: №18557 від 31.12.2015р. особисто Пламадяла Василем Васильовичем або іншою особою? Чи виконано підпис в графі "отримав(ла)" "директор Пламадяла Василь Васильович" на видаткових накладних №11172 від 20.05.2016р., №11174 від 20.05.2016р., №13975 від 08.06.2016р., №13972 від 08.06.2016р., №13976 від 08.06.2016р., №14294 від 14.06.2016р., №14296 від 14.06.2016р., №14299 від 14.06.2016р., №14300 від 14.06.2016р., №19504 від 20.09.2016р. особисто Пламадяла Василем Васильовичем або іншою особою?

Витрати по оплаті проведення судової почеркознавчої експертизи покладено на Фізичну особу-підприємця Пламадяла Василя Васильовича. Попереджено судового експерта (експертів), який (які) безпосередньо проводитиме експертизу, про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України. Експертний висновок після проведення експертного дослідження представити господарському суду Одеської області. Провадження у справі №916/1692/22 зупинено до одержання результатів експертизи. Матеріали справи №916/1692/22 надіслати на адресу Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

22.12.2022р. до суду від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів і зразків та вчинення інших дій, пов`язаних із проведенням експертизи.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.12.2022р. поновлено провадження у справі №916/1692/22. Розгляд клопотання судового експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 22.12.2022р. вх. № ГСОО 29278/22 призначено на "08" лютого 2023 р. о 10:40.

31.01.2023р. до суду відповідачем було надано клопотання, відповідно до якого було залучено до матеріалів справи оригінал квитанції №56 від 19.01.2023р. на суму 16309,80грн. та оригінали документів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 08.02.2023р. клопотання судового експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 22.12.2022р. вх. №ГСОО 29278/22 по справі №916/1692/22 розглянуто по суті та задоволено. Залучено до матеріалів справи оригінал квитанції №56 від 19.01.2023р. на суму 16309,80 грн. Узгоджено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз строк виконання експертизи у ІІ кварталі 2023 року. Провадження у справі №916/1692/22 зупинено до одержання результатів експертизи. Матеріали справи №916/1692/22 надіслано на адресу Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз.

20.07.2023р. до суду від експертної установи надійшов висновок експерта №22-6362 судово-почеркознавчої експертизи.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 31.07.2023р. поновлено провадження у справі №916/1692/22. Підготовче засідання у справі призначено на "21" серпня 2023 р. о 10:45. Запропоновано учасникам справи ознайомитись з висновком експертів та надати письмові пояснення станом на момент розгляду справи. Викликано учасників справи у судове засідання 21.08.2023р. о 10:45.

08.08.2023р. до суду позивачем було надано додаткові пояснення у справі.

21.08.2023р. до суду відповідачем було надано клопотання про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи.

21.08.2023р. судом було оголошено протокольне відкладення на 23.08.2023р. о 12:30.

22.08.2023р. позивачем було надано заперечення на клопотання відповідача про призначення повторної експертизи.

23.08.2023р. судом було оголошено протокольну ухвалу, якою відмовлено у призначенні у справі повторної судової почеркознавчої експертизи.

23.08.2023р. судом було оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 18.09.2023р. о 13:00.

11.09.2023р. до суду відповідачем були надані додаткові пояснення, в яких зазначалось суду щодо застосування строків позовної давності.

15.09.2023р. до суду позивачем було надано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із скерування запиту щодо надання інформації до банку.

18.09.2023р. у судовому засіданні було оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 09.10.2023р. о 11:30, на задоволення клопотань представників позивача та відповідача.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.09.2023р. повідомлено позивача по справі 916/1692/22 Товариство з обмеженою відповідальністю „Спектр-Агро про судове засідання, яке відбудеться "09" жовтня 2023 р. о 11:30.

09.10.2023р. до суду позивачем надано заперечення про застосування строків позовної давності.

09.10.2023р. до суду відповідачем було надано клопотання про приєднання доказів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.10.2023р. закрито підготовче провадження по справі №916/1692/22. Призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на "30" жовтня 2023 р. о 12:45. Викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 30.10.2023р. о 12:45.

30.10.2023р. судове засідання не відбулось у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.10.2023р. призначено судове засідання по розгляду справи по суті по справі №916/1692/22 на "20" листопада 2023 р. о 12:50.

20.11.2023р. судом було оголошено перерву по справі до 04.12.2023р. о 14:30.

Судове засідання, призначене на 04.12.2023р., не відбулось у зв`язку з несанкціонованим втручанням в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних мереж і ресурсів суду, що сталося внаслідок хакерської атаки та призупиненням роботи КП Діловодство спеціалізованого суду наказом керівника апарату господарського суду Одеської області від 30.11.2023р.

У зв`язку із відновленням роботи КП Діловодство спеціалізованого суду з 08.12.2023р. згідно наказу голови господарського суду Одеської області від 07.12.2023р., суд призначив іншу дату судового засідання у справі №916/1692/22.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 08.12.2023р. призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на "20" грудня 2023 р. о 16:00. Викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 20.12.2023р. о 16:00.

20.12.2022р. судове засідання не відбулось у зв`язку з технічною проблемою доступу до сервісу відеоконференцзв`язку ЄСІТС (ВКЗ) для встановлення відеоконференцзв`язку.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.12.2023р. відкладено судове засідання по справі №916/1692/22 на "25" грудня 2023 р. о 16:00. Викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 25.12.2023р. о 16:00.

20.12.2023р. до суду надано заява відповідачем про розгляд справи без його участі.

Позивач підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити, а також заперечує проти застосування строків позовної давності.

Відповідач заперечує проти позовних вимог та просить суд їх задовольнити.

У судовому засіданні 27.12.2023 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 27.12.2023р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача за час розгляду справи, суд встановив.

В обґрунтування поданого позову, позивачем було зазначено суду, що Товариством з обмеженою відповідальністю „Спектр-Агро було поставлено Фізичній особі-підприємця Пламадялі Василю Васильовичу відповідно до видаткових накладних: №18557 від 31.12.2015р., №11172 від 20.05.2016р., №11174 від 20.05.2016р., №13975 від 08.06.2016р., №13972 від 08.06.2016р., №13976 від 08.06.2016р., №14294 від 14.06.2016р., №14296 від 14.06.2016р., №14299 від 14.06.2016р., №14300 від 14.06.2016р., №19504 від 20.09.2016р. продукцію виробничо-технічного призначення на суму 954516,99 грн.

Посилаючись на ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, позивачем було зазначено, що договір поставки сторонами не був підписаний, отже відповідач мав оплатити посталений товар не пізніше наступного дня після його прийняття.

Позивач зазначив, що відповідач оплатив вартість поставленого товару частково у розмірі 550816,02 грн., а саме: 18.10.2016р. 9720,00 грн., 23.11.2016р. 10000,00 грн., 23.11.2016р. 10000,00 грн., 23.11.2016р. 10000,00 грн., 23.11.2023р. 10000,00 грн., 24.11.2016р. 2153,00 грн., 24.11.2016р. 10000,00 грн., 24.11.2016р. 10000,00 грн., 28.11.2023р. 3949,00 грн., 28.11.2016р. 13746,00 грн., 28.11.2016р. 13934,02 грн., 28.11.2016р. 33800,00 грн., 20.12.2016р. 90000,00 грн., 17.01.2017р. 10275,00 грн., 17.01.2017р. 23040,00 грн., 17.01.2017р. 116100,00 грн., 18.01.2017р. 61200,00 грн., 21.02.2017р. 50000,00 грн., 21.03.2018р. 10000,00 грн., 25.01.2019р. 14999,00 грн. 30.01.2019р. 11800,00 грн., 30.01.2019р. 12100,00 грн., 24.04.2019р. 14000,00 грн.

Позивач пояснює, що станом на дату подання позовної заяви, заборгованість відповідача перед позивачем складає суму 403700,97 грн.

Також, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, позивачем було здійснено нарахування 3% річних 54407,92 грн. та інфляційні втрати 325033,49 грн.

Надаючи відзив, відповідачем було зазначено суду, що твердження позивача не відповідають дійсним та фактичним обставинам справи, оскільки, як з`ясувалось, підписи в указаних видаткових накладних виконані не відповідачем, а взагалі не відомо ким.

За посиланням відповідача, між сторонами ніяких письмових договорів поставки чи купівлі-продажу вчинено не було. Вказані обставини підтверджені стороною позивача у позові, що договір поставки сторонами не був підписаний чи укладений, а отже твердження сторони позивача, що Відповідач мав оплатити поставлений Товар не пізніше наступного дня після його прийняття не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, оскільки ніякого товару відповідач не отримував від позивача. В накладних, які містяться в додатку до позову, вчинений підпис не фізичною особою підприємцем Пламадяла В.В., а невідомою особою.

Відповідач зазначав, що інші письмові документи (докази), які містяться в додатку до позовної заяви - Бухгалтерська довідка про надходження коштів від відповідача та роздруківки платіжних доручень з програми «Клієнт - Банк» по платежам за 2018 - 2019 роки, не підтверджують жодних господарських правовідносин між сторонами, оскільки вказані відомості складені позивачем особисто та в причинно-наслідковому зв`язку залежать від волевиявлення останнього.

Відповідачем було зазначено суду, що посилання позивача та його представника на диспозицію ст. 625 ЦК України, стосовно того, що за порушенням строку оплати поставленого Товару, визначеному в Додатках до договору, відповідач повинен сплатити 3 відсотків річних та індекс інфляції в розмірах, які передбачені вказаними пунктами договору, не заслуговують на юридичну спроможність, оскільки у сторін по справі відсутні будь-які господарсько-договірні відносини. Також було зазначено суду, що позивач не звертався з претензією до відповідача.

Надаючи відповідь на відзив, позивачем було зазначено суду, що відповідно до ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України, відповідач зобов`язаний був оплатити Товар після його прийняття за видатковими накладними, оскільки Договір поставки сторонами не був підписаний та інший строк оплати не був встановлений, отже Відповідач мав оплатити поставлений Товар не пізніше наступного дня після його прийняття.

За посиланням позивача, факт отримання товару підтверджують також роздруківки податкових накладних, до видаткових накладних, з програмного забезпечення «M.E.DOC IS», оскільки дані податкові накладні реєструвалися в Єдиному реєстрі податкових накладних за допомогою вказаного програмного забезпечення. На кожній податковій накладній проставлено статус документа «Зареєстровано в ЄРПН», що означає, що всі податкові накладні були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Також визнання факту здійснення господарських операцій за видатковими накладними та прийняття Товару відповідачем підтверджують часткові оплати відповідача за одержаний товар в розмірі 550816,02 грн.

Позивачем зазначалось суду, що відповідачем не було надано жодних доказів щодо не отримання товару та не підписання ним видаткових накладних, крім власних суб`єктивних тверджень відповідача.

Відповідно до наданих додаткових пояснень, позивачем було зазначено суду, що за результатами експертизи вирішити поставленні питання не виявилось за можливе, відповідачем не доведено факт не отримання товару.

Відповідно до наданих додаткових пояснень, відповідачем було зазначено суду, що доказів укладання договору матеріали справи не містять, податкові накладні не засвідчують про досягнення згоди між сторонами стосовно істотних умом, у платіжних дорученнях відсутні підстави для перерахування коштів, номеру договору.

Також відповідачем було заявлено про застосування строків позовної давності.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 664 Цивільного кодексу України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Відповідно до статті 689 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Матеріали справи містять видаткові накладні: №18557 від 31.12.2015р., №11172 від 20.05.2016р., №11174 від 20.05.2016р., №13975 від 08.06.2016р., №13972 від 08.06.2016р., №13976 від 08.06.2016р., №14294 від 14.06.2016р., №14296 від 14.06.2016р., №14299 від 14.06.2016р., №14300 від 14.06.2016р., №19504 від 20.09.2016р., за якими позивачем було поставлено товар на суму 954516,99 грн.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Верховний Суд звертається до власних висновків у Постанові від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17.

Суд зазначає, що за час розгляду справи, відповідачем надавались заперечення та було зазначено суду, що він видаткові накладні, стягнення заборгованості на підстави яких є предметом розгляду даної справи, не підписував, підпис на зазначених видаткових накладних належить не Пламадялі Василю Васильовичу, а іншій особі.

Судом у даній справі, на задоволення клопотання відповідача, було призначено судову почеркознавчу експертизу з метою вирішення питань: Чи виконано підпис в графі "отримав(ла)" "В.В. Пламадяла В.В." на видатковій накладній: №18557 від 31.12.2015р. особисто ОСОБА_1 або іншою особою? Чи виконано підпис в графі "отримав(ла)" "директор Пламадяла Василь Васильович" на видаткових накладних №11172 від 20.05.2016р., №11174 від 20.05.2016р., №13975 від 08.06.2016р., №13972 від 08.06.2016р., №13976 від 08.06.2016р., №14294 від 14.06.2016р., №14296 від 14.06.2016р., №14299 від 14.06.2016р., №14300 від 14.06.2016р., №19504 від 20.09.2016р. особисто ОСОБА_1 або іншою особою?

Однак, згідно висновку експрета №22-6362 судово-почеркознавчої експертизи ОНДІСЕ, вирішення питання в категоричній формі ускладнювалось малим обсягом графічного матеріалу, який міститься у коротких досліджуваних підписах простої будови та відсутністю вільних зразків підпису Пламадяли В.В. та щодо видаткової накладної №19504 від 20.09.2016р. було зазначено, що підпис визнаний непридатним для ідентифікації його виконавця.

З урахуванням зазначеного, судом не можуть прийматись як дійсні та підтверджені відповідними доказами твердження відповідача щодо не підписання ним спірних видаткових накладних , оскільки за час розгляду справи останнім не було доведено суду свої посилання та доводи.

З урахуванням сутності принципу змагальності, саме відповідач, як особа яка заперечує проти підписання видаткових накладних, має довести ту обставину, на яку він посилається в обґрунтування своїх заперечень.

Відповідно до частини 11 статті 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Суд при ухваленні рішення враховує та бере до уваги те, що підписання відповідачем видаткових накладних, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні і фіксують факт здійснення господарської операції - є підставою виникнення у відповідача обов`язку щодо здійснення з позивачем розрахунків за отриманий товар.

При цьому видаткові накладні, за якими відбувалась поставка товару, підписані відповідачем, що не було спростовано останнім за час розгляду справи. Видаткова накладна - це документ, що засвідчує факт переходу права власності від продавця до покупця, при цьому вказаний документ, містить вартість товару, право власності на яке переходить.

Системний аналіз Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 та інших підзаконних нормативних актів, які регулюють порядок ведення бухгалтерського обліку на підприємствах свідчить про те, що у бухгалтерському обліку повинні відображатися господарські операції, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів на підставі первинних документів. Останні для надання їм юридичної сили доказовості в розумінні статті 73 Господарського процесуального кодексу України повинні мати крім обов`язкових реквізитів додаткові в залежності від характеру операції, зокрема підставу для здійснення господарських операцій. Тобто, в якості доказу первинні документи мають містити повні дані про конкретні господарські операції та підставу їх здійснення.

Отже, за своєю правовою природою, видаткові накладні посвідчують виконання зобов`язань - констатують (фіксують) певні факти господарської діяльності у правовідносинах між сторонами та мають юридичне значення для встановлення обставин дотримання сторонами умов договору.

У вказаних вище зазначених первинних документах постачальником визначено позивача та його реквізити, покупець відповідач, вказано найменування товару, кількість, ціна без ПДВ, загальна вартість з урахуванням ПДВ, місце складання, підпис скріплений печаткою позивача, з боку покупця - міститься підпис особи, що отримала товар.

Отже, за результатами аналізу вказаних накладних, останні відповідають вимогам щодо заповнення обов`язкових реквізитів у відповідності до ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Суд зазначає, що отримання відповідачем поставленого товару є підставою виникнення у останнього зобов`язання оплатити поставлений товар.

Також, враховуючи прострочення виконання зобов`язання, у відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України, позивачем правомірно нараховано 3% річних та інфляційні втрати.

Щодо оплати відповідачем вартості товару у розмірі 550816,02 грн. на підставі платіжних доручень, суд зазначає таке.

Так, позивачем в позовній заяві та додаткових поясненнях зазначалось суду, що відповідач оплатив вартість поставленого товару частково у розмірі 550816,02 грн., а саме: 18.10.2016р. 9720,00 грн., 23.11.2016р. 10000,00 грн., 23.11.2016р. 10000,00 грн., 23.11.2016р. 10000,00 грн., 23.11.2023р. 10000,00 грн., 24.11.2016р. 2153,00 грн., 24.11.2016р. 10000,00 грн., 24.11.2016р. 10000,00 грн., 28.11.2023р. 3949,00 грн., 28.11.2016р. 13746,00 грн., 28.11.2016р. 13934,02 грн., 28.11.2016р. 33800,00 грн., 20.12.2016р. 90000,00 грн., 17.01.2017р. 10275,00 грн., 17.01.2017р. 23040,00 грн., 17.01.2017р. 116100,00 грн., 18.01.2017р. 61200,00 грн., 21.02.2017р. 50000,00 грн., 21.03.2018р. 10000,00 грн., 25.01.2019р. 14999,00 грн. 30.01.2019р. 11800,00 грн., 30.01.2019р. 12100,00 грн., 24.04.2019р. 14000,00 грн.

Матеріали справи містять лише платіжні доручення від 21.03.2018р. на суму 10000,00грн., від 25.01.2019р. 14999,00 грн., від 30.01.2019р. 11800,00 грн., від 30.01.2019р. 12100,00 грн., від 24.04.2019р. 14000,00 грн.(а.с. 17-21, т.1).

Копії інших платіжних доручень позивачем до суду надано не було, а лише за текстом позовної заяви зазначено про сплати відповідача на загальну суму 550816,02грн.

Поряд з цим, відповідач категорично заперечував проти зазначених позивачем обставин та зазначав, що проплат з боку нього на користь відповідача не здійснювалось.

На підтвердження своїх доводів, позивачем було надано до суду адвокатський запит до Акціонерного товариства «ОТП БАНК» та з наданої інформації від банку вбачається, що при внесенні платником-фізичною особою платежу на поточний рахунок юридичної особи через касу банку, банк не вимагає надання документів для ідентифікації платника-фізичної особи у разі, якщо сума внесення дорівнює або менше за суму 15000,00 грн.

Поряд з цим, відповідачем було надано до суду лист Державної податкової служби України від 15.09.2023р. №39982/6/15-32-78-06 з переліком рахунків Фізичної особи-підприємця Пламадяли Василя Васильовича станом з 01.01.2013р. по 11.09.2023р., з якого вбачається, що у відповідача були рахунки у АТ «СЕНС БАНК» та АТ «РВС БАНК».

Досліджуючи наявні в матеріалах справи докази, судом досліджено платіжні доручення від 21.03.2018р. на суму 10000,00 грн., від 25.01.2019р. 14999,00 грн., від 30.01.2019р. 11800,00 грн., від 30.01.2019р. 12100,00 грн., від 24.04.2019р. 14000,00грн.(а.с. 17-21, т.1).

З урахування доводів позивача та заперечень відповідача, а також враховуючи наявність доказів, та за відсутності відповідних спростувань на підтвердження викладених позицій сторін, суд зазначає, що за такими платіжними дорученням вбачається, що здійснювались певні перерахування коштів на виконання певних господарських операцій, поряд з цим, встановити, що такі перекази здійснювались саме на виконання поставки, стягнення боргу щодо якої є предметом розгляду справи, суд встановити не може.

У зазначених платіжних дорученнях від 21.03.2018р. на суму 10000,00 грн., від 25.01.2019р. на суму 14999,00 грн., від 30.01.2019р. на суму 11800,00 грн., від 30.01.2019р. на суму 12100,00 грн., від 24.04.2019р. на суму 14000,00 грн. - відсутні будь-які посилання на видаткові накладні, які покладено позивачем у підстави поданого позову, з наданих платіжних документів, за відсутністю інформації та зазначення призначення платежу з посиланням на видаткові накладні, які є предметом розгляду справи, суд не може встановити, що такі грошові проплати за вказаними платіжними дорученнями здійснювались за спірними накладними.

З урахуванням наведеного та зазначеного, суд платіжні доручення від 21.03.2018р. на суму 10000,00 грн., від 25.01.2019р. на суму 14999,00 грн., від 30.01.2019р. на суму 11800,00грн., від 30.01.2019р. на суму 12100,00 грн., від 24.04.2019р. на суму 14000,00 грн. не приймає як доказ часткової сплати боргу з боку відповідача, за отриманий товар за вказаними позивачем в позові накладними.

Щодо застосування позовної давності суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 260 Цивільного кодексу України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Згідно до ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Суд зазначає, що за видатковими накладнпми №18557 від 31.12.2015р.., строк позовної давності сплинув 01.01.2019р., за №11172 від 20.05.2016р. 21.05.2019р., за №11174 від 20.05.2016р. 21.05.2019., за №13975 від 08.06.2016р. 09.06.2019р., за №13972 від 08.06.2016р. 09.06.2019р., за №13976 від 08.06.2016р. 09.06.2019р., за №14294 від 14.06.2016р. 15.06.2019р., за №14296 від 14.06.2016р. 15.06.2019р., №14299 від 14.06.2016р. 15.06.2019р., №14300 від 14.06.2016р. 15.06.2019р. та за №19504 від 20.09.2016р. 21.09.2019р.

На спростування доводів позивача, суд зазначає, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строки позовної давності розраховуються з урахуванням заходів щодо запобігання виникненню, поширенню і розповсюдженню епідемій, пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19) відповідно до приписів Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 № 540-ІХ. Вказаним законом розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 такого змісту: "12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11.03.2020 № 211 (зі змінами та доповненнями) та Постановою КМУ "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 09.12.2020 № 1236 (зі змінами та доповненнями) карантин встановлено з 12.03.2020 до 01.10.2021 на всій території України.

З огляду на те, що позивач звернувся до суду із позовом 22.07.2022р. (дата формування документу в системі «Електронний суд»), враховуючи строки початку перебігу позовної давності та відсутність підстав для продовження строків позовної давності на строк дії карантину, суд дійшов до висновку, що звернення до суду з вимогами відбулось поза межами строку позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З урахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог позивачу.

Щодо розподілу судових витрат, зазначається наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 9397,71 грн. покладаються на позивача та втирати за проведення експертного дослідження у розмірі 16309,73 грн. підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю „Спектр-Агро до Фізичної особи-підприємця Пламадяла Василя Васильовича про стягнення 783142,38 грн. відмовити.

2.Витрати по сплаті судового збору у розмірі 9397,71 грн. покладаються на позивача.

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Спектр-Агро (08702, Київська обл., м. Обухів, вул. Промислова. 20; ) на користь Фізичної особи-підприємця Пламадяла Василя Васильовича (66542, Одеська обл., Любашіський район, село Петрівка; РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 16309 (шістнадцять тисяч триста дев`ять) грн. 73 коп.

Повний текст рішення складено 27 грудня 2023 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко