ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2023 р. Справа№ 910/5880/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Ткаченка Б.О.

Майданевича А.Г.

секретар судового засідання Ніконенко Є.С.

за участю представників сторін згідно із протоколом судового засідання

від позивача: Тецька І.М. (в залі суду);

Леськов В.П. (в залі суду);

від відповідача: Пахомова О.А. (в залі суду);

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2023 (повний текст складено 12.07.2023)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Містіндустрія"

про ухвалення додаткового рішення

у справі № 910/5880/23 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Містіндустрія"

до Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

про зобов`язання поставити товар, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст додаткового рішення місцевого господарського суду

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 04.07.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Містіндустрія" про ухвалення додаткового рішення задоволено. Стягнуто з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (ідентифікаційний код 30019801; 01021, місто Київ, Кловський узвіз, 9/1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Містіндустрія" (ідентифікаційний код 42935330; 03045, місто Київ, пров. Віто-Литовський, 14) витрати на правничу допомогу у сумі 71 300 (сімдесят одна тисяча триста) грн 00 коп.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із прийнятим додатковим рішенням суду, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2023 повністю і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні вимог, зазначених у клопотанні про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами та заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити повністю.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовані наступними доводами.

На думку скаржника, судом першої інстанції не надано оцінки аргументованим твердженням та доводам відповідача, а саме:

- про відсутність в акті виконаних робіт від 20.06.2023, детального опису робіт (послуг), виконаних (наданих) адвокатом, зокрема із зазначенням витраченого часу на відповідні види робіт по підготовці та поданні позову, а визначено загальну кількість витраченого часу - 23 години, що ставить під сумнів, чи є розмір таких витрат обгрунтованим і пропорційним до предмета спору;

- затрачений час на підготовку проектів листів та претензій від позивача до відповідача та його філії, які надалі підписувались та надсилались позивачем вказаним особам, не передбачений п. 2.2. договору про надання правничої допомоги та взагалі не стосується в розумінні ст.126 ГПК України витратами у даній справі;

- матеріали справи не містять доказів направлення адвокатського запиту на адресу відповідача, відповідно такі витрати не підлягають відшкодуванню;

- зазначений адвокатом час на підготовку тексту позову, його узгодження із позивачем та організація подачі позову до суду, не є тими витратами, які підлягають відшкодуванню, враховуючи, що підписання позовної заяви та її відправлення здійснював позивач, а не адвокат;

- на представництво інтересів позивача в суді першої інстанції адвокатом позивача витрачено близько 8 годин, при вартості послуг 2 300,00 грн за одну годину, загальна вартість послуг на етапі ведення справи в суді першої інстанції склала 18 400,00 грн, в тому числі 4 години - участь у судовому засіданні 30.05.2023 та 13.06.2023 не відповідає критеріям співмірності, зважаючи на сукупно витрачений адвокатом час на підготовку до судового засідання та загальну тривалість судових засідань 2 години.

Скаржник, оцінивши витрати позивача, з урахуванням усіх аспектів та нескладність цієї справи, відповідач вважає, що суд першої інстанції мав відмовити у задоволенні клопотання позивача або зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу щонайменше на 95% від попередньо заявленої суми витрат на таку допомогу.

Скаржник зазначає, що позивачем не надано жодних доказів, крім вказаного акту, які б підтверджували виконання вказаної роботи та витрачений на неї час.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Відзиву на апеляційну скаргу надано не було, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді від 01.08.2023 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Андрієнко В.В.

02.08.2023 матеріали справи № 910/5880/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді від 01.08.2023 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Демидова А.М. (у з в`язку з відпусткою судді Андрієнка В.В.).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.08.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2023 у справі № 910/5880/23. Розгляд справи призначено на 06.09.2023.

Колегією суддів 06.09.2023 у судовому засіданні оголошено перерву до 11.09.2023 на підставі ст. 216 ГПК України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2022 заяву про самовідвід судді Євсікова О.О. від розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2023 у справі №910/5880/23 задоволено; справу № 910/5880/23 передати для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення іншого складу суддів відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно протоколу передачі судової справи від 18.09.2023, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Гаврилюк О.М. - головуючий суддя, судді - Ткаченко Б.О., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2023 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2023 у справі № 910/5880/23 прийняти до провадження у визначеному складі колегії суддів: Гаврилюк О.М., судді - Ткаченко Б.О., Майданевич А.Г. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 31.10.2023.

У судових засіданнях 30.10.2023 та 30.11.2023 оголошувались перерви до 30.11.2023 та 05.12.2023, відповідно.

Враховуючи викладене, воєнний стан та обмеження, спричинені цим станом, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 910/5880/23 розглядалась протягом розумного строку.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.06.2023 позов ТОВ "Містіндустрія" був задоволений, зобов`язано АТ "Укртрансгаз" поставити (відвантажити) ТОВ "Містіндустрія" товар на суму 153 892 984,93 грн з ПДВ згідно договору від 29.12.2022 № та специфікації до зазначеного договору, перелік якого був зазначений у резолютивній частині даного рішення. Цим же рішенням з АТ "Укртрансгаз" було стягнуто 939 400,00 грн судового збору; у задоволенні заяви АТ "Укртрансгаз" про закриття провадження у справі - було відмовлено.

До проголошення вказаного рішення відповідач подав (13.06.2023) заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, докази яких будуть подані у порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в сумі 71 300,00 грн позивачем надано належним чином засвідчені копії:

- свідоцтв про право на заняття адвокатською діяльністю, виданого адвокатам Іщенко Д. Ю. (ЧК № 001157), Леськову В. П. (№ 306 від 29.04.2003), Пікалову В. С. (ПТ № 4104 від 26.08.2022), Тецькій І. М. (КС № 6549/10 від 23.03.2018);

- ордерів серія АІ № 1394199, № АА № 1310193 від 30.05.2023, ВІ № 1150883 від 19.06.2023, АІ № 1391685 від 30.05.2023, виданих АО "Стоїк" на надання правничої допомоги ТОВ "Містіндустрія" адвокатами Іщенко Д. Ю., Леськову В. П., Пікалову В. С., Тецькій І. М.;

- договору про надання правової допомоги від 30.03.2023, укладеного ТОВ "Містіндустрія" з АО "Стоїк", відповідно до якого сторони погодили, що за підготовку позову та організації його подачі до суду клієнт сплачує виконавцю плату в розмірі 80 000,00 грн. Вказану суму клієнт сплачує протягом 15 днів після подання позову до суду (п. 4.1.1).

Відповідно до п. 4.1.2 цього договору за представництво в суді першої інстанції клієнт сплачує виконавцю 50 000,00 грн;

- акту виконаних робіт від 20.06.2023, у якому сторони визначили конкретні види наданих послуг адвоката за кожним етапом (1) підготовка та подача позову; 2) представництво інтересів позивача адвокатом у суді першої інстанції), кількість витраченого часу, а також погодили, що вартість послуг на правничу допомогу становить 71 300,00 грн;

- рахунку-фактури № від 20.06.2023 на суму 71 300,00 грн;

- платіжну інструкцію в національній валюті у сумі 71 300,00 грн.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку щодо відсутності підстав для скасування чи зміни додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2023 у даній справі, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване додаткове рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах першій, другій статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч. 3-5 ст. 126 зазначеного Кодексу, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Як уже зазначалося, загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Як вже зазначалось, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в сумі 71 300,00 грн позивачем надано належним чином засвідчені копії свідоцтв про право на заняття адвокатською діяльністю, виданого адвокатам Іщенко Д. Ю. (ЧК № 001157), Леськову В. П. (№ 306 від 29.04.2003), Пікалову В. С. (ПТ № 4104 від 26.08.2022), Тецькій І. М. (КС № 6549/10 від 23.03.2018), ордерів серія АІ № 1394199, № АА № 1310193 від 30.05.2023, ВІ № 1150883 від 19.06.2023, АІ № 1391685 від 30.05.2023, виданих АО "Стоїк" на надання правничої допомоги ТОВ "Містіндустрія" адвокатами Іщенко Д. Ю., Леськову В. П., Пікалову В. С., Тецькій І. М.; договору про надання правової допомоги від 30.03.2023, укладеного ТОВ "Містіндустрія" з АО "Стоїк", акту виконаних робіт від 20.06.2023, рахунку-фактури № від 20.06.2023 на суму 71 300,00 грн та платіжної інструкції в національній валюті у сумі 71 300,00 грн.

Тобто, позивачем підтверджено належними доказами заявлений розмір судових витрат.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду враховуючи підтвердження позивачем доказами, наявними у матеріалах справи, заявлений розмір судових витрат, виходячи з вищенаведених критеріїв та обставин справи, з урахуванням середнього розміру заробітної плати та ціни позову, погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що заява позивача про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 910/5880/23 підлягає задоволенню, а стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 71 300,00 грн судових витрат.

Такий розмір відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру і ці витрати є співрозмірні з виконаною роботою у суді першої інстанції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується і доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні. Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. При цьому одночасно вчиняти якісь інші дії на шляху до суду чи під залом судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час. Такі стадії як прибуття до суду чи іншої установи та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. З урахуванням наведеного час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами (постанови Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19, від 20.07.2021 у справі № 922/2604/20, від 01.12.2021 у справі № 641/7612/16-ц).

Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у разі домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо. Сама лише незгода скаржника з наданою судом оцінкою відповідним доказам, які підтверджують факт надання професійної правничої допомоги, а також оцінкою обставин критерію реальності адвокатських витрат, критерію розумності їх розміру тощо, не свідчить про незаконність оскаржуваних судових рішень.

Крім того, колегія суддів апеляційного господарського суду наголошує на тому, що послуги адвоката не охоплюються лише участю адвоката в судовому засіданні, а полягають також і у підготовці до справи та вчиненні інших процесуальних дій від імені та в інтересах клієнта.

Також колегія суддів апеляційного господарського суду наголошує на тому, що витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Саме такою є правова позиція Верховного Суду, висловлена: Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 у справі № 925/1137/19, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.12.2020 у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03.02.2021 у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

Зазначена правова позиція є незмінною.

Крім цього, посилаючись на невідповідність заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу критеріям реальності та розумності, а також необхідність її зменшення на 95%, скаржник не наводить жодного обґрунтування цієї суми витрат на правничу допомогу, не зазначає жодних заперечень стосовно здійсненої судом оцінки наявних в матеріалах справи доказів фактичного понесення позивачем витрат на надання правової допомоги у заявленому до стягнення розмірі.

Таким чином, скаржником не доведено необґрунтованості та неспівмірності витрат, не надано таких доказів до матеріалів справи, водночас сама лише незгода скаржника з наданою господарським судом першої інстанції оцінкою обставин справи та відповідних доказів не вказує на те, що така оцінка була проведена з порушенням норм права.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують встановлених обставин справи та висновків місцевого суду, а отже колегією суддів відхиляються.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване додаткове рішення суду прийнято відповідно до вимог процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2023 у справі № 910/5880/23 задоволенню не підлягає. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2023 у справі № 910/5880/23 слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2023 у справі № 910/5880/23 залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2023 у справі № 910/5880/23 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/5880/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 286-291 Господарського. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Текст постанови складено та підписано 15.01.2024, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Ткаченка Б.О. з 19.12.2023, та перебуванням судді Ткаченко Б.О. у відпустці по 12.01.2024.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді Б.О. Ткаченко

А.Г. Майданевич