ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.12.2023м. СумиСправа № 920/847/23

Господарський суд Сумської області у складі судді Джепи Ю.А., при секретарі судового засідання Саленко Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні справу № 920/847/23

за позовом: Публічного акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ» (40003, вул. Харківська, п/в 12, м. Суми, )

до відповідача: Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «СУМИГАЗ» (40021, вул. Лебединська, буд. 13, м. Суми, ),

про визнання відсутнім права

за участю (найменування сторін та інших осіб, що беруть участь у справі):

представника позивача - Паламаренко Т.І.,

представника відповідача - Сіденко Л.В.,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить суд визнати відсутність права у Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «СУМИГАЗ» (40021, вул. Лебединська, буд. 13, м. Суми, ) на здійснення заходів з припинення та/або обмеження газопостачання Публічному акціонерному товариству «СУМИХІМПРОМ» (40003, вул. Харківська, п/в 12, м. Суми, , персональний ЕІС-код 56ХО00005LA9W005), а також стягнути з відповідача судові витрати.

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 24.07.2023 справу № 920/847/23 розподілено для розгляду судді Джепі Ю.А.

Ухвалою від 26.07.2023 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі №920/847/23 за правилами загального позовного провадження; призначити підготовче засідання на 07.09.2023, 11:00.

24.07.2023 позивачем також подано до суду заяву про забезпечення позову б/н б/д (вх. № 2723 від 24.07.2023), у якій заявник просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони АТ «Оператор газорозподільної системи «СУМИГАЗ» (40021, вул. Лебединська, буд. 13, м. Суми, ) вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення (обмеження, зниження тиску) газопостачання (розподілу природного газу) ПАТ «СУМИХІМПРОМ» (40003, вул. Харківська, п/в 12, м. Суми, , персональний ЕІС-код 56ХО00005LA9W005).

Ухвалою від 26.07.2023 (залишена без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2023) постановлено задовольнити заяву позивача - Публічного акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ» (40003, вул. Харківська, п/в 12, м. Суми, ) б/н б/д (вх. № 2723 від 24.07.2023) про забезпечення позову у справі № 920/847/23; вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «СУМИГАЗ» (40021, вул. Лебединська, буд. 13, м. Суми, ) вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення (обмеження, зниження тиску) газопостачання (розподілу природного газу) Публічному акціонерному товариству «СУМИХІМПРОМ» (40003, вул. Харківська, п/в 12, м. Суми, , персональний ЕІС-код 56ХО00005LA9W005).

Представником позивача було подано відповідь на відзив (Вх №5353/23 від 24.08.2023), в якому заперечує проти доводів відповідача та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив від 28.08.2023 (Вх. №765 від 28.08.2023), в якому зазначає, що вимоги позивача є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.

Представником позивача було подано до суду скаргу на дії (бездіяльність) державного виконавця від 13.10.2023 (вх. №3963 від 16.10.2023), в якій просив визнати незаконними дії головного державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Лешанової Інни Миколаївни що проявилися у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження від 08.09.2023 по виконавчому провадженню НОМЕР_1, а також визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 винесену головним державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Лешановою Інною Миколаївною 08.09.2023.

Ухвалою суду від 17.10.2023 постановлено відкласти підготовче засідання на 31.10.2023, 15:00; прийняти до розгляду скаргу представника позивача - Публічного акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ» (40003, вул. Харківська, п/в 12, м. Суми, ) від 13.10.2023 (вх. №3963 від 16.10.2023) на дії (бездіяльність) державного виконавця у справі № 920/847/23; призначити розгляд скарги представника позивача - Публічного акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ» (40003, вул. Харківська, п/в 12, м. Суми, ) від 13.10.2023 (вх. №3963 від 16.10.2023) на дії (бездіяльність) державного виконавця у справі № 920/847/23 в судове засідання на 31.10.2023, 15:00; запропонувати головному державному виконавцю Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Лешановій Інні Миколаївні надати пояснення по суті скарги; зобов`язати головного державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Лешанову Інну Миколаївну надати суду належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження НОМЕР_1.

До суду надійшов відзив на позовну заяву від 11.08.2023 (Вх. №967 від 17.10.2023), в якому відповідач заперечує проти позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву зазначено, що відповідно до чинного законодавства та договору розподілу природного газу, який був укладений між позивачем і відповідачем, надають право відповідачу, як оператору ГРМ, припинити/ обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача у разі несвоєчасної та/або неповної оплати послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу, а тому у зв`язку з наявністю підтвердженої заборгованості позивача, дії Відповідача щодо повідомлення Позивача про припинення газопостачання №400-Сл-5639-0523 від 17.05.2023, №400-Сл-6023-0523 від 24.05.2023, №400-Сл-6603-0523 від 31.05.2023,№400-Сл-7164-0623 від 14.06.2023, №400-Сл-238-0623 від 21.06.2023, №400-Сл-8280-0623 від 28.06.2023, №400-Сл-8932-0723 від 05.07.2023 №400 Сл-9557-0723 від 12.07.2023, №400-Сл-11012-0723 від 26.07.2023.

Враховуючи викладене, підстав для визнання протиправним і скасування повідомлення про припинення газопостачання №400-Сл-5639-0523 від 17.05.2023, №400-Сл-6023-0523 від 24.05.2023, №400-Сл-6603-0523 від 31.05.2023, №400- Сл-7164-0623 від 14.06.2023, №400-Сл-238-0623 від 21.06.2023, №400-Сл-8280-0623 від 28.06.2023, №400-Сл-8932-0723 від 05.07.2023, №400-Сл-9557-0723 від 12.07.2023р, №400-Сл-11012-0723 від 26.07.2023 та визнання відсутності права у відповідача здійснювати заходи з припинення та/або обмеження газопостачання позивачу за повідомленням про припинення газопостачання №400-Сл-5639-0523 від 17.05.2023, №400-Сл-6023-0523 від 24.05.2023,№400-Сл-6603-0523 від 31.05.2023, №400-Сл-7164-0623 від 14.06.2023, №400-Сл-238-0623 від 21.06.2023, №400-Сл-8280-0623 від 28.06.2023, №400-Сл-8932-0723 від 05.07.2023, №400 - Сл-9557-0723 від 12.07.2023, №400-Сл-11012-0723 від 26.07.2023 АТ «Сумигаз» не вбачає.

Ухвалою від 15.11.2023 постановлено відмовити в задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ» від 13.10.2023 б/н (вх. №3963 від 16.10.2023) на дії Головного державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Лешанової Інни Миколаївни; закрити підготовче провадження у справі № 920/847/23; призначити розгляд справ № 920/847/23 по суті в судове засідання на 21.12.2023, 10:00.

У судовому засіданні по суті 21.12.2023 були присутні представники позивача та відповідача.

Судовий процес, на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 21.12.2023 на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Між ПАТ «СУМИХІМПРОМ» та Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «СУМИГАЗ» було укладено договір розподілу природного газу шляхом підписання Заяви - приєднання №094205LA9WAP036 від 01.01.2016.

ПАТ «СУМИХІМПРОМ» отримало відповідача наступні повідомлення про припинення (обмеження) розподілу природного газу:

- №400-Сл-5639-0523 від 17.05.2023, в якому підприємству Заявника запропоновано у термін до 10:00 годин 23.05.2023 самостійно відключити від газових мереж газоспоживання (обмежити газопостачання до рівня 0 тис. куб. м. па добу) і підготувати до пломбування газоспоживне обладнання вхідну засувку в закритому положенні;

- №400-Сл-6023-0523 від 24.05.2023, в якому підприємству Заявника запропоновано у термін до 10:00 годин 30.05.2023 самостійно відключити від газових мереж газоспоживання (обмежити газопостачання до рівня 0 тис. куб. м. на добу) і підготувати до пломбування газоспоживне обладнання вхідну засувку в закритому положенні;

- №400-Сл-6603-0523 від 31.05.2023, в якому підприємству Заявника запропоновано у термін до 10:00 годин 06.06.2023 самостійно відключити від газових мереж газоспоживання (обмежити газопостачання до рівня 0 тис. куб. м. на добу) і підготувати до пломбування газоспоживне обладнання вхідну засувку в закритому положенні;

- №400-Сл-7164-0623 від 14.06.2023, в якому підприємству Заявника запропоновано у термін до 10:00 годин 20.06.2023 самостійно відключити від газових мереж газоспоживання (обмежити газопостачання до рівня 0 тис. куб. м. на добу) і підготувати до пломбування газоспоживне обладнання вхідну засувку в закритому положенні;

- №400-Сл-238-0623 від 21.06.2023, в якому підприємству Заявника запропоновано у термін до 10:00 годин 27.06.2023 самостійно відключити від газових мереж газоспоживання (обмежити газопостачання до рівня 0 тис. куб. м. на добу) і підготувати до пломбування газоспоживне обладнання вхідну засувку в закри тому положенні;

- №400-Сл-8280-0623 від 28.06.2023, в якому підприємству Заявника запропоновано у термін до 10:00 годин 04.07.2023 самостійно відключити від газових мереж газоспоживання (обмежити газопостачання до рівня 0 тис. куб. м. на добу) і підготувати до пломбування газоспоживне обладнання вхідну засувку в закритому положенні;

- №400-Сл-8932-0723 від 05.07.2023, в якому підприємству Заявника запропоновано у термін до 10:00 годин 11.07.2023 самостійно відключити від газових мереж газоспоживання (обмежити газопостачання до рівня 0 тис. куб. м. на добу) і підготувати до пломбування газоспоживне обладнання вхідну засувку в закритому положенні;

- №400-Сл-9557-0723 від 12.07.2023, в якому підприємству Заявника запропоновано у термін до 10:00 годин 18.07.2023 самостійно відключити від газових мереж газоспоживання (обмежити газопостачання до рівня 0 тис. куб. м. на добу) і підготувати до пломбування газоспоживне обладнання вхідну засувку в закритому положенні.

У вказаних повідомленнях міститься попередження, що при невиконанні цих вимог ПАТ «СУМИХІМПРОМ» буде припинено (обмежено) в примусовому порядку розподіл природного газу.

Позивач вважає, що вищевказані повідомлення та визначені в них дії є незаконними, тому звернувся до суду з даним позовом.

Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням суду при здійсненні правосуддя в силу положень статті 2 Закону України «Про судоустрій України» є, зокрема, захист гарантованих Конституцією та законами України, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Відповідно до частин першої, другої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно із частиною другою статті 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Суб`єктивне цивільне право є мірою можливої поведінки у правовідносинах, в яких існує уповноважена і зобов`язана сторона. Суб`єктивні права встановлюються правовими нормами, їх особливістю є здатність вимагати від зобов`язаної сторони певної міри поведінки.

Відповідно до частин першої, другої статті 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

З наведених норм права вбачається, що держава забезпечує захист порушених або оспорюваних прав і законних інтересів осіб. Такі права та законні інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права чи законного інтересу. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити в рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Отже, розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.

Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19).

Одним зі способів захисту, який передбачений частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України, є визнання права. Норми частини другої статті 20 Господарського кодексу України визначають такі способи захисту, як визнання наявності або відсутності прав.

Згідно із частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Отже, зобов`язання містить дві нерозривно поєднані складові - обов`язок боржника вчинити дію або утриматись від її вчинення та право кредитора вимагати виконання цього від боржника.

Виходячи з наведеного способами захисту інтересу особи у правовій визначеності при виконанні договірних зобов`язань можуть бути: 1) визнання права позивача; 2) визнання відсутнім (припиненим)обов`язку позивача; 3) визнання відсутнім (припиненим) права вимоги відповідача.

Схожі висновки викладені, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц.

Водночас застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду.

Частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України України передбачено, що цивільні права й обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.

Згідно з п. 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу.

Згідно з п. 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу.

Взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VI цього Кодексу (пункт 5 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ).

На підставі укладеного договору розподілу природного газу Оператор ГРМ:

1. присвоює споживачу (точці комерційного обліку), у тому числі побутовому споживачу, персональний ЕІС-код суб`єкта ринку природного газу та передає його Оператору ГТС для ідентифікації споживача в інформаційній платформі Оператора ГТС, у тому числі для цілей закріплення споживача в Реєстрі споживачів відповідного постачальника та здійснення оперативних заходів при запровадженні процедури зміни його постачальника;

2. надає послугу споживачу із забезпечення цілодобового доступу до ГРМ в межах приєднаної потужності його об`єкта для можливості споживання ним відповідних об`ємів природного газу, виділених постачальником природного газу;

3. забезпечує формування та передачу даних прогнозів відборів/споживання природного газу та обсягів фактичного споживання природного газу споживачем Оператору ГТС у порядку, визначеному Кодексом ГТС та цим Кодексом (пункт 6 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ).

Згідно з п. 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.

Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.

Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/ через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Згідно з пунктами 3, 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Згідно з пунктом 8 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору. У разі розірвання договору розподілу природного газу Оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VII цього Кодексу.

Нормами статті 627 Цивільного кодексу України встановлено свободу договору, тобто відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтєю 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини першої ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу).

Судом встановлено й сторонами не заперечується, що 01.03.2016 між АТ «Сумигаз» та ПАТ «Сумихімпром» укладено договір розподілу природного газу шляхом підписання заяви-приєднання № 094205LA9WAР036 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим).

Отже, з моменту укладення між споживачем та оператором ГРМ договору розподілу природного газу, за наявності фізичного підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі, оператором ГРМ здійснюється надання споживачу послуг з розподілу природного газу.

Газорозподільна система функціонує за принципом постійної та безперебійної наявності в системі газопостачання природного газу, який переміщується під тиском.

Фактичний розподіл природного газу для потреб споживача здійснюється Оператором ГРМ у загальному потоці природного газу від точок його надходження в ГРМ до пунктів призначення споживача (пункт 2 глави 5 розділу VI Кодексу ГРМ).

Примусовий порядок припинення газопостачання (розподілу природного газу) визначений постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2006 № 1687 «Про затвердження Порядку пооб`єктового припинення (обмеження) газопостачання споживачам (крім населення)» та передбачає часткове або повне перекриття вхідної засувної арматури з її опломбуванням або механічне (зварне) від`єднання газопроводу.

Главою 7 розділу VI Кодексу передбачено, що оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/ припинення природного газу, у таких випадках:

1. несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу;

2. отримання від Оператора ГТС повідомлення про припинення розподілу природного газу споживачу у випадках:

відсутності споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у відповідному розрахунковому періоді; відсутності підтвердженої номінації у діючого постачальника на обсяги транспортування природного газу для потреб споживача;

3. подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання

споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання;

4. відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуванням Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»;

5. розірвання договору розподілу природного газу;

6. несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ;

7. несанкціоноване відновлення газоспоживання;

8. визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/ або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно- відновлювальних робіт;

9. наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ;

10. необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об`єкту споживача, що не є побутовим);

11. відмова представникам Оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку Споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/ або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання;

12. в інших випадках, передбачених законодавством.

Крім того, відповідно абзацу другого п. 1 глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ, якщо припинення газопостачання (розподілу природного газу) на об`єкт побутового споживача буде здійснюватися у випадках, визначених у підпунктах 1 - 5 (крім випадку подання споживачем письмової заяви про припинення газопостачання), 9 цього пункту, Оператор ГРМ має надіслати рекомендованим поштовим відправленням або надати з позначкою про вручення повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу побутовому споживачу не менше ніж за три доби до запланованої дати припинення газопостачання (розподілу природного газу). При цьому в повідомленні мають бути зазначені підстави та дата припинення газопостачання (розподілу природного газу) Оператором ГРМ.

У підпунктах 1-5, 9 пункту 1 глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ зазначені наступні випадки обмеження/припинення газопостачання (розподілу природного газу) Оператором ГРМ: несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; відсутність споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у відповідному розрахунковому періоді; подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання; відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ; розірвання договору розподілу природного газу; наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ.

Відповідно до п. 6.6 Договору, остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акту наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) ного виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 13 Закону України «Про ринок природного газу», споживач зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання зі своєчасної та повної оплати наданих послуг не виконував.

У повідомленнях про припинення (обмеження) розподілу природного газу, які направлялись АТ «Сумигаз» на адресу ПАТ «Сумихімпром» зазначено підставу для самостійного припинення (обмеження) газопостачання, а саме - наявність заборгованості за надані послуги розподілу природного газу:

№400-Сл-5639-0523 від 17.05.2023р. - заборгованість 30 005 659,74 грн.;

№400-Сл-6023-0523 від 24.05.2023р. - заборгованість 30 005 659,74 грн.;

№400-Сл-6603-0523 від 31.05.2023р. - заборгованість 30 005 659,74 грн.;

№400-Сл-7164-0623 від 14.06.2023р. - заборгованість 36 507 074,66 грн.;

№400-Сл-238-0623 від 21.06.2023р. - заборгованість 36 507 074,66 грн.;

№400-Сл-8280-0623 від 28.06.2023р. - заборгованість 36 507 074,66 грн.;

№400-Сл-8932-0723 від 05.07.2023р. - заборгованість 36 507 074,66 грн.;

№400-Сл-9557-0723 від 12.07.2023р. - заборгованість 43 133 135,63 грн.;

№400-Сл-11012-0723 від 26.07.2023р. - заборгованість 35 633 135,63 грн.

Таким чином, враховуючи, що у випадку несвоєчасної та/або неповної оплати позивачем послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу, право відповідача припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача прямо передбачено як чинним законодавством, так й умовами укладеного сторонами договору, суд дійшов висновку, що абстрактна вимога про визнання відсутнім такого права є безпідставною та не є ефективним способом захисту, оскільки у випадку повторного невиконання позивачем зобов`язань відповідач матиме право знову звернутися із вимогами про припинення/обмеження газопостачання, й у позивача виникне потреба повторного звернення до суду з аналогічним позовом про відсутність такого права.

Враховуючи виклалене, позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ч.9 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 123, 129, ч. 9 ст. 145, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд задоволених позовних вимог.

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Скасувати заходи забезпечення позову, що вжиті ухвалою Господарського суду Сумської області від 26.07.2023 щодо заборони Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «СУМИГАЗ» (40021, вул. Лебединська, буд. 13, м. Суми, ) вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення (обмеження, зниження тиску) газопостачання (розподілу природного газу) Публічному акціонерному товариству «СУМИХІМПРОМ» (40003, вул. Харківська, п/в 12, м. Суми, , персональний ЕІС-код 56ХО00005LA9W005).

Згідно із частинами першою, другою статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 256 та статті 257 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 01.01.2024.

Суддя Ю.А. Джепа