УХВАЛА

м. Київ

15.12.2023Справа № 910/18842/23

За позовом Акціонерне товариство «Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет ве Санаї Анонім Ширкеті»

до Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України

про стягнення ,73 грн.

Суддя Мельник В.І.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет ве Санаї Анонім Ширкеті`подало на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України про стягнення ,73 грн..

Вивчивши подані матеріали, суддя приходить до висновку, що у відкритті провадження у справі необхідно відмовити, зважаючи на наступне.

Із матеріалів позовної заяви вбачається, що спір між сторонами виник з відносин виконання міжнародного договору, одним із учасників якого є іноземний суб`єкт господарювання - Акціонерне товариство «Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет ве Санаї Анонім Ширкеті», місцем реєстрації якого є м. Анкара, Республіка Туреччина.

Згідно зі ст. 365 ГПК України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності.

Відповідно до ст. 366 ГПК України підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про міжнародне приватне право" до питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, цей Закон застосовується, зокрема, щодо підсудності судам України справ з іноземним елементом.

Відповідно до ч. 1 статті 7 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" арбітражна угода визначається як угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Однак, умовами п. 20.6. Умов FIDIC передбачено, що будь-який спір, рішення Ради по врегулюванню спорів у якому не стало кінцевим і обов`язковим для обох сторін, і якщо спір не вирішено мирним шляхом, підлягає кінцевому вирішенню в міжнародному арбітражному суді.

Таким чином, підписавши Контрактну Угоду, в якій міститься арбітражне застереження, сторони фактично погодились з передбаченим у ній порядком вирішення спорів, що свідчить про вільне волевиявлення сторін щодо передачі розгляду спору про стягнення заборгованості саме міжнародному арбітражному суду.

Отже, підсудність даного спору сторони віднесли не до підсудності державних судів України, зокрема, Господарського суду міста Києва, а до міжнародного арбітражу.

Відповідно до п. 1 статті ІІ Конвенції про визнання і виконання іноземних арбітражних рішень, п. 1 статті IV Європейської конвенції про зовнішньоторговельний арбітраж, статті 9 Конституції України, частини 2 статті 13, ст. 15, 526 ЦК України державний суд не може нехтувати як визначеними сторонами умовами договору, так і положеннями законодавства, які визначають обов`язковість виконання зобов`язання належним чином відповідно до умов договору.

Уклавши арбітражне застереження, позивач реалізував своє волевиявлення на звернення до міжнародного комерційного арбітражу і повинен виконувати обов`язки, які випливають з арбітражного застереження. Реалізація сторонами права на укладення арбітражної угоди щодо передачі спорів, які виникнуть з укладеного ними правочину чи у зв`язку з ним, на розгляд арбітражу не є відмовою від права на звернення до господарського суду, оскільки являє собою вибір сторонами такого правочину одного із способів реалізації права на звернення за захистом своїх прав. Вказана позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.06.2021 у справі № 908/1481/19, у постанові від 17.04.2018 у справі № 904/4384/17.

Також як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 03.03.2020 у справі № 920/241/19, уклавши арбітражну угоду, сторони визначили інший обов`язковий для них порядок реалізації належних їм прав застосування судових засобів правового захисту, саме у певному (або певних) міжнародному комерційному арбітражеві. Сторона, яка уклала арбітражну угоду, не може ігнорувати такі її умови і замість обраного арбітражу звернутися до суду держави, який був би компетентним вирішити спір у разі неукладення між сторонами такого роду арбітражної угоди

На підставі викладеного, враховуючи, що умовами Контрактної Угоди розгляд даного спору сторонами передбачений в міжнародному арбітражі, то у відкритті провадження за позовом Акціонерне товариство «Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет ве Санаї Анонім Ширкеті» необхідно відмовити.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

За таких обставин, керуючись ст. 175, 234 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за позовною заявою Акціонерне товариство «Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Тіджарет ве Санаї Анонім Ширкеті» до Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України про стягнення ,73 грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її підписання до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.І. Мельник