ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2023м. ДніпроСправа № 904/5217/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бондарєва Е.М. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справу за позовом Фізичної особи-підприємця Ткаченко Віти Миколаївни ( АДРЕСА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Фізичної особи-підприємця Марченко Юлії Олександрівни ( АДРЕСА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) про стягнення 115 843,75 грн. заборгованості за отримані послуги з перевезення вантажів, 592,06 грн. 3% річних

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець Ткаченко Віта Миколаївна звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом №б/н від 27.09.2023 про стягнення з Фізичної особи-підприємця Марченко Юлії Олександрівни заборгованості на загальну суму 116 435,81 грн., з яких:

- 115 843,75 грн. заборгованість за отримані послуги з перевезення вантажів;

- 592,06 грн. 3% річних за період з 28.04.2023 по 23.09.2023.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати, а саме 2 684,00 грн. витрати по сплаті судового збору, 15 000,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу, 139,80 грн. витрати за поштові послуги.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договорів-заявок на перевезення вантажів автомобільним транспортом №434 від 25.04.2023, №433 від 25.04.2023, №432 від 25.04.2023 в частині своєчасної та повної оплати за послуги отримані за наступними актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) на загальну суму 115 843,75 грн.:

- №32/2 від 28.04.2023 на суму 38 755,00 грн.;

- №32/3 від 28.04.2023 на суму 39 058,30 грн.;

- №32/1 від 27.04.2023 на суму 38 030,45 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №904/5217/23, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Поштове відправлення на адресу відповідача, в якому містилась ухвала суду від 03.10.2023, завчасно направлено відповідачу на його адресу зазначену у позовній заяві, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що підтверджується відміткою канцелярії суду на звороті такої ухвали.

Ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, яка направлялась за адресою відповідача повернулась до суду з поштовою відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

За визначенням п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Також ухвала суду від 03.10.2023 була направлена Фізичній особі-підприємцю Марченко Юлії Олександрівни засобами електронного зв`язку, а саме відповідачу на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_3, яка вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Ухвала суду від 03.10.2023 доставлена до електронної скриньки 03.10.2023, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 109 том 1).

Також, суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

З урахуванням вищенаведених обставин, суд дійшов висновку щодо належного повідомлення відповідача про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі №904/5217/23.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.10.2023, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданим йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Відповідно до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

25 квітня 2023 року між Фізичною особою-підприємцем Ткаченко Вітою Миколаївною (далі - виконавець, позивач) та Фізичної особи-підприємцем Марченко Юлію Олександрівною (далі - замовник, відповідач) укладені договори заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом:

1) №432 в якій сторонами погоджено наступні умови: вантаж (вага/об`єм) - пшениця м`яка 4 кл.2022; кількість автомобілів - один автомобіль; наданий автомобіль - Рено НОМЕР_3 , напівпричіп НОМЕР_4 ; дата та місце завантаження - 25-26.04.2023, вул. Пристанційна, 26-А, с.Варварівка, Дніпропетровська область; дата та місце розвантаження - 27.04.2023, вул. Придунайська, буд. 232, м. Ізмаїл, Одеська область; вартість перевезення - 1 685,00 грн./т; норма часу на завантаження становить 24 години, на розвантаження - 30 годин; для вчасної оплати - по вивантаженню відправити на ел.пошту - акт, рахунок та скан ТТН, але якщо вивантаження відбудеться у вихідний день, то оплата за перевезення здійснюється у будні дні.

Відповідно до акту №32/1 здачі-приймання робіт (надання послуг) від 27.04.2023, який підписаний та скріплений печатками сторін, позивач надав транспортні послуги з перевезення вантажів дорожніми транспортними засобами за маршрутом: с. Варварівка, Дніпропетровська область - м. Ізмаїл, Одеська область, авто Рено НОМЕР_3 , напівпричіп НОМЕР_4 , сума до сплати за надані послуги становить 38 030,45 грн.

Згідно з товарно-транспортною накладною №1540 від 25.04.2023, автомобільний перевізник ФОП Ткаченко Віта Миколаївна автомобілем Рено НОМЕР_3 , напівпричіп НОМЕР_4 (водій ОСОБА_3, посвідчення водія НОМЕР_5 ) на замовлення ФОП Марченко Юлії Олександрівни з пункту навантаження (вул. Пристанційна, 26-А, с. Варварівка, Дніпропетровська область) до пункту розвантаження (вул. Придунайська, буд. 232, м. Ізмаїл, Одеська область) поставив вантажоодержувачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Насіннєва База Плюс" обумовлений вантаж.

Позивач виставив відповідачу рахунок на оплату №32/1 від 27.04.2023 на суму 38 030,45 грн. за послуги автоперевезень;

2) №433 в якій сторонами погоджено наступні умови: вантаж (вага/об`єм) - пшениця м`яка 4 кл. 2022; кількість автомобілів - один автомобіль; наданий автомобіль - Рено НОМЕР_6 , напівпричіп НОМЕР_7 ; дата та місце завантаження: 25-26.04.2023, вул. Пристанційна, 26-А, с. Варварівка, Дніпропетровська область; дата та місце розвантаження - 28.04.2023, вул. Придунайська, буд. 232, м. Ізмаїл, Одеська область; вартість перевезення - 1 685,00 грн./т; норма часу на завантаження становить 24 години, на розвантаження - 30 год.; для вчасної оплати - по вивантаженню відправити на ел.пошту: акт, рахунок та скан ТТН, але якщо вивантаження відбудеться у вихідний день, то оплата за перевезення здійснюється у будні дні.

Відповідно до акту №32/3 здачі-приймання робіт (надання послуг) від 28.04.2023, який підписаний та скріплений печатками сторін, позивач надав транспортні послуги з перевезення вантажів дорожніми транспортними засобами за маршрутом: с. Варварівка, Дніпропетровська область - м. Ізмаїл, Одеська область, авто Рено НОМЕР_6 , напівпричіп НОМЕР_7 , сума до сплати за надані послуги становить 39 058, 30 грн.

Згідно з товарно-транспортною накладною №1561 від 26.04.2023, автомобільний перевізник ФОП Ткаченко Віта Миколаївна автомобілем Рено НОМЕР_6 , напівпричіп НОМЕР_7 (водій ОСОБА_1 , посвідчення водія НОМЕР_8 ) на замовлення ФОП Марченко Юлія Олександрівна з пункту навантаження (вул. Пристанційна, 26-А, с. Варварівка, Дніпропетровська область) до пункту розвантаження (вул. Придунайська, буд. 232, м. Ізмаїл, Одеська область) поставив вантажоодержувачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Насіннєва База Плюс" обумовлений вантаж.

Позивач виставив відповідачу рахунок на оплату №32/3 від 28.04.2023 на суму 39 058,30 грн. за послуги автоперевезень;

3) №434 в якій сторонами погоджено наступні умови: вантаж (вага/об`єм) - пшениця м`яка 4 кл. 2022; кількість автомобілів - один автомобіль; наданий автомобіль - Рено НОМЕР_9 , напівпричіп НОМЕР_10 ; дата та місце завантаження - 25-26.04.2023, вул. Пристанційна, 26-А, с. Варварівка, Дніпропетровська область; дата та місце розвантаження - м. Ізмаїл, Одеська область; вартість перевезення (загальна) - 1 685,00 грн./т.; нормативний час на завантаження становить 24 години, на розвантаження - 30 годин, для вчасної оплати - по вивантаженню відправити на ел.пошту: акт, рахунок та скан ТТН, але якщо вивантаження відбудеться у вихідний день, то оплата за перевезення здійснюється у будні дні.

Відповідно до акту №32/2 здачі-приймання робіт (надання послуг) від 28.04.2023, який підписаний та скріплений печатками сторін договору, позивач надав транспортні послуги з перевезення вантажів транспортними засобами за маршрутом: с. Варварівка, Дніпропетровська область - м. Ізмаїл, Одеська область, авто Рено НОМЕР_9 , напівпричіп НОМЕР_10 , сума до сплати за надані послуги становить 38 755, 00 грн.

Згідно з товарно-транспортної накладної №1548 від 26.04.2023 автомобільний перевізник ФОП Ткаченко Віта Миколаївна автомобілем Рено НОМЕР_9 , напівпричіп НОМЕР_10 (водій ОСОБА_2 , посвідчення водія НОМЕР_11 ) на замовлення ФОП Марченко Юлія Олександрівна з пункту навантаження (вул. Пристанційна, 26-А, с. Варварівка, Дніпропетровська область) до пункту розвантаження (вул. Придунайська, буд. 232, м. Ізмаїл, Одеська область) поставив вантажоодержувачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Насіннєва База Плюс" обумовлений вантаж.

Позивач виставив відповідачу рахунок на оплату №32/2 від 28.04.2023 на суму 38 755,00 грн. за послуги автоперевезень.

Таким чином, на виконання умов договорів-заявок позивачем надано послуги перевезення на загальну суму 115 843,75 грн., що підтверджується підписаними сторонами актами здачі-прийняття робіт (надання послуг):

- №32/1 від 27.04.2023 на суму 38 030,45 грн.

- №32/2 від 28.04.2023 на суму 38 755,00 грн.;

- №32/3 від 28.04.2023 на суму 39 058,30 грн.

та товарно-транспортними накладними:

- №1540 від 25.04.2023;

- №1548 від 26.04.2023;

- №1561 від 26.04.2023.

Також позивачем виставлені відповідачу рахунки на оплату:

- №32/1 від 27.04.2023 на суму 38 030,45 грн.;

- №32/2 від 28.04.2023 на суму 38 755,00 грн.;

- №32/3 від 28.04.2023 на суму 39 058,30 грн.

Відповідачем не оплачено надані послуги на суму 115 843,75 грн.

Відтак, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача 115 843,75 грн. заборгованості за отримані послуги з перевезення вантажів та 592,06 грн. 3% річних за період з 28.04.2023 по 23.09.2023, що є причиною виникнення спору.

Предметом доказування по справі є обставини укладення договору, строк дії договору, види послуг, строки виконання послуг, вартість послуг за договором, умови оплати, наявність актів виконання робіт (надання послуг), наявність прострочення оплати послуг.

Згідно частини 1 статті 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Відповідно до частини 1 статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір, між сторонами склались правовідносини з перевезення.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У встановлений договорами-заявками строк щодо оплати вартості наданих послуг відповідачем не виконані.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість заявлених вимог по стягненню заборгованості у розмірі 115 843,75 грн., строк оплати якої настав.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми 3% річних, на предмет арифметичної правильності та відповідності вимогам закону, судом встановлено, що він здійснений правильно, а тому до стягнення з відповідача підлягає сума 3% річних в розмірі 592,06 грн.

Згідно із ч. 2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин, або на підтвердження сплати існуючої перед позивачем заборгованості.

За таких обставин, оцінивши подані докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача у сумі 2 684,00 грн. судового збору.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 15 000, 00 грн. та витрати за поштові послуги у сумі 139,80 грн.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (стаття 126 ГПК України).

Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначає правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 вказаного Закону).

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Частинами 1, 2 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У пунктах 130 -131 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 міститься висновок, що з аналізу зазначеної норми (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") вбачається, що гонорар може встановлюватися у формі: - фіксованого розміру, - погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У пунктах 33-34, 37 додаткової постанови від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що нормами процесуального законодавства передбачені такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

У постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 Велика Палата Верховного Суду зазначає, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати сторони були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 ГПК України).

Витрати на професійну правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).

У пункті 6.5 постанови від 03.03.2019 у справі №922/445/19 об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку, що витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 ГПК України).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу на суму 15 000,00 грн. позивач надав:

- договір про надання правничої допомоги №10/07/23-1 від 10.07.2023 укладений між адвокатом Царуком Андрієм Івановичем (далі - адвокат) та Фізичною особою-підприємцем Ткаченко Вітою Миколаївною (далі - клієнт) за умовами якого клієнт доручив, а адвокат взяв на себе обов`язок діяти в інтересах клієнта з приводу надання консультацій, роз`яснень, збору інформації, складання процесуальних документів, представництва інтересів в господарських судах стосовно стягнення заборгованості на перевезення вантажів автомобільним транспортом, за договорами-заявками №432 від 25.04.2023, №433 від 25.04.2023, №434 від 25.04.2023, а клієнт зі свого боку зобов`язався прийняти вказані послуги, послуги надаються оплатно, за домовленістю між сторонами (п.1.1 договору). Послуги адвоката за договором оплачуються в готівковій чи безготівковій формі у розмірі 15 000,00 грн. (п.3.1 договору);

- акт №1 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 27.09.2023 - підготовка позовної заяви в Господарський суд Дніпропетровської області - 15 000,00 грн.;

- свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю ЗП№002224 від 11.06.2019 на ім`я Царук Андрія Івановича;

- рахунок-фактура №1 від 27.09.2023 на суму 15 000,00 грн.;

- прибутковий касовий ордер №1 від 27.09.2023 на суму 15 000,00 грн.;

- ордер серії АХ№1089701 від 27.09.2023, виданий адвокату Царук А.І. для представлення інтересів позивача у Господарському суді Дніпропетровської області.

Суд, врахувавши надані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді, дослідивши фактичний обсяг наданих адвокатом Царук Андрієм Івановичем послуг позивачу, врахувавши результат розгляду справи, керуючись статтями 123, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки 5 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції.

Суд зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5 000, 00 грн. є співрозмірні з наданими позивачу послугами у суді першої інстанції, відповідають критерію реальності адвокатських витрат - встановлення їхньої дійсності та необхідності та критерію розумності їхнього розміру.

Щодо покладення на відповідача заявлених позивачем судових витрат, а саме 139,80 грн. за поштові послуги, суд зазначає таке.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом частини другої статті 128 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

На підтвердження цих витрат позивач суду надав фіскальні чеки про надсилання на адресу відповідача копії позову з додатками на суму 45,00 грн.

З урахуванням викладеного та відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України на відповідача покладаються судові витрати пов`язані з пересиланням поштової кореспонденції у сумі 45,00 грн.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Фізичної особи-підприємця Ткаченко Віти Миколаївни до Фізичної особи-підприємця Марченко Юлії Олександрівни про стягнення 115 843,75 грн. заборгованості за отримані послуги з перевезення вантажів, 592,06 грн. 3% річних задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Марченко Юлії Олександрівни ( АДРЕСА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи-підприємця Ткаченко Віти Миколаївни ( АДРЕСА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 115 843,75 грн. заборгованості за отримані послуги з перевезення вантажів, 592,06 грн. 3% річних, 2 684,00 грн. витрат по сплаті судового збору, 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 45,00 грн. витрати пов`язані з пересиланням поштової кореспонденції.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Е.М. Бондарєв