ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

29 грудня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/2121/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,

розглянувши апеляційну скаргу Одеського квартирно-експлуатаційного управління

на рішення Господарського суду Одеської області від 26.10.2021 (суддя О.А. Демешин, м.Одеса, повний текст складено 28.10.2021)

у справі №916/2121/21

за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Коренюка Олександра Андрійовича

про стягнення 38796,95 грн з підстав порушення умов договору та зобов`язання повернення майна,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року Квартирно-експлуатаційний відділ м.Одеса звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Коренюка Олександра Андрійовича, в якому просив стягнути заборгованість зі сплати орендної плати за попереднім договором оренди від 21.05.2020 №8/6 на загальну суму 38796,95 грн та зобов`язати Фізичну особу - підприємця Коренюка Олександра Андрійовича усунути перешкоди в користуванні майном шляхом виселення з нежитлових приміщень загальною площею 1324,78 кв. м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Магістральна, 37.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 26.10.2021 у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду, Одеське квартирно-експлуатаційне управління 15.12.2023 звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, подавши її 15.12.2023 через систему «Електронний суд» (вх.№4156/23 від 15.12.2023).

Одночасно скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду та про заміну позивача на його правонаступника.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.12.2023 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Л.В.Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран.

У зв`язку з тим, що на час надходження апеляційної скарги матеріали справи №916/2121/21 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили, ухвалою суду від 18.12.2023 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Одеського квартирно-експлуатаційного управління на рішення Господарського суду Одеської області від 26.10.2021 у справі №916/2121/21 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. Доручено Господарському суду Одеської області надіслати матеріали справи №916/2121/21 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

26.12.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/2121/21.

Ознайомившись з матеріалами справи, а також з апеляційною скаргою, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті апеляційного провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою необхідно відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (частина друга статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною третьою статті 256 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

В силу частини першої статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Згідно з частиною першою статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, процесуальним законом чітко передбачено, що питання поважності пропуску строку на апеляційне оскарження досліджується у всіх наведених випадках, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 Господарського процесуального кодексу України.

За умовами частини другої статті 261 Господарського процесуального кодексу України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1)подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки;

2)пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Таким чином, у разі якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту оскаржуваного рішення, пропущений процесуальний строк може бути поновлено виключно у разі, якщо його пропущено внаслідок виникнення обставин непереборної сили, або якщо апеляційну скаргу подано особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі у справі, щодо якої суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки.

Зазначений у частині другій статті 261 Господарського процесуального кодексу України річний строк є присічним і не застосовується лише у двох випадках, вказаних у даній нормі права.

Саме такий правовий висновок Верховного Суду викладено в постанові від 30.09.2022 у справі №906/255/21.

У разі подання апеляційної скарги на судове рішення після спливу одного року з дня складення повного тексту цього рішення, суд апеляційної інстанції має перевірити та надати оцінку наявності підстав для застосування до такої апеляційної скарги наслідків, передбачених частиною другою статті 261 Господарського процесуального кодексу України, а саме: щодо зазначення та обґрунтування скаржником випадків, передбачених пунктами 1, 2 зазначеної норми, наявність яких надає право на поновлення строку апеляційного оскарження. Встановивши відсутність винятків, визначених у пунктах 1, 2 частини другої статті 261 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційну скаргу подано після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, незалежно від поважності причин пропуску строку скаржником на апеляційне оскарження.

Аналогічна правова позиція об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду міститься в постанові від 12.11.2018 у справі №54/239.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.

Обставинами непереборної сили для пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Суд може поновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Отже, поновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку учасником справи і лише сам факт звернення з відповідним клопотанням про поновлення строку не кореспондується з автоматичним обов`язком суду поновити цей строк.

Колегією суддів встановлено, що вступну та резолютивну частини рішення Господарського суду Одеської області оголошено в судовому засіданні 26.10.2021, повний текст рішення складено 28.10.2021. Отже, 17.11.2021 є кінцевим строком для подання апеляційної скарги на вказане рішення суду.

Матеріалами справи підтверджується, що представник Квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеса брав участь у судовому засіданні 26.10.2021, в якому ухвалено оскаржуване рішення суду, що вбачається із протоколу судового засідання від 26.10.2021, а також копія цього рішення суду була направлена позивачу та отримана останнім 05.11.2021, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Апеляційну скаргу подало Одеське квартирно-експлуатаційне управління, яке, звертаючись із клопотанням про заміну позивача у справі №916/2121/21 з Квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеса на його правонаступника Одеське квартирно-експлуатаційне управління, зазначає про те, що відповідно до Директиви № Д-7/ДСК від 04.04.2023 юридичну особу «Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеса» переформовано на «Одеське квартирно-експлуатаційне управління». Згідно із пунктом 15 Положення про Одеське квартирно-експлуатаційне управління Командування Сил логістики Збройних Сил України, затвердженого наказом Командування Сил логістики Збройних сил України від 26.05.2023 №195, Одеське Квартирно-експлуатаційне управління є правонаступником Квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеса, є юридичною особою та входить до складу Збройних сил України.

Отже, позивач, отримавши копію рішення суду 05.11.2021, повний текст якого складено 28.10.2021, подав апеляційну скаргу 15.12.2023, тобто зі спливом більше одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду скаржник послався на те, що дотримання карантинних обмежень і запобігання зараженню та поширенню коронавірусної хвороби створили для Квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеса перешкоди у тому, щоб своєчасно подати апеляційну скаргу у зв`язку із введенням на території м.Одеси карантинних обмежень, підвищеним рівнем небезпеки захворювання на коронавірусну інфекцію, а також розповсюдження інфекції в Одеському квартирно-експлуатаційному управлінні.

Окрім того, скаржник зазначив, що період, в який Одеське квартирно-експлуатаційне управління мало подати апеляційну скаргу, характеризувався великим обсягом роботи не тільки через значну кількість захворювань працівників на коронавірус, а й з підготовкою проектів документів, укладення договорів та здійснення інших заходів задля інженерно-інфраструктурного забезпечення військових частин, територіальної оборони та інших військових формувань до можливого повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, яке розпочалося 24.02.2022.

При цьому апелянт зауважив, що Одеське квартирно-експлуатаційне управління є державною установою, створеною Міністерством оборони України з метою забезпечення життєдіяльності і функціонування військових частин та установ, керівництва їх квартирно-експлуатаційними службами у зоні його відповідальності з питань квартирно-експлуатаційного забезпечення, розвитку систем технічної експлуатації казармено-житлового фонду та комунальних споруд з метою підтримання військ (сил) у стані бойової готовності.

У подальшому, введення воєнного стану спричинило для Одеського квартирно-експлуатаційного управління, як для військової установи, надмірну завантаженість, пов`язану із підготовкою документів, інфраструктурного забезпечення військових частин, територіальної оборони та інших військових формувань в період збройної агресії. Запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення процесуальних строків. Торгово-промислова палата Україна листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7-7.1 засвідчила, що військова агресія російської федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили).

Таким чином, у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду апелянт зазначив, що дотримання карантинних обмежень, запобігання поширенню коронавірусної хвороби, підготовка до можливого повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, а в подальшому введення воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією створили перешкоди для вчасної подачі апеляційної скарги, тобто посилається на обставини непереборної сили.

Такі твердження скаржника колегія суддів відхиляє, виходячи з наступного.

Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга на рішення Господарського суду Одеської області від 26.10.2021 з дотриманням встановлених частиною першою статті 256 Господарського процесуального кодексу України строків мала бути подана у період з 29.10.2021 до 17.11.2021, тобто у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

У частині 4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Таким чином, поновлення пропущеного процесуального строку здійснюється судом, якщо такий пропуск чи неможливість вчинення відповідної процесуальної дії зумовлено саме обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Для поновлення строку недостатньо лише посилання на наявність таких обмежень. Необхідним є наведення конкретних обставин та надання скаржником відповідних доказів на підтвердження їх існування, а також доведення їх впливу на своєчасність реалізації ним своїх прав.

Натомість скаржник, звертаючись із апеляційною скаргою, жодним чином не посилається на конкретні обставини об`єктивного та непереборного характеру, які були б пов`язані з обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, становили реальні перешкоди або значно утруднили або унеможливили своєчасне подання скарги.

Посилання апелянта лише на те, що в період для подачі апеляційної скарги в порядку частини першої статті 256 Господарського процесуального кодексу України були чисельні випадки захворювань працівників на коронавірусну інфекцію, у тому числі керівництва Одеського квартирно-експлуатаційного управління, колегія суддів не бере до уваги, оскільки такі твердження позивача не підтверджені жодними доказами, не свідчать про те, що причини пропуску строку звернення до суду із цим позовом зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв?язку з карантином, та що такі обмеження мали характер надзвичайності та невідворотності.

Щодо посилань скаржника на відсутність об`єктивної можливості подати апеляційну скаргу у зв`язку із збройною агресією російської федерації та введенням в Україні воєнного стану апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до Закону України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено відповідний Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який наразі є продовженим.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Частинами першою та четвертою статті 26 вказаного Закону встановлено, що правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

У період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність (частина перша статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку (такий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 у справі № 990/115/22).

У цьому випадку необхідно з`ясувати, в який саме строк позивач міг звернутися до суду з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції та якими доказами підтверджується неможливість звернення до суду раніше, оскільки право на поновлення строку у зв`язку із запровадженим воєнним станом не може визнаватися безумовним і залежати тільки від факту його запровадження. Вирішення питання про можливість поновлення строку на апеляційне оскарження має вирішуватися з урахуванням конкретних обставин справи (такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 28.10.2022 у справі № 904/3910/21).

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на надмірну завантаженість, пов`язану із підготовкою до можливого повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, адже здійснення діяльності установою, яка створена Міністерством оборони України з метою забезпечення життєдіяльності і функціонування військових частин та установ, керівництва їх квартирно-експлуатаційними службами у зоні його відповідальності з питань квартирно-експлуатаційного забезпечення, розвитку систем технічної експлуатації казармено-житлового фонду та комунальних споруд з метою підтримання військ (сил) у стані бойової готовності, жодним чином не звільняють позивача від обов`язку дотримуватися строків вчинення процесуальних дій, зокрема, щодо подання апеляційної скарги.

Посилання скаржника на збройну агресію не може бути визнане обставиною непереборної сили для поновлення процесуального строку, адже сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Ця обставина могла унеможливити дотримання такого строку скаржником за умови надання ним до суду належних доказів того, як саме введення воєнного стану обумовило досить значний пропуск строку на звернення до суду з апеляційною скаргою (більше 1 року 9 місяців з початку повномасштабного вторгнення російської федерації проти України), та могла б бути визнаною обставиною непереборної сили для поновлення процесуального строку.

Скаржник посилається на лист Торгово-промислової палати України, яка листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 засвідчила, що військова агресія російської федерації проти України стала підставою для введення воєнного стану та є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили).

Вказаний лист Торгово-промислової палати України адресований «Всім, кого це стосується», тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин.

Водночас сама по собі збройна агресія проти України, воєнний стан, не можуть автоматично означати існування непереборних обставин, які зумовили неможливість подання апеляційної скарги. Воєнний стан, як обставина непереборної сили, звільняє від виконання обов`язку дотримання процесуальних строків лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин особа не може подати апеляційну скаргу, в той же час, скаржник не довів, що у нього не існувало реальної можливості вчинити процесуальну дію щодо подання апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що апелянт не навів змістовних і вагомих доводів щодо вчинення ним всіх необхідних і можливих дій, які вказують на бажання реалізувати його процесуальні права з метою їх захисту в судовому порядку.

Наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення місцевого господарського суду від 26.10.2021 не підпадають під винятки, визначені у пунктах 1, 2 частини другої статті 261 Господарського процесуального кодексу України, що є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Отже, у даному випадку на апеляційну скаргу Одеського квартирно-експлуатаційного управління поширюється встановлений частиною другою статті 261 Господарського процесуального кодексу України присічний річний строк для поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, що, у свою чергу, має наслідком відмову у відкритті апеляційного провадження.

Згідно з частиною четвертою статті 261 Господарського процесуального кодексу України копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 242 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 232-235, 256, 261 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Одеського квартирно-експлуатаційного управління на рішення Господарського суду Одеської області від 26.10.2021 у справі №916/2121/21.

Апеляційну скаргу з доданими до скарги матеріалами повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран