СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Харків Справа № 905/881/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Істоміна О.А. , суддя Радіонова О.О.

за участю секретаря судового засідання Гаркуши О.Л.,

представників сторін:

від позивача Попов С.Г. (у режимі відеоконференції);

від відповідача Прокопенко М.О. (у режимі відеоконференції);

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх.2324Д/3) на рішення Господарського суду Донецької області від 16.10.2023 (суддя Левшина Г.В.) у справі №905/881/23

за позовом Державного підприємства "Донецький експертно-технічний центр Держпраці", м.Мирноград Донецької області,

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод", м.Авдіївка Донецької області,

про стягнення 589 732,75 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Державне підприємство "Донецький експертно-технічний центр Держпраці" (далі - ДП "Донецький ЕТЦ") звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" (далі ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод") про стягнення 589 732,75 грн., з яких: основна заборгованість у сумі 458 838,00 грн., 3% річних у сумі 10 725,49 грн., інфляційне збільшення у сумі 90 161,25 грн. та пеня у сумі 30 008,01 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо оплати виконаних позивачем робіт за договором №646/21Тн/1705 від 16.08.2021.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 16.10.2023 у справі №905/881/23 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" на користь ДП "Донецький ЕТЦ" основний борг у сумі 458 838,00 грн., 3% річних у сумі 10 725,49 грн., інфляційне збільшення у сумі 90 161,25 грн. та пеню в сумі 9 002,40 грн., усього заборгованість у сумі 568 727,14 грн., судовий збір у сумі 8 845,99 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В основу рішення покладено висновки суду про доведеність матеріалами справи виконання робіт позивачем та прострочення виконання відповідачем зобов`язань з оплати таких робіт. За наслідками перевірки здійснених позивачем розрахунків 3% річних, інфляційних та пені місцевий господарський суд встановив, що вони є обґрунтованими. Разом з тим, суд дійшов висновку про часткове задоволення поданого відповідачем клопотання про зменшення розміру пені та стягнув з відповідача на користь позивача 30% від обґрунтованого розміру пені.

Не погодившись із означеним рішенням, ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно з якою просить рішення Господарського суду Донецької області від 16.10.2023 у справі №905/881/23 у частині стягнення з ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" на користь ДП "Донецький ЕТЦ" основного боргу в сумі 458 838,00 грн., 3% річних у сумі 10 725,49 грн., інфляційного збільшення у сумі 90 161,25 грн., пені у сумі 9 002,40 грн. та судового збору в сумі 8 845,99 грн. скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В іншій частині рішення залишити без змін.

На переконання апелянта, оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст.236 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), є необґрунтованим, незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Господарський суд Донецької області, спираючись лише на копії документів, які надані позивачем, задовольнив позовні вимоги, не взявши до уваги заперечення відповідача стосовно того, що вказані копії документів не можуть бути належними доказами у справі.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.11.2023 для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Істоміна О.А., суддя Радіонова О.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.11.2023, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача на рішення Господарського суду Донецької області від 16.10.2023 у справі №905/881/23 та призначено розгляд означеної апеляційної скарги на 19.12.2023 о 10:00год.

Через підсистему «Електронний суд» 15.11.2023 від ДП "Донецький ЕТЦ" надійшов відзив на апеляційну скаргу (у межах визначеного судом строку), за змістом якого позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін. Позивач вважає апеляційну скаргу відповідача необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідачем під час розгляду справи №905/881/23 у Господарському суді Донецької області не вчинено жодних дій, спрямованих на ознайомлення з оригіналами документів, посвідчені копії яких додані позивачем до матеріалів справи. Доказів того, що копії документів, що знаходяться у матеріалах справи, не відповідають оригіналам, відповідачем суду надано не було.

У судовому засіданні 19.12.2023 представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, що були в ній викладені. Представник позивача проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

16.08.2021 між ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" (далі - замовник) та ДП "Донецький ЕТЦ" (далі виконавець) укладено Договір №646/21Тн/1705 (далі договір).

За умовами п.1.1 означеного договору замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати в порядку і на умовах цього договору обстеження технічного стану будівельних конструкцій споруд (неруйнівний контроль металоконструкцій воронок силосів і бункерів концентрату, що знаходяться в експлуатації), (далі робота) згідно з календарним планом виконання робіт (додаток №1).

Вартість робіт за договором 1 161 708,00 грн. без ПДВ, крім того ПДВ 20% 232 341,60 грн. Загальна сума за договором становить 1 394 049,60 грн. з урахуванням ПДВ, згідно з протоколом узгодження договірної ціни (додаток №3).

Відповідно до п.2.3 договору розрахунки проводяться протягом 90-та календарних днів від дати виставлення рахунку на підставі актів здачі-приймання виконаних робіт та податкових накладних.

Згідно з п.3.1 договору здача виконавцем та приймання замовником робіт проводиться поетапно і оформлюється актами здачі-приймання виконаних робіт. До початку виконання кожного етапу замовник надає виконавцю необхідний перелік об`єктів.

Пунктом 3.2 договору сторони погодили, що при завершенні робіт виконавець надає замовнику:

- не пізніше 17-го числа поточного місяця електронну версію технічного висновку для попереднього ознайомлення;

- до 20-го числа поточного місяця акт здачі-приймання виконаних робіт у 4-х примірниках, підписаний начальником і економістом цеху, в якому виконувались роботи, з додатком до нього заповненого технічного звіту за результатами обстеження в 3-х примірниках, а також їх скан-копію в форматі PDF.

Замовник протягом 5 днів з дня отримання акту виконаних робіт і звітних документів зобов`язаний направити виконавцю підписаний акт виконаних робіт або мотивовану відмову від приймання робіт (п.3.4 договору).

Відповідно до п.3.8 договору у разі мотивованої відмови замовника прийняти виконані роботи, сторонами складається акт з переліком претензій замовника, в якому вказують терміни усунення недоліків у виконаних роботах.

Пунктом 7.4 договору сторони погодили, що у разі порушення більш ніж на 30 календарних днів терміну оплати виконаних робіт, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,04% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідному періоді.

Згідно з п.11.4 договору останній вступає в силу з моменту підписання. Дія цього договору поширюється на відносини, що виникли з 02.08.2021, але не раніше виконання вимог установчих документів сторін про необхідність надання згоди на укладення органами управління сторін, що мають відповідні повноваження (при наявності таких вимог). Термін дії договору до 31.03.2022.

Додатковою угодою №1 від 02.09.2021 до Договору №646/21Тн/1705 від 16.08.2021 сторонами викладено в новій редакції календарний план виконання робіт з обстеження технічного стану будівельних конструкцій споруд (неруйнівний контроль металоконструкцій воронок силосів, що знаходяться в експлуатації).

Між сторонами на виконання умов договору були складені, підписані без будь-яких зауважень та скріплені печатками підприємств акти здавання-приймання виконаної роботи (послуги) на загальну суму 458 838,00 грн., копії яких долучені до матеріалів справи, а саме: Акт №2286 від 25.11.2021 на суму 45 883,80 грн.; Акт №2287 від 25.11.2021 на суму 45 883,80 грн.; Акт №2288 від 25.11.2021 на суму 45 883,80 грн.; Акт №2289 від 25.11.2021 на суму 45 883,80 грн.; Акт №2290 від 25.11.2021 на суму 45 883,80 грн.; Акт №2291 від 25.11.2021 на суму 45 883,80 грн.; Акт №2292 від 25.11.2021 на суму 45 883,80 грн.; Акт №2597 від 22.12.2021 на суму 45 883,80 грн.; Акт №2598 від 22.12.2021 на суму 45 883,80 грн.; Акт №2599 від 22.12.2021 на суму 45 883,80 грн.

ДП "Донецький ЕТЦ", разом з іншим, надано до матеріалів справи рахунки-фактури на оплату, які виставлялись відповідачу, на загальну суму 458 838,00 грн., а саме: №1705.04/5 від 25.11.2021; №1705.04/1 від 25.11.2021; №1705.04/2 від 25.11.2021; №1705.04/3 від 25.11.2021; №1705.04/4 від 25.11.2021; №1705.05/1 від 22.12.2021; №1705.04/6 від 25.11.2021; №1705.05/2 від 22.12.2021; №1705.05/3 від 22.12.2021; №1705.04/7 від 25.11.2021.

Відсутність здійсненої ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" оплати виконаних за договором робіт стала підставою звернення ДП "Донецький ЕТЦ" з розглядуваним позовом до суду.

Судова колегія враховує наступне.

Беручи до уваги правову природу укладеного між позивачем та відповідачем договору, кореспондуючі права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з підряду. Враховуючи викладене, судова колегія погоджується із доводами місцевого господарського суду щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких вирішувались питання відносно розглядуваного спору.

З огляду на положення ч.1 ст.837 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) обов`язку підрядника виконати певну роботу кореспондується обов`язок замовника прийняти та оплатити виконану роботу після її фактичного виконання та пред`явлення підрядником для прийняття в установленому порядку.

Відповідно до положень ч.4 ст.882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами.

Як зазначалося вище за текстом постанови, до матеріалів справи додано підписані з боку відповідача без зауважень акти здавання-приймання виконаної роботи (послуги). У свою чергу, відповідачем не надано доказів на спростування прийняття спірних робіт.

Згідно з ч.1 ст.854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Сторони у п.2.3 договору погодили, що розрахунки проводяться протягом 90-та календарних днів від дати виставлення рахунку на підставі актів здачі-приймання виконаних робіт та податкових накладних.

Враховуючи означені норми закону та положення договору, наявні в матеріалах справи рахунки-фактури та акти здавання-приймання виконаної роботи (послуги), судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що строк оплати виконаних робіт є таким, що настав.

При цьому останній день оплати робіт за актами здавання-приймання виконаної роботи (послуги) №2286, №2287, №2288, №2289, №2290, №2291, №2292 від 25.11.2021 - 23.02.2022 (дата початку прострочення 24.02.2022); за актами №2597, №2598, №2599 від 22.12.2021 останній день оплати робіт 22.03.2022 (дата початку прострочення 23.03.2022).

Згідно з ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та ст.526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України унормовано, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписи ч.7 ст.193 ГК України та ст.525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст.202 ГК України та ст.598 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

З огляду на вищевикладене, враховуючи порушення відповідачем зобов`язань з оплати прийнятих від позивача робіт (доказів сплати заборгованості матеріали справи не містять), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором №646/21Тн/1705 від 16.08.2021 у заявленому позивачем розмірі 458 838,00 грн.

Крім основного боргу ДП "Донецький ЕТЦ" нараховано та пред`явлено до стягнення з ПрАТ Авдіївський коксохімічний завод 3% річних у розмірі 10 725,49 грн., інфляційні у розмірі 90 161,25 грн. та пеню в розмірі 30 008,01 грн.

За змістом ст.ст.549, 611, 625 ЦК України та ст.ст.216-218 ГК України наслідком прострочення виконання грошового зобов`язання є право кредитора вимагати, зокрема, сплати 3% річних, інфляційних та пені, нарахування якої в розглядуваному випадку передбачено п.7.4 Договору №646/21Тн/1705 від 16.08.2021.

З огляду на те, що матеріалами справи підтверджено приймання відповідачем виконаних позивачем робіт, строк оплати яких за умовами договору є таким, що настав, враховуючи ненадання відповідачем доказів оплати таких робіт, що свідчить про прострочення виконання відповідачем зобов`язань з оплати виконаних робіт, Господарський суд Донецької області дійшов вірного висновку про обґрунтованість заявлених ДП "Донецький ЕТЦ" вимог про стягнення з ПрАТ Авдіївський коксохімічний завод 3% річних, інфляційних та пені (у заявленому позивачем розмірі з урахуванням положень ч.2 ст.237 ГПК України, якою унормовано, що при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог).

Разом з тим, під час розгляду справи в Господарському суді Донецької області відповідач за змістом відзиву на позовну заяву, разом з іншим, просив суд, у випадку задоволення позову, зменшити розмір заявленої пені та 3% річних на 99%.

Означене клопотання обґрунтоване введенням на території України воєнного стану, місцезнаходженням підприємства відповідача на території активних бойових дій (м.Авдіївка Донецької області), переведенням частини потужностей підприємства в режим консервації, зупиненням основних виробничих циклів, зупиненням з працівниками трудових договорів, не отриманням коштів від контрагентів. Відповідач зауважує, що розмір заявлених до стягнення пені та 3% річних не є співмірним зі збитками, наявність яких позивачем не доведена. Стягнення з відповідача такої значної суми пені та 3% річних матиме негативні наслідки для діяльності відповідача.

Нормами ст.233 ГК України та ч.3 ст.551 ЦК України передбачено право суду при прийнятті рішення на зменшення у виняткових випадках розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання.

Частиною 3 ст.551 ЦК України унормовано, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до положень ст.233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (ч.1). Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій (ч.2).

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Судова колегія враховує, що загальновідомою є обставина військової агресії Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Авдіївська міська територіальна громада (місцезнаходження відповідача) віднесена до територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) (наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №75 від 25.04.2022). Як станом на дату винесення оскаржуваного рішення, так і станом на дату ухвалення постанови, місто Авдіївка Донецької області (де розташоване підприємство відповідача) знаходиться в зоні активних бойових дій, перебуває під ракетними та артилерійськими обстрілами, місто з усіма об`єктами ключової інфраструктури пошкоджено внаслідок обстрілів. Означені обставини є загальновідомими та з огляду на положення ч.3 ст.75 ГПК України не підлягають доведенню.

У свою чергу, як вірно зауважено місцевим господарським судом, ситуація в Україні впливає не лише на економічний стан відповідача, але й на інтереси позивача.

Отже, враховуючи інтереси обох сторін, відсутність у матеріалах справи доказів спричинення збитків позивачу, Господарський суд Донецької області дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення поданого відповідачем клопотання про зменшення розміру пені та стягнення з відповідача на користь позивача 30% від обґрунтованого розміру пені (у розмірі 9 002,40 грн.).

Вирішення питання про зменшення розміру неустойки (у розглядуваному випадку пені) перебуває в межах дискреційних повноважень господарського суду першої інстанцій, який в оскаржуваному рішенні навів відповідні та достатні підстави в обґрунтування свого висновку про зменшення розміру пені саме до відповідного розміру (30% від заявленого позивачем розміру пені), і в цьому випадку не вбачається, що суд здійснив свої дискреційні повноваження з порушенням вимог чинного законодавства або із недотриманням "справедливого балансу" між сторонами.

Разом з тим, як вірно враховано судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, з аналізу положень статей 230, 233 ГК України та статей 549, 551 ЦК України вбачається, що ними передбачено право суду на зменшення штрафних санкцій (штрафу, пені), у той час як стягнення 3% річних (про зменшення розміру яких просить відповідач) та інфляційних не є штрафними санкціями, зокрема неустойкою, а є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №910/3692/18, 27.04.2018 у справі №908/1394/17, від 22.01.2019 у справі №905/305/18, на які обґрунтовано послався місцевий господарський суд, а також у постановах Верховного Суду від 01.03.2023 у справі №910/16550/21, від 11.07.2023 у справі №910/15410/21, від 15.11.2023 у справі №921/489/22.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, на яку посилається відповідач за змістом відзиву на позовну заяву, міститься наступний правовий висновок: «виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання».

У свою чергу, відповідне зменшення відсотків річних Велика Палата Верховного Суду допустила з урахуванням конкретних обставин справи, а саме: встановлення такої процентної ставки на рівні 40% та 96%, та її явної невідповідності принципу справедливості, тоді як у розглядуваній справі №905/881/23 відсотки річних розраховані за встановленою у ст.625 ЦК України ставкою у розмірі 3% та не вбачається порушення принципів розумності, справедливості та пропорційності під час їх нарахування позивачем відповідачу. Схожа правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.08.2023 у справі №922/558/22.

У зв`язку з викладеним судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для зменшення розміру 3% річних.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу відповідач ставить під сумнів документи, на підставі яких ухвалено оскаржуване рішення, та зауважує, що не може підтвердити їх підписання зі сторони ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод". При цьому стверджує, що суд першої інстанції безпідставно спираючись лише на копії документів, які надані позивачем, задовольнив позовні вимоги.

З цього приводу судова колегія зазначає наступне. Приписами ч.ч.1, 2, 4, 5 ст.91 ГПК України унормовано, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Безпосередньо у позовній заяві ДП "Донецький ЕТЦ" зазначено, що письмові докази, зазначені у додатках до позову, наявні у позивача і можуть бути надані суду для огляду.

Відповідно до ч.6 ст.91 ГПК України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.

У свою чергу, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідачем не було заявлено клопотання про витребування у позивача оригіналів долучених до матеріалів справи документів а ні в суді першої інстанції, а ні в суді апеляційної інстанції.

Крім того судова колегія враховує, що підписи особи, які містяться на актах здавання-приймання виконаної роботи (послуги) від імені відповідача, скріплені печаткою ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод", що є зовнішнім реквізитом відповідача, який засвідчує легітимність підпису перед третіми особами.

Матеріали справи не містять документів, які б свідчили про втрату відповідачем печатки, її підробку чи інше незаконне використання третіми особами всупереч волі відповідача. Про відповідні обставини відповідач не зазначає.

Таким чином, відтиск печатки, наявний на первинних документах, є свідченням участі відповідача, як юридичної особи, у здійсненні господарських операцій (у даному випадку прийнятті виконаних позивачем робіт).

Посилаючись на відсутність документів, на підставі яких ухвалено оскаржуване рішення, відповідач не надав суду доказів його звернення до позивача з вимогою представити такі документи, не повідомляв позивача про їх втрату.

Крім того відповідно до п.44.5 ст.44 Податкового кодексу України («Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, а також документального підтвердження виконання вимог податкового та іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи») у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті (зокрема, первинних документів) платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити (із наданням оформлених відповідно до законодавства документів, підтверджуючих настання події, що призвела до такої втрати, пошкодження або дострокового знищення документів) контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації, надано авторизацію відповідно до Митного кодексу України або дозвіл на застосування спеціальних (у тому числі транзитних) спрощень.

Платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

Згідно з підпунктом 69.28 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України до платників податків/податкових агентів, які провадили діяльність на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України і не можуть пред`явити первинні документи, на підставі яких здійснюється облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, як виняток із положень статті 44 цього Кодексу застосовуються спеціальні правила для підтвердження даних, визначених у податковій звітності.

Означеною нормою визначено порядок дій платників податків у разі втрати та/або неможливості вивезення первинних документів внаслідок ведення бойових дій або тимчасової окупації збройними формуваннями Російської Федерації.

У свою чергу, як правильно зауважує позивач за змістом відзиву на апеляційну скаргу, відповідачем не надано жодних доказів вчинення відповідних дій, спрямованих на виконання зазначених вимог податкового законодавства.

На підставі вищевикладеного, враховуючи приписи ст.79 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що надані позивачем докази з більшою вірогідністю підтверджують як факт виконання ним спірних робіт на суму 458 838,00 грн., так і факт передачі відповідачу таких робіт, аніж доводи, представлені відповідачем на спростовування вказаних обставин.

З огляду на викладене, доводи відповідача про відсутність у нього документації не можуть бути підставою для нездійснення розрахунків за прийняті роботи.

Беручи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, а рішення Господарського суду Донецької області від 16.10.2023 у справі №905/881/23 - без змін.

З урахуванням приписів ст.129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

При цьому судова колегія звертає увагу ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод", що надмірно сплачений відповідачем при поданні апеляційної скарги судовий збір у розмірі 3 031,91 грн. відповідно до положень ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» може бути повернутий за ухвалою суду за клопотанням відповідача.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 16.10.2023 у справі №905/881/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст.ст.287 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 29.12.2023.

Головуючий суддя О.Є. Медуниця

Суддя О.А. Істоміна

Суддя О.О. Радіонова