ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року

м. Київ

cправа № 925/1288/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О., Могил С. К.,

за участю секретаря судового засідання - Росущан К. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 08.06.2021 (суддя Дорошенко М. В.)

і постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2023 (головуючий суддя Майданевич А. Г., судді Гаврилюк О. М., Сулім В. В.)

у справі № 925/1288/20

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях

до Товариства з додатковою відповідальністю "Уманський м`ясокомбінат",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк",

за участі - Черкаської обласної прокуратури,

про скасування державної реєстрації права власності та витребування майна,

(у судовому засіданні взяли участь представники: прокуратури - Керничний Н. І., позивача - Іщенко Р. П., третьої особи - Крапівцева О. О.)

ВСТУП

1. Верховний Суд у цій справі розглядав касаційну скаргу третьої особи, яка не погоджувалася із висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для витребування спірного нерухомого майна від добросовісного набувача в порядку статті 388 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

2. За результатом розгляду касаційної скарги, Верховний Суд прийшов до висновку про необхідність залишення оскаржуваних судових рішень без змін, про що детально викладено нижче.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Узагальнений зміст і підстави позовних вимог

3. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (далі також - позивач, Фонд держмайна) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю "Уманський м`ясокомбінат" (далі - відповідач, ТДВ "Уманський м`ясокомбінат") про:

- скасування державної реєстрації права власності ТДВ "Уманський м`ясокомбінат" на нежитлові будівлі та споруди державної власності, розташовані за адресою: вул. Дерев`янка, 1, м. Умань, Черкаська область, - частину підвалу під виробничим блоком (під літ. "А") та входів до підвалів "В", "Г", а саме приміщень I, II, III, VII-XV площею 165,3 кв. м;

- витребування від ТДВ "Уманський м`ясокомбінат" на користь Регіонального відділення Фонду держмайна нежитлових будівель та споруд державної власності, розташованих за адресою: вул. Дерев`янка, 1, м. Умань, Черкаська область, - частину підвалу під виробничим блоком (під літ. "А") та входів до підвалів "В", "Г", а саме приміщень I, II, III, VII-XV площею 165,3 кв. м.

4. На обґрунтування позову Фонд держмайна зазначив, що під час приватизації цілісного майнового комплексу державного майна, яке було повернуто з оренди Обласної орендної виробничо-комерційної фірми "Черкасинафтопродукт" та орендувалося Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпроінвест-Ч" (далі - ТОВ "Дніпроінвест-Ч"), не було продано та було передано на утримання покупцю - ТОВ "Дніпроінвест-Ч" окреме державне майно, що не підлягало приватизації, а саме об`єкти цивільної оборони й укриття, зокрема по Уманській нафтобазі в м. Умані, вул. Дерев`янка, 1 сховище - підвал під виробничим блоком (під літ. "А") та входи в підвал (під літ. "В" та "Г"). З метою приватизації цілісного майнового комплексу відповідно до вимог Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна" право власності на нежитлові будівлі та споруди на вул. Дерев`янка, 1 в м. Умані Черкаської області було зареєстровано за державою в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області, правонаступником якого є позивач. У зв`язку з реорганізацією позивач звернувся до державного реєстратора для здійснення перереєстрації права власності на нежитлові будівлі та споруди, що розташовані на вул. Дерев`янка, 1 у м. Умані Черкаської області. Проте отримав рішення про відмову в державній реєстрації прав власності від 11.03.2020 через те, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вже було зареєстроване право приватної власності на вказаний об`єкт за Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" (далі - АТ КБ "Приватбанк"). Станом на 11.09.2020 новим власником вказаного вище об`єкта нерухомості на вул. Дерев`янка, 1 у м. Умані є ТДВ "Уманський м`ясокомбінат". Позивач як законний власник спірного нерухомого майна жодним способом не відчужував його на користь будь-яких юридичних осіб.

5. Отже, позовні вимоги із посиланнями, зокрема, на положення статті 16, пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України, статей 10, 26, 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" аргументовано тим, що спірне нерухоме майно (частина підвалу під виробничим блоком (під літ. "А") та входи до підвалів під літ. "В", "Г", а саме приміщень I, II, III, VII-XV площею 165,3 кв. м) вибуло з державної власності з порушенням норм чинного законодавства, поза волею її розпорядника - Фонду держмайна, і перебуває у незаконному володінні ТДВ "Уманський м`ясокомбінат", а тому підлягає витребуванню з чужого незаконного володіння на підставі положень статей 387, 388 ЦК України.

Узагальнений зміст і обґрунтування судових рішень

6. Рішенням Господарського суду Черкаської області від 08.06.2021 позов задоволено повністю.

7. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки спірні об`єкти нерухомого майна вибули із володіння ТОВ "Дніпроінвест-Ч", якому Регіональне відділення Фонду державного майна України по Черкаській області передало їх у володіння задля утримання, не з волі цього товариства, то в силу положень пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України позивач має право витребувати це майно від відповідача.

8. При цьому скасування державної реєстрації права власності відповідача на спірні об`єкти нерухомого майна за відповідачем як спосіб захисту порушеного права позивача, передбачений частиною третьою статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", і разом з вимогою про витребування позивачем спірних об`єктів нерухомого майна від відповідача є ефективним способом захисту порушеного права власності держави на майно, оскільки спрямований як на реальне повернення спірних об`єктів нерухомого майна у володіння позивача, так і на проведення державної реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності державі в особі позивача на це майно. Отже, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, позовні вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими, законними і такими, що відповідають визначеним законодавством ефективним способам захисту порушених прав держави в особі позивача.

9. Крім цього, посилаючись на положення, статей 256, 257, 261, 267 ЦК України суди першої інстанції зазначив про те, що для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники. Оскільки на час порушення права власності держави на спірні об`єкти нерухомого майна останні не перебували у володінні Регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області, то перебіг позовної давності для позивача (його правопопередника), у межах якого він міг звернутися до суду з вимогою про захист цього порушеного права, має починатися від дня, коли позивач (його правопопередник) довідався або міг довідатися про вибуття спірних об`єктів нерухомого майна із володіння ТОВ "Дніпроінвест-Ч".

10. Суд зазначив, що до одержання листа ТОВ "Дніпроінвест-Ч" від 14.08.2018 № 105 позивач мав законе право сподіватися, що спірні об`єкти нерухомого майна перебувають у володінні ТОВ "Дніпроінвест-Ч" на підставі договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу державної власності від 17.10.2007 та акта приймання-передачі цілісного майнового комплексу державної власності від 19.10.2007.

11. У попередньому листі ТОВ "Дніпроінвест-Ч" від 12.06.2017 № 230 повідомило лише про подальшу неможливість утримання ТОВ "Дніпроінвест-Ч" спірних об`єктів нерухомого майна через відсутність доступу до нього і про необхідність прийняття позивачем (його правопопередником) відповідного управлінського рішення у зв`язку з набуттям АТ КБ "Приватбанк" права власності на Уманську нафтобазу, що ще не означало реальне вибуття із володіння ТОВ "Дніпроінвест-Ч" спірних об`єктів нерухомого майна.

12. Таким чином, за висновками суду першої інстанції, позивач (його правопопередник) довідався про вибуття спірних об`єктів нерухомого майна із володіння ТОВ "Дніпроінвест-Ч", а відповідно й про порушення права власності держави на це майно, лише з листа ТОВ "Дніпроінвест-Ч" від 14.08.2018 № 105 і не міг довідатися про це раніше.

13. Оскільки станом на день подання позивачем позову у цій справі (05.10.2020) встановлена статтею 257 ЦК України позовна давність тривалістю у три роки за вимогами позивача не спливла, суд зазначив про те, що порушене право власності держави в особі позивача підлягає захисту.

14. Справа розглядалася судом апеляційної інстанції неодноразово.

15. Північний апеляційний господарський суд останньою постановою від 02.10.2023 рішення Господарського суду Черкаської області від 08.06.2021 залишив без змін з аналогічних підстав, погодившись з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права витребувати спірне нерухоме майно від відповідача на підставі пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України та звернення позивача із позовом у цій справі в межах позовної давності.

Касаційна скарга

16. Не погодившись із прийнятими рішеннями, третя особа у справі - АТ КБ "Приватбанк" звернулась до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Узагальнені доводи касаційної скарги

17. Скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій не з`ясували характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. При цьому стверджує про застосування судами положень процесуального закону, зокрема статей 4, 236, 237, 267, 270, 282, 301, 315 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17, від 28.06.2023 (помилково зазначено дату - 07.07.2023) у справі № 905/1263/21.

18. Також звертає увагу суду касаційної інстанції, що позивач, звертаючись за захистом порушеного права у цій справі, вказує на вибуття спірного нерухомого майна з власності держави з порушенням норм чинного законодавства, поза волею розпорядника цього майна - Фонду держмайна, і перебування цього майна у незаконному володінні ТДВ "Уманський м`ясокомбінат". Натомість, за доводами скаржника, матеріали цієї справи не містять доказів набуття та реєстрації в державному реєстрі прав на нерухоме майно за позивачем.

19. Отже, скаржник зазначає, що оскільки відповідач у цій справі є добросовісним набувачем спірного нерухомого майна, оскільки добросовісно покладався на відсутність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень, що виключає підстави для задоволення позову щодо витребування такого майна. В цій частині доводів касаційної скарги скаржник зазначає про застосування судами положень статті 388 ЦК України без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 23.10.2019 у справі № 922/3537/17, від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18, від 15.06.2021 у справі № 922/2416/17, від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19.

20. Окрім цього, скаржник зазначає про помилкове посилання суду апеляційної інстанції на пункт 12 статті 21 Кодексу цивільного захисту України, який введено в дію з 01.07.2013, а положення наведеної норми не містять зазначених апеляційним судом застережень. Отже, за доводами скаржника, оскільки свідоцтво про право власності на спірне нерухоме майно було отримано Товариством з обмеженою відповідальність "Інвест Черкаси" у 2010 році, положення вказаного кодексу не можуть застосовуватися до даних правовідносин.

21. Також, на думку скаржника, судами обох інстанцій у цій справі не було належним чином досліджено і питання щодо початку перебігу позовної давності, застосування якої заявляв відповідач під час розгляду справи у суді першої інстанції. В цій частині доводів скаржник посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 30.05.2018 у справі № 359/2012/15-ц, від 20.11.2018 у справі № 907/50/16, від 26.11.2019 у справі № 914/3224/16, від 22.01.2019 у справі № 5024/1403/2011, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 07.09.2021 у справі № 906/730/18 та від 30.11.2021 у справі № 910/256/20.

Узагальнені доводи інших учасників справи

22. Від Черкаської обласної прокуратури та Фонду держмайна надійшли відзиви на касаційну скаргу, у яких позивач та прокуратура не погоджуються з доводами касаційної скарги, вважають їх безпідставними і необґрунтованими, а рішення судів такими, що ухвалені при дотримані норм процесуального права та з правильним застосуванням норм матеріального права. Просять відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Обставини справи, установлені судами попередніх інстанцій

23. Як свідчать матеріали справи та установили суди попередніх інстанцій, 12.09.2007 виконавчий комітет Уманської міської ради на підставі власного рішення від 23.08.2007 № 366 видав Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Черкаській області свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серія САВ № 532097, на підтвердження права власності держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області на нежитлові будівлі та споруди, розташовані за адресою: Черкаська область, м. Умань, вул. Дерев`янка, буд. 1, у складі: виробничого блоку з підвалом під літ. "А" 1030,8 кв. м; входів у підвал під літ "Б", "В", "Г"; прохідної під літ. "Д" 68,5 кв. м; гаража під літ "З" 18,6 кв. м; складу під літ. "К" 42,4 кв. м; операторної автоналиву з навісом під літ. "Л", "Л1" 46,8 кв. м; розливочної під літ. "Ж" 80,2 кв. м; центрального теплопункту з прибудовою під літ. "М", "м" 83,4 кв. м; автогараж-майстерні з прибудовами під літ. "О", "О1", "О2", "о", "ol" 622,5 кв. м; МАЗС під літ. "П" 10,0 кв. м; водойми пожежної XIII; скважини VII; резервуарів для палива XI-XXIX; огорожі 1; воріт 2; воріт 3; воріт 4; воріт 5; воріт 6; воріт 7; огорожі 8; воріт 9; замощения X; водойми XXXI; рампи ІХ, приямка до підвалу під літ. "А", XXX; будівлі для обслуговування очисних споруд під літ "Н" 11,3 кв. м.

24. 13.09.2007 Уманський виробничий підрозділ Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації на підставі виданого виконавчим комітетом Уманської міської ради Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Черкаській області свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.09.2007, серія САВ № 532097, зареєстрував в Реєстрі права власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 20143340, право власності держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області на нежитлові будівлі та споруди, розташовані за адресою: Черкаська область, м. Умань, вул. Дерев`янка, буд. 1, номер запису 449 в книзі 3, що підтверджується витягом про Реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.09.2007 № 15911135 та витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.09.2007 № 15997287 з приміткою, яка містить перелік об`єктів нерухомого майна, що відчужуються, до складу яких не ввійшли частина підвалу під виробничим блоком (під літ. "А") площею 165,3 кв. м. та входи до підвалу (під літ. "В", "Г").

25. 17.10.2007 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Черкаській області як продавець і ТОВ "Дніпроінвест-Ч" як покупець уклали між собою письмовий договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу державної власності.

26. Того ж дня, 17.10.2007 вказаний договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу державної власності був посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Миколенко І. М. та зареєстрований в реєстрі за № 6159.

27. Пунктом 1.1 договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу державної власності від 17.10.2007 передбачено, що продавець зобов`язався передати у власність покупцю об`єкт малої приватизації державної власності - цілісний майновий комплекс - державне майно, яке повернуто з оренди Обласної орендної виробничо-комерційної фірми "Черкасинафтопродукт" та орендується ТОВ "Дніпроінвест-Ч", а покупець зобов`язався прийняти об`єкт приватизації, сплатити ціну відповідно до умов, що визначені в цьому договорі, виконати умови, передбачені цим договором, та пройти реєстрацію нерухомого майна, яке входить до складу об`єкта приватизації, в Черкаському обласному бюро технічної інвентаризації та в його районних виробничих підрозділах. Нерухоме майно, яке входить до складу об`єкта приватизації, є державною власністю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, зокрема й Уманська нафтобаза, розташована у м. Умані на вул. Дерев`янка, 1, на підставі свідоцтва від 12.09.2007, серія САВ № 532097, та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.09.2007 № 15911135, реєстраційний номер 20143340, номер запису 449 в книзі 3. Згідно з цим витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно відчужується, зокрема по Уманській нафтобазі, у м. Умані, вул. Дерев`янка, 1: виробничий блок під літ. "А", приміщення підвалу під літ. "А" ІV пл. 65,9 кв. м, V пл. 39,1 кв. м, VІ пл. 22,9 кв. м, вхід в підвал під літ. "Б"; прохідна під літ. "Д"; гараж під літ. "З"; склад під літ. "К", операторна автоналиву з навісом під літ. "Л" "Л1"; розливочна під літ. "Ж"; центральний теплопункт з прибудовою під літ. "М", "м"; автогараж-майстерня з прибудовами під літ. "О", "О1", "О2", "о", "о1"; МАЗС під літ. "П"; водойма пожежна ХІІІ; скважина VІІ; резервуари для палива ХІ -ХХІХ; огорожа 1; ворота 2- 7; огорожа 8; ворота 9; замощення Х; водойма ХХХІ; рампа ІХ; приямок до підвалу під літ. "А" ХХХ; будівля для обслуговування очисних споруд під літ. "Н".

28. У додатку 1 до договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу державної власності від 17.10.2007 його сторони визначили перелік нерухомого майна, яке входить до об`єкта малої приватизації - цілісний майновий комплекс державне майно, яке повернуто з оренди Обласної орендної виробничо -комерційної фірми "Черкасинафтопродукт" та орендується ТОВ "Дніпроінвест-Ч", і, зокрема, по Уманській нафтобазі за адресою: Черкаська область, м. Умань, вул. Деревянка, 1, таке нерухоме майно: виробничий блок під літ."А", приміщення підвалу під літ. "А" ІV пл. 65,9 кв. м, V 39,1 кв. м, VІ 22,9 кв. м., вхід в підвал під літ. "Б"; прохідна під літ. "Д"; гараж під літ. "З"; склад під літ. "К", операторна автоналиву з навісом під літ. "Л" "Л1"; розливочна під літ. "Ж"; центральний теплопункт з прибудовою під літ. "М", "м"; автогараж-майстерня з прибудовами під літ. "О", "О1", "О2", "о", "о1"; МАЗС під літ. "П"; водойма пожежна ХІІІ; скважина VІІ; резервуари для палива ХІ-ХХІХ; огорожа 1; ворота 2- 7; огорожа 8; ворота 9; замощення Х; водойма ХХХІ; рампа ІХ; приямок до підвалу під під літ. "А" ХХХ; будівля для обслуговування очисних споруд під літ. "Н".

29. У додатку 2 до договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу державної власності від 17.10.2007 його сторони визначили перелік нерухомого майна та об`єктів цивільної оборони, що не підлягають приватизації і передаються на утримання покупцю - ТОВ "Дніпроінвест-Ч" до прийняття відповідного управлінського рішення і, зокрема, по Уманській нафтобазі за адресою: вул. Дерев`янка, 1, м. Умань, таке нерухоме майно: сховище-підвал під виробничим блоком (під літ. "А") та входи в підвал (під літ. "В" та "Г").

30. 19.10.2007 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Черкаській області як продавець і ТОВ "Дніпроінвест-Ч" як покупець підписали акт приймання-передачі об`єкта малої приватизації державної власності - цілісного майнового комплексу державного майна, яке повернуто з оренди Обласної орендної виробничо-комерційної фірми "Черкасинафтопродукт" та орендується ТОВ "Дніпроінвест-Ч". Згідно з цим актом на виконання договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу державної власності від 17.10.2007 продавець передав, а покупець прийняв у власність проданий шляхом викупу об`єкт малої приватизації групи А державної форми власності - цілісний майновий комплекс державне майно, яке повернуто з оренди Обласної орендної виробничо-комерційної фірми "Черкасинафтопродукт" та орендується ТОВ "Дніпроінвест-Ч" (м. Черкаси, вул. Благовісна,144), в тому числі Уманську нафтобазу (м. Умань, вул. Дерев`янка, 1), а саме: виробничий блок під літ. "А", приміщення підвалу під літ. "А" ІV 65,9 кв. м, V 39,1 кв. м, VІ 22,9 кв. м, вхід в підвал під літ. "Б"; приямок до підвалу під літ. "А" ХХХ; прохідна під літ. "Д"; гараж під літ. "З"; склад під літ. "К", операторна автоналиву з навісом під літ. "Л" "Л1"; розливочна під літ. "Ж"; центральний теплопункт з прибудовою під літ. "М", "м"; автогараж-майстерня з прибудовами під літ. "О", "О1", "О2", "о", "о1"; МАЗС під літ. "П"; водойма пожежна ХІІІ; скважина VІІ; резервуари для палива ХІ-ХХІХ; огорожа 1; ворота 2- 7; огорожа 8; ворота 9; замощення Х; водойма ХХХІ; рампа ІХ; будівля для обслуговування очисних споруд під літ. "Н".

31. 07.11.2007 Уманський виробничий підрозділ Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації на підставі договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу державної власності від 17.10.2007 зареєстрував в Реєстрі права власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 20143340, право приватної власності ТОВ "Дніпроінвест-Ч" на нежитлові будівлі та споруди, розташовані за адресою: Черкаська область м. Умань, вул. Дерев`янка, буд. 1, номер запису 449 в книзі 3, як на цілісний комплекс, крім сховища-підвалу під виробничим блоком під літ. "А" та входів в підвал під літ."В" та "Г", що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.11.2007 № 16571976 та витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 05.12.2008 № 21158348 з приміткою, яка містить перелік об`єктів нерухомого майна, що заставляються, до складу яких не ввійшли частина підвалу під виробничим блоком (під літ. "А") площею 165,3 кв. м. та входи до підвалу (під літ. "В", "Г").

32. 19.04.2010 виконавчий комітет Уманської міської ради прийняв рішення № 188 "Про оформлення права власності на нежитлові приміщення та будівлі", яким вирішив, зокрема, оформити свідоцтво про право власності за ТОВ "Інвест Черкаси" на нежитлові будівлі та споруди за адресою: вул. Дерев`янка, 1, м. Умань, Черкаської області.

33. 29.04.2010 виконавчий комітет Уманської міської ради на підставі власного рішення від 19.04.2010 № 188 видав ТОВ "Інвест Черкаси" свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серія САС № 453287, на підтвердження права приватної власності цього товариства на нежитлові будівлі та споруди, розташовані за адресою: вул. Дерев`янка, буд. 1, м. Умань, Черкаська область, у складі: виробничого блоку з підвалом, ґанків з козирками, входів до підвалів, І, ІІ, ХХХ, під літ. "А", під літ. "А", "Б", "В", "Г", 1030,8 кв. м; прохідної з ганком, сходів, ІІІ, ІV, під літ. "Д", 68,5 кв. м; гаража під літ. "З", 18,6 кв. м; складу під літ. "К" 42,4 кв. м; операторної автоналиву з навісом під літ. "Л", "Л1" 46,8 кв. м; розливочної під літ. "Ж" 80,2 кв. м; центрального теплопункту з прибудовою під літ. "М", "м" 83,4 кв. м; автогаража-майстерні з прибудовами під літ. "О", "О1", "О2", "о", "ol" 622,5 кв.м; МАЗС з ганком, VІ, під літ. "П" 10,0 кв. м; водойми пожежної, XIII; скважини VII; резервуарів для палива XI-XXIX; огорожі 1; воріт 2; воріт 3; воріт 4; воріт 5; воріт 6; воріт 7; огорожі 8; воріт 9; замощения X; водойми XXXI; рампи ІХ, приямка до підвалу під літ "А" XXX; будівлі для обслуговування очисних споруд під літ. "Н" 11,3 кв. м.

34. 05.05.2010 Уманський виробничий підрозділ Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації на підставі виданого виконавчим комітетом Уманської міської ради ТОВ "Інвест Черкаси" свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.04.2010, серія САС № 453287, зареєстрував в Реєстрі права власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 20143340, право приватної власності ТОВ "Інвест Черкаси" на нежитлові будівлі та споруди, розташовані за адресою: вул. Дерев`янка, буд. 1, м. Умань, Черкаська область, номер запису 449 в книзі 3, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.05.2010 № 26037621. У примітці до цього витягу вказано таке: всі будівлі та споруди, крім частини підвалу під літ. "А" та входів до підвалів під літ. "В", "Г", а саме приміщень І, ІІ, ІІІ, VІІ-ХV площею 165,3 кв. м.

35. 29.12.2010 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Черкаській області та ТОВ "Дніпроінвест-Ч" уклали між собою договір про внесення змін до договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу державної власності від 17.10.2007, яким внесли зміни до додатку 2 цього договору, передбачивши, зокрема, що по Уманській нафтобазі не підлягають приватизації і передаються на утримання покупцю - ТОВ "Дніпроінвест-Ч" до прийняття відповідного управлінського рішення сховище-підвал під виробничим блоком (під літ. "А") та входи в підвал (під літ. "В" та "Г") (м. Умань, вул. Дерев`янка, 1), інв. № 3д, ринкова вартість станом на 30.06.2007 - 112 649,00 грн.

36. 30.03.2016 приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Крючкова Т. В. відкрила в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно новий розділ на об`єкт нерухомого майна - нежитлові будівлі та споруди з реєстраційним номером 08 у складі: виробничого блоку з підвалом, ґанків з козирками, входів до підвалів, І, ІІ, ХХХ, А, під літ. "А", "Б", "В", "Г" 1 030,8 кв. м; прохідної з ґанком, сходів, ІІІ, ІV, Д 68,5 кв. м; гаража під літ. "З" 18,6 кв. м; складу під літ. "К" 42,4 кв. м; операторної автоналиву з навісом під літ. "Л", "Л1" 46,8 кв. м; розливочної під літ. "Ж" 80,2 кв. м; центрального теплопункту з прибудовою під літ. "М", "м" 83,4 кв. м; автогаража-майстерні з прибудовами під літ. "О", "О1", "О2", "о", "ol" 622,5 кв. м; МАЗС з ґанком, VІ, під літ. "П" 10,0 кв. м; водойми пожежної XIII; скважини VII; резервуарів для палива XI-XXIX; огорожі 1; воріт 2; воріт 3; воріт 4; воріт 5; воріт 6; воріт 7; огорожі 8; воріт 9; замощения X; водойми XXXI; рампи ІХ, приямка до підвалу під літ. "А", XXX; будівлі для обслуговування очисних споруд під літ. "Н" 11,3 кв.м. і на підставі виданого виконавчим комітетом Уманської міської ради ТОВ "Інвест Черкаси" свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.04.2010, серія САС № 453287, зареєструвала за ТОВ "Інвест Черкаси" право приватної власності на цей об`єкт нерухомого майна.

37. 31.03.2016 ТОВ "Інвест Черкаси" як іпотекодавець і АТ КБ "Приватбанк" як іпотекодержатель уклали між собою договір іпотеки, згідно з яким іподекодавець в забезпечення виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Старма" перед іпотекодержателем за кредитними договорами надав в іпотеку нежитлові будівлі та споруди, розташовані за адресою: Черкаська область, м. Умань, вул. Дерев`янка, будинок 1, що складається із вищевказаних будівель та споруд та яке належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 29.04.2010 виконавчим комітетом Уманської міської ради, і це право зареєстроване в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно Уманським виробничим підрозділом Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації 05.05.2010 за реєстраційним номером 20143340, номер витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно 26037621 від 05.05.2010. Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючковою Т. В. 30.03.2016, номер запису про право власності 13949974, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08.

38. 25.05.2016 приватний нотаріус Запорізьського міського нотаріального округу Запорізьської області Буцикіна Л. О. на підставі складеного ТОВ "Інвест Черкаси" і ТОВ "УКР-ПРОМ-ТРЕЙД" акта оцінки вартості та приймання-передачі майна, що вноситься до статутного (складеного) капіталу ТОВ "УКР-ПРОМ-ТРЕЙД", зареєструвала за останнім право приватної власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлові будівлі та споруди з реєстраційним номером 08 у вищенаведеному складі.

39. 28.05.2016 ТОВ "УКР-ПРОМ-ТРЕЙД" як новий іподекодавець і АТ КБ "Приватбанк" як іпотекодержатель уклали між собою договір про внесення змін № 1 до договору іпотеки від 32.03.2016, згідно з яким замінили у цьому договорі іпотекодавця - ТОВ "IHBECT ЧЕРКАСИ" на ТОВ "УКР-ПРОМ-ТРЕЙД", до якого перейшло право власності на предмет іпотеки.

40. 04.06.2016 приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Дніпропетровської області Верба В. М. на підставі договору іпотеки від 31.03.2016 та договору про внесення змін від 28.05.2016 № 1 до договору іпотеки від 31.03.2016 вчинив державну реєстрацію права власності за АТ КБ "Приватбанк" на предмет іпотеки нежитлові будівлі та споруди, розташовані за адресою: Черкаська область, м. Умань, вул. Дерев`янка, 1, у вищевказаному складі, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08.

41. Листом від 12.06.2017 № 230 ТОВ "Дніпроінвест-Ч" повідомило Регіональне відділення Фонду державного майна України по Черкаській області, що у зв`язку з тим, що власником Уманської нафтобази є держава в особі АТ КБ "ПриватБанк", то ТОВ "Дніпроінвест-Ч" з 15.06.2017 більше не може утримувати державне майно, визначене в додатку № 2 до договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу державної власності від 17.10.2007, оскільки не матиме доступу до цих об`єктів.

42. Іншим листом від 14.08.2018 № 105 ТОВ "Дніпроінвест-Ч" повідомило Регіональне відділення Фонду державного майна України по Черкаській області, що згідно з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та Реєстром прав власності на нерухоме майно власником сховища підвалу під виробничим блоком (під літ. "А") та входів в підвал (під літ. "В" та "Г") на вул. Дерев`янка, 1 у м. Умані є АТ КБ "Приватбанк", тому слід прийняти управлінське рішення з цього приводу.

43. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Черкаській області листом від 14.09.2018 № 11-08-4684 повідомило АТ КБ "Приватбанк" про те, що під час здійснення контролю за утриманням, зберіганням та використанням державного майна, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, зазначеним Регіональним відділенням виявлено, зокрема, що по Уманській нафтобазі (м. Умань, Черкаська область, вул. Дерев`янка, 1) на об`єкт державної власності сховище-підвал під виробничим блоком (під літ. "А") та входів в підвал (під літ. "В" та "Г") зареєстроване право приватної власності за АТ КБ "Приватбанк", незважаючи на те, що це майно обліковується в Єдиному реєстрі об`єктів державної власності. У зв`язку з цим Регіональне відділення Фонду державного майна України по Черкаській області просило АТ КБ "Приватбанк" усунути недостовірні дані щодо права приватної власності банку на вказані об`єкти державної власності, які є захисними спорудами цивільного захисту.

44. АТ КБ "Приватбанк" листом від 07.11.2018 № Е.93.0.0.0/0-170 повідомило Регіональне відділення Фонду державного майна України по Черкаській області, що право власності на спірний об`єкт нерухомого майна банк зареєстрував внаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки за відповідним договором іпотеки і не має, і не може мати документів попередніх власників, які внесли в заставу це майно, та виключати, оскільки не має документів попередників.

45. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Черкаській області звернулося з листом від 03.12.2018 № 11-01-6200 до ТОВ "Дніпроінвест-Ч" і просило останнього надати відповідні документи щодо першої реєстрації права власності на вилучене державою майно (по Уманській нафтобазі - сховище-підвал під виробничим блоком (під літ. "А") та входи в підвал (під літ. "В" та "Г")) та переходу права власності на нього до ТОВ "УКР-ПРОМ-ТРЕЙД" чи інших юридичних осіб.

46. Листом від 28.01.2019 № 85 ТОВ "Дніпроінвест-Ч" повідомило Регіональне відділення Фонду державного майна України по Черкаській області на відповідний запит останнього про те, що придбаний за договором купівлі-продажу від 17.10.2007 об`єкт не був відчужений та не перебуває в заставі.

47. Крім того, листом від 13.02.2019 № 41 ТОВ "Дніпроінвест-Ч" повідомило Регіональне відділення Фонду державного майна України по Черкаській області, що нікому не передавало об`єкти, вказані в додатку № 2 до договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу державної власності від 17.10.2007, і не могло набути право власності на ці об`єкти, які є власністю держави.

48. Наказом Фонду державного майна України від 05.08.2019 № 786 реорганізовані шляхом злиття Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Черкаській області, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області та утворено Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (ідентифікаційний код 43173325), яке 17.03.2020 стало правонаступником майна, прав та обов`язків реорганізованих Регіональних відділень Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях.

49. Позивач звернувся до Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради Черкаської області із заявою про державну реєстрацію за державою в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях речового права - права власності на спірне приміщення підвалу під виробничим блоком (під літ. "А") та входи в підвал (під літ. "В" та "Г"), розташовані за адресою: Черкаська область, м. Умань, вул. Дерев`янка, буд. 1.

50. Державний реєстратор прав на нерухоме майно Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради Черкаської області Крамаренко Л. М. за результатами розгляду вказаної заяви позивача прийняла рішення від 11.03.2020 № 51556299 про відмову у державній реєстрації прав та обтяжень через наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вже зареєстрованого права приватної власності на спірні об`єкти нерухомого майна за АТ КБ "Приватбанк", що й спричинило даний спір.

51. У подальшому АТ КБ "Приватбанк" виставило нежитлові будівлі та споруди, розташовані за адресою: Черкаська область, м. Умань, вулиця Дерев`янка, 1, у складі об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 08 на продаж на електронному аукціоні, переможцем якого згідно з протоколом електронного аукціону від 15.04.2020 № UА-РS-2020-03-31-000047-3 став відповідач з ціновою пропозицією 9 302 000,00 грн.

52. 29.04.2020 АТ КБ "Приватбанк" як продавець і відповідач як покупець уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М.

53. 29.04.2020 АТ КБ "Приватбанк" як продавець і відповідач як покупець підписали акт приймання-передачі нерухомого майна до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.04.2020, згідно з яким продавець передав покупцю у власність, а останній прийняв у власність предмет купівлі-продажу.

54. 29.04.2020 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.04.2020 здійснив державну реєстрацію права власності за відповідачем на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 08.

55. Звертаючись з позовними вимогами у цій справі, позивач зазначив, що спірне нерухоме майно: частина підвалу під виробничим блоком (під літ. "А") та входи до підвалів під літ. "В", "Г", а саме приміщень I, II, III, VII-XV площею 165,3 кв. м) вибуло з державної власності з порушенням норм чинного законодавства, поза волею її розпорядника - Фонду держмайна, і перебуває у незаконному володінні ТДВ "Уманський м`ясокомбінат", а тому підлягає витребуванню з чужого незаконного володіння на підставі положень статей 387, 388 ЦК України.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду попередньої інстанції

56. Згідно з частинами першою - другою статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

57. Судові рішення у справі оскаржуються третьою особою з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України.

Щодо суті касаційної скарги

58. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

59. Відповідно до положень цієї норми, касаційний перегляд з указаних підстав може відбутися за наявності таких складових:

- суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду;

- спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

60. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, який було сформульовано у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін "подібні правовідносини", зокрема і вказаного вище пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України, таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.

61. При цьому, з-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.

62. Подібність правовідносин суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи. Це врахування слід розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за необхідності, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, - також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні відносини).

63. Водночас колегія суддів суду касаційної інстанції зазначає, що слід виходити також з того, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції на обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.

64. Не можна посилатися на неврахування висновку Верховного Суду як на підставу для касаційного оскарження, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення.

65. Як свідчать матеріали справи, предметом касаційного перегляду у цій справі постало питання, зокрема, щодо наявності або відсутності підстав для витребування від ТДВ "Уманський м`ясокомбінат" на користь Фонду держмайна спірного нерухомого майна.

66. Позовні вимоги про витребування спірного нерухомого майна обґрунтовані положеннями статті 387, пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України.

67. Скаржник у касаційній скарзі не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для задоволення позову, наголошує на порушенні права відповідача як добросовісного набувача спірного нерухомого майна, підстави для витребування якого на користь позивача відсутні.

68. Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не погоджується з доводами скаржника, з огляду на таке.

69. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що за змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

70. У статті 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічне положення закріплено у статті 321 ЦК України.

71. Відповідно до положень статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

72. Згідно зі статтею 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

73. Відповідно до положень статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

74. У частині першій статті 388 ЦК України визначено, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

75. Таким чином, факт неправомірності набуття права власності, якщо це не випливає із закону, підлягає доказуванню, а правомірність набуття права власності включає законність і добросовісність такого набуття.

76. Добросовісним набувачем є особа, яка не знала і не могла знати про те, що майно придбане в особи, яка не мала права його відчужувати.

77. Недобросовісний набувач, навпаки, на момент здійснення угоди про відчуження спірного майна знав або міг знати, що річ відчужується особою, якій вона не належить і яка на її відчуження не має права.

78. Від недобросовісного набувача майно може бути витребувано в будь-якому випадку. Від добросовісного - лише в передбачених законом випадках, а саме відповідно до статті 388 ЦК України.

79. При цьому власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Аналогічні висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.02.2020 у справі № 922/614/19, від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 та у постанові Верховного Суду від 09.03.2023 у справі № 910/15443/21.

80. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов`язується з тим, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 466/8649/16-ц, від 26.11.2019 у справі № 914/3224/16, від 16.10.2019 у справі 633/1738/16-ц).

81. Витребування майна від добросовісного набувача залежить від обставин вибуття майна з володіння власника та оплатності (безоплатності) придбання цього майна набувачем (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 674/31/15-ц).

82. Відносно добросовісності як елемента пропорційності втручання у право відповідача на спірне майно Суд звертається до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 20.11.2018 у справі № 907/50/16, де зауважено, що за змістом частини п`ятої статті 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується, тобто незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі про те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача та є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна.

83. При цьому у спорах про витребування майна суд має встановити обставини незаконного вибуття майна власника на підставі наданих сторонами належних, допустимих і достатніх доказів. Закон не вимагає встановлення судом таких обставин в іншій судовій справі, зокрема не вимагає визнання незаконними рішень, відповідно до яких відбулось розпорядження майном на користь фізичних осіб, в яких на підставі цих рішень виникли права (пункт 51 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.02.2020 у справі № 922/614/19, пункт 34 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 372/266/15-ц).

84. У спорі між особою, яка вважає себе власником спірного майна, та особою, яка вважає себе законним володільцем (користувачем) спірного майна, сторонами спору є особи, які претендують на спірне майно. Тому для правильного вирішення спору суду слід з`ясувати та перевірити передусім правові підстави, відповідно до яких виникло та існує речове право на майно у позивача; факт наявності майна у незаконному володінні відповідача; факт відсутності у відповідача правових підстав для володіння майном; факт добросовісного (недобросовісного) володіння чужим майном.

85. Витребування майна від добросовісного набувача у такому випадку залежить від наявності волі на передачу цього майна у власника майна - відчужувача за першим договором у ланцюгу договорів. Таким чином, наявність у діях власника майна волі на передачу цього майна виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 916/2130/15 та від 06.03.2019 № 911/3158/17.

86. Як зазначалося вище, одним із випадків, коли майно можливо витребувати від добросовісного набувача, є вибуття такого майна поза волею власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі (пункт 3 частини першої статті 388 ЦК України).

87. У позові про витребування майна може бути відмовлено лише з підстав, зазначених у статті 388 ЦК України, а під час розгляду спорів про витребування майна мають бути встановлені всі юридичні факти, які визначені статтями 387 та 388 ЦК України, зокрема: чи набуто майно з відповідних правових підстав, чи є підстави набуття майна законними, чи є набувач майна добросовісним набувачем тощо.

88. Статтею 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" термін "державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначається як офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

89. Частинами другою та третьою статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

90. Відповідно до частини п`ятої статті 12 та статті 13 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про речові права, обтяження речових прав, що містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

91. Згідно із пунктом 5 частини першої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" наявність суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями є підставою для відмови в державній реєстрації прав.

92. Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі, зокрема, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

93. Як встановлено судами попередніх інстанцій станом на день укладення між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Черкаській області і ТОВ "Дніпроінвест-Ч" договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу державної власності від 17.10.2007 предмет купівлі-продажу за цим договором цілісний майновий комплекс, в тому числі і нерухоме майно Уманської нафтобази, перебували в державній власності і були зареєстровані за державою в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 20143340. Ці обставини не є спірними і в силу статті 328 ЦК України означають про правомірність набуття державою права власності на вказане майно, оскільки інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття державою права власності не встановлена судом.

94. У додатку 2 до договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу державної власності від 17.10.2007 з переліку нерухомого майна та об`єктів цивільної оборони, що не підлягають приватизації Уманської нафтобази, яке було предметом купівлі-продажу, були виключені спірні об`єкти нерухомого майна: сховище підвал під виробничим блоком (літ. "А") та входи в підвал (літ. "В" та "Г"), які залишилися у державній власності і були передані продавцем покупцю лише для їх утримання. Тобто спірні об`єкти нерухомого майна були передані Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Черкаській області Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпроінвест-Ч" у володіння лише для їх утримання без переходу права власності на них.

95. За актом приймання-передачі об`єкта малої приватизації державної власності від 19.10.2007, продавець передав, а покупець прийняв цілісний майновий комплекс Уманської нафтобази по вул. Дерев`янка, 1 у м.Умань, крім: частини підвалу під виробничим блоком (літ. "А") та входів в підвал (літ. "В" та "Г"), а саме приміщення І, ІІ, ІІІ, VII-XV, площею 165,3 кв. м.

96. В подальшому держава в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області чи його правонаступника - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях не відчужувала в будь-який спосіб спірні об`єкти нерухомого майна.

97. ТОВ "Дніпроінвест-Ч", якому Регіональне відділення Фонду державного майна України по Черкаській області передало спірні об`єкти нерухомого майна у володіння задля утримання, також не передавало об`єкти іншим особам, про що воно заявило у листі від 13.02.2019 № 41. Докази про те, що спірні об`єкти нерухомого майна вийшли з володіння ТОВ "Дніпроінвест-Ч" з його волі відсутні, а скаржником під час розгляду справи у судах попередніх інстанцій протилежного не доведено.

98. Отже, з урахуванням встановлених попередніми судами у цій справі обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів про те, що видача виконавчим комітетом Уманської міської ради на підставі власного рішення від 19.04.2010 № 188 ТОВ "Інвест Черкаси" свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія САС № 453287 на підтвердження права приватної власності цього Товариства на всі нежитлові будівлі та споруди колишньої Уманської нафтобази, розташовані за адресою: Черкаська область, м. Умань, вул. Деревянка, буд. 1, включно зі спірними об`єктами нерухомого майна, а також подальші реєстрації права власності на спірні об`єкти нерухомого майна у складі майна колишньої Уманської нафтобази за реєстраційним номером 08 за ТОВ "Інвест Черкаси", ТОВ "УКР-ПРОМ-ТРЕЙД", АТ КБ "Приватбанк" і відповідачем, попри наявність зареєстрованого у Реєстрі прав власності на нерухоме майно права власності держави в особі Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Черкаській області на це майно за реєстраційним номером 20143340, яке в силу вимог частини третьої статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є дійсним і після 01.01.2013, означає про порушення вимог пункту 5 частини першої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права власності держави на спірні об`єкти нерухомого майна і незаконне заволодіння цим майном без відповідної правової підстави - волі власника, що не припинило права власності держави на нього.

99. За таких обставин, держава як власник спірних об`єктів нерухомого майна в особі позивача вправі з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України витребувати належне їй майно від відповідача, який є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача, без оспорювання рішення виконавчого комітету Уманської міської ради від 19.04.2010 № 188 "Про оформлення права власності на нежитлові приміщення та будівлі", договорів та інших правочинів щодо спірних об`єктів нерухомого майна і документів, що посвідчують відповідне право.

100. Колегія суддів також погоджується з висновками судів про те, що задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна із чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними (постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 02.07.2019 у справі № 48/340).

101. Аргументи скаржника, з посиланням на судову практику Верховного Суду у справах № 922/3537/17, № 610/1030/18, № 922/2416/17, № 925/1351/19, щодо відсутності підстав для витребування спірного нерухомого майна, з огляду на те, що відповідач є добросовісним набувачем цього майна, визнаються колегією суддів необґрунтованими з огляду на таке.

102. Так, у зазначених скаржником справах Верховним Судом викладено висновки, за змістом яких для визначення добросовісності набувача, крім приписів статті 388 ЦК України, слід застосовувати спеціальну норму пункту 1 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відповідно до якої державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Верховний Суд у зазначених справах виснував, що добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень, особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень.

103. Направляючи цю справу на новий апеляційний розгляд, Верховний Суд у постанові від 21.03.2023 вказував на необхідності встановлення всіх юридичних фактів, які визначені статтями 387 та 388 ЦК України а саме: чи набуто спірне нерухоме майно з відповідних правових підстав першим набувачем у ланцюгу, чи є підстави набуття майна законними, чи є набувач майна добросовісним набувачем, а у разі встановлення, що відповідач є добросовісним набувачем, чи вибуло майно з володіння власника поза його волею або було продане в порядку виконання судових рішень.

104. Разом з тим, за наслідком розгляду цієї справи суди попередніх інстанцій справі встановили, що відповідач не знав і не міг знати про те, що спірні об`єкти нерухомого майна придбані у особи, яка не мала права їх відчужувати, тому він є добросовісним набувачем у розумінні статті 388 ЦК України.

105. Отже, питання щодо добросовісності відповідача як набувача нерухомого майна було досліджено судами попередніх інстанцій та не є спірним у цій справі, а висновки судів в цій частині аргументів касаційної скарги повністю узгоджуються з висновками Верховного Суду у наведених скаржником справах № 922/3537/17, № 610/1030/18, № 922/2416/17, №925/1351/19 (щодо необхідності суду оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна).

106. Водночас, встановивши те, що спірні об`єкти нерухомого майна вибули із володіння ТОВ "Дніпроінвест-Ч", якому Регіональне відділення Фонду державного майна України по Черкаській області передало їх у володіння задля утримання, не з їх волі, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність у позивача права на витребування цього майна від відповідача в силу приписів пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України. Аргументації щодо спростування цього висновку судів касаційна скарга не містить.

107. Разом з тим, одним із головних доводів скаржника у касаційній скарзі є посилання на відсутність у матеріалах справи доказів набуття та державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за позивачем. Колегія суддів визнає необґрунтованим зазначений довід скаржника з огляду на таке.

108. Так, за змістом норм Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (зокрема статті 3, 4) державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право.

109. Отже, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є юридичним фактом, який полягає в офіційному визнанні та підтвердженні державою набутого особою речового права на нерухомість та є елементом в юридичному складі (сукупності юридичних фактів), який призводить до виникнення речових прав. При цьому реєстрація права власності хоча і є необхідною умовою, з якою закон пов`язує виникнення речових прав на нерухоме майно, однак реєстраційні дії є похідними від юридичних фактів, на підставі яких виникають, припиняються чи переходять речові права, тобто державна реєстрація сама по собі не є способом набуття права власності. Близький за змістом правовий висновок сформульований Верховним Судом, зокрема в постанові від 27.06.2018 у справі № 921/403/17-г/6.

110. В свою чергу, відсутність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про позивача як власника спірного нерухомого майна є наслідком саме зміни законодавства і того, що позивач не привів правовстановлюючі документи у відповідність з цими змінами. Проте неведена обставина жодним чином не може нівелювати встановлених судами обставин щодо набуття позивачем права власності на спірне нерухоме майно (див. пункти 23, 24 постанови), яке (право) після 01.01.2013 не припинилося.

111. Доводи ж скаржника стосовно недослідження судами питання щодо визначення початку перебігу позовної давності в контексті встановлення того, коли позивач міг довідатися про порушення свого права, також визнаються необґрунтованими колегією суддів з огляду на таке.

112. У справі, що переглядається, суди попередніх інстанцій, надавши оцінку доказам та відповідним доводам учасників справи, встановили, що позивач (його правопопередник) довідався про вибуття спірних об`єктів нерухомого майна із володіння "Дніпроінвест-Ч", а відповідно й про порушення права власності держави на це майно, лише з листа ТОВ "Дніпроінвест-Ч" від 14.08.2018 №105 і не міг довідатися про це раніше.

113. Отже, станом на 05.10.2020, тобто на день подання позивачем позову у цій справі встановлена статтею 257 ЦК України позовна давність тривалістю у три роки за заявленими у цій справі вимогами не спливла.

114. Разом з тим, викладені у касаційній скарзі доводи щодо пропуску позивачем позовної давності, з посиланням на обставини оформлення ТОВ "Інвест Черкаси" свідоцтва на право власності ще у 2010 році, а також державну реєстрацію за цим товариством спірного нерухомого майна у 2016 році, не спростовують встановлених судами обставин та не свідчать про зворотне. Такі доводи скаржника в частині застосування положень про позовну давність за своїм змістом зводяться до незгоди з наданою судами оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на необхідність переоцінки цих доказів і обставин в тому контексті, який на думку заявника свідчить про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову з підстав пропуску позовної давності.

115. При цьому колегія суддів зауважує, що висновки, яких у цій справі дійшли суди попередніх інстанцій щодо застосування положень про позовну давність в контексті встановлення обставин того, коли позивач реально міг довідатися про порушення свого права, жодним чином не суперечать, а навпаки узгоджуються з висновками Верховного Суду у зазначених скаржником постановах зі справ № 359/2012/15-ц, № 907/50/16, № 914/3224/16, № 5024/1403/2011, № 183/1617/16, № 906/730/18 та № 910/256/20.

116. З урахуванням висновків, наведених у цій постанові, посилання скаржника на інші загальні висновки Верховного Суду у справах № 910/12787/17 та № 905/1263/21, зміст яких зводиться до того, що захисту підлягає наявне законне порушене право особи, яка звернулася за таким захистом до суду, носять декларативний характер, ухвалені у справах з очевидно іншою нормативно-доказовою базою і також не свідчать про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

117. За наведеного мотивування доводи касаційної скарги, обґрунтовані посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень. Враховуючи викладене вище, суд касаційної інстанції вважає, що судом апеляційної інстанції були в повному обсязі та належним чином виконані вказівки Верховного Суду, зазначені у постанові від 21.03.2023 у цій справі, і судові рішення відповідають вказаним висновкам (від яких колегія суддів не вбачає підстав для відступу).

118. Усі інші доводи касаційної скарги (в тому числі в частині доводів скаржника щодо помилкового посилання апеляційного суд на пункт 12 статті 21 Кодексу цивільного захисту України, положення якого не містять наведених апеляційним судом застережень), Суд відхиляє, оскільки вони не мають вирішального значення для правильного вирішення цього спору та/або не підпадають під правове регулювання частини другої статті 287 ГПК України, а тому Суд в силу приписів статей 287 і 300 ГПК України не надає їм оцінку.

119. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, позиція суду касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

120. У справі, що розглядається, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій.

121. З огляду на що, Верховний Суд погоджується з доводами Фонду держмайна та прокуратури, наведеними у відзиві на касаційну скаргу, в тій мірі, в якій вони узгоджуються з викладеним у цій постанові.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

122. Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 308 ГПК України). Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 309 ГПК України).

123. Враховуючи наведені положення законодавства та висновки, зроблені касаційним судом під час касаційного провадження у цій справі, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вирішила, що подана АТ КБ "Приватбанк" касаційна скарга є необґрунтованою і задоволенню не підлягає. Водночас прийняті у справі рішення та постанова відповідають правовим нормам, а тому не можуть бути змінені чи скасовані.

Судові витрати

124. В порядку приписів статті 129 ГПК України судові витрати за подання касаційної скарги залишаються за скаржником.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 08.06.2021 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2023 у справі № 925/1288/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

С. К. Могил