ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

11 грудня 2023 року Справа № 915/802/23

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ткаченка О. В., при секретарі судового засідання Сулеймановій С. М.,

за відсутності представників

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про визнання кредиторських вимог у справі № 915/802/23, в якій

Заявник (кредитор): Акціонерне товариство «Сенс Банк» (; 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100; e-mail: , e-mail представника: )

Боржник: Таузакова Олена Василівна (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 );

Керуючий реструктуризацією: арбітражний керуючий Прохоров Володимир Сергійович (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1450 від 08.07.2013); РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса: 54001, м. Миколаїв, вул. Велика Морська, 49, оф. 65; поштова адреса: 54001, м. Миколаїв, а/с 313, e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

суть спору: про визнання кредиторських вимог в сумі 298 952,03 грн.

в с т а н о в и в:

У провадженні Господарського суду Миколаївської області перебуває справа про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвалою суду від 21.06.2023 відкрито провадження у справі № 915/802/23 про неплатоспроможність фізичної особи Таузакової Олени Василівни (РНОКПП НОМЕР_1 ); введено процедуру реструктуризації боргів фізичної особи; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; призначено керуючим реструктуризацією боргів боржника арбітражного керуючого Прохорова Володимира Сергійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1450 від 08.07.2013). З урахуванням режиму воєнного стану на всій території України попереднє судове засідання призначено поза строком, визначеним Кодексу України з процедур банкрутства, на 20.09.2023. У вказану дату судове засідання не відбулося, розгляд справи відкладався на 09.10.2023 та 11.12.2023.

З метою виявлення кредиторів з вимогами за зобов`язаннями боржника, Господарським судом Миколаївської області здійснено офіційне оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність на офіційному вебпорталі судової влади України. Відповідне повідомлення опубліковане 30.06.2023 на офіційному сайті Вищого господарського суду України за № 70910.

Поза межами строку, визначеного для заявлення грошових вимог, до суду та керуючого реструктуризацією надійшла заява (вх. № 12058/23) від Акціонерного товариства «Сенс Банк» (далі АТ «Сенс Банк») про визнання кредитором у справі про неплатоспроможність фізичної особи, у якій заявник просить визнати грошові вимоги до боржника у загальному розмірі 298 952,03 грн., (259 487,70 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 39 464,33 грн. - заборгованість по процентах), також заявник просить визнати витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 368,00 грн.

Ухвалою від 02.10.2023 судом було прийнято дану заяву до розгляду та призначено розгляд на 09.10.2023, в подальшому відкладено на 11.12.2023.

Керуючим реструктуризацією вимоги АТ «Сенс Банк» розглянуто та подано суду відповідні відомості у повідомленні щодо розгляду заяви кредитора від 06.10.2023 № 02-01/137, за якими заборгованість визнана частково на суму 298 761,07 грн., з яких 259 487,70 грн. заборгованість за тілом кредиту, 39 273,37 грн. - заборгованість по процентах, також визнано 5 368,00 грн. витрат по сплаті судового збору. Заборгованість за процентами в розмірі 190,96 грн. не визнана через неправильність періоду нарахування (проценти нараховані після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Боржник заперечень проти заявлених вимог не висловив.

09.10.2023 та 11.12.2023 керуючим реструктуризацією боргів боржника подано заяви про проведення судового засідання без його участі з урахуванням безпекової ситуації у державі.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та дату судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 122 Кодексу України з питань банкрутства подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Проаналізувавши положення ч. 1 ст. 45, ч. 1 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства, суд дійшов висновку, що законодавцем покладено обов`язок доказування наявності кредиторських вимог у справі про неплатоспроможність саме на кредитора. До такого обов`язку також належить подання сукупності документів, які дозволять суду переконатися в обґрунтованості грошових вимог кредитора. А неподання такої сукупності документів може мати наслідком відмову суду у визнанні спірних вимог кредитора.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

У свою чергу докази відповідно до ст. ст. 76-79 ГПК України повинні бути належними на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Слід зауважити, що заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, виходячи з вимог Кодексу, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 914/1126/14, від 05.03.2019 у справі №910/3353/16).

Під час розгляду заявлених грошових вимог, суд користується правами та повноваженнями наданими йому процесуальним законом. Суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (аналогічна позиція наведена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 24.10.2019 у справі №910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16).

Жодних заперечень щодо вказаних вимог до суду не надходило.

В судовому засіданні судом було підписано вступну та резолютивна частини ухвали.

14.04.2016 між АТ «Альфа-Банк» (кредитор) та фізичною особою ОСОБА_1 (клієнт, позичальник, боржник) було укладено угоду про обслуговувавння Кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії № 630390118, за умовами якої банк надав клієнту кредит, встановивши кредитний ліміт у сумі 200 000,00 грн. з відсотковою ставкою 26,00% зі строком дії картки - 2 роки з моменту випуску.

Відповідно до протоколу № 2/2022 загальних зборів АТ "Альфа-Банк" від 12.08.2022, було прийнято рішення про зміну найменування товариства, а саме Акціонерне товариство "Альфа-Банк" перейменовано в Акціонерне товариство "Сенс Банк".

Згідно статуту "Сенс Банк" є правонаступником всіх прав та обов`язків АТ "Альфа-Банк".

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, за ідентифікаційним кодом 23494714 значиться юридична особа - Акціонерне товариство "Сенс Банк".

Таким чином, відповідно до наявних матеріалів справи Акціонерне товариство "Альфа-Банк" () змінило найменування на Акціонерне товариство "Сенс Банк" () без зміни організаційно-правової форми, що також не заперечується заявником.

26.10.2022 між банком та боржником укладено угоду про надання споживчого кредиту № 500727472, за умовами якої ОСОБА_1 надавався кредит готівкою у сумі 223 244,72 грн. з відсотковою ставкою 27% на строк 60 місяців.

Зазначене підтверджується наданими заявником (кредитором) копіями наступних документів: анкетами-заявами про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк»; заявами (акцептом) про прийняття пропозиції укласти договір страхування; довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб; офертою на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії; паспортом споживчого кредиту.

Банк свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав ОСОБА_1 кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов Договорів.

Як зазначає заявник (кредитор) боржник не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тим самим не виконавши зобов`язання за кредитним договором.

За твердженнями заявника (кредитора) в результаті порушення ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитними договорами від 14.04.2016 та від 26.10.2022, в останньої перед Банком виникла заборгованість, загальна сума якої на день відкриття провадження у справі становить 298952,03 грн., з яких:заборгованість за кредитом - 259 487,70 грн., відсотки за користування кредитом - 39 464,33 грн.

Станом на день відкриття провадження у справі боржником борг не сплачено та не оспорено.

Керуючим реструктуризацією вимоги АТ «Сенс Банк» розглянуто та подано суду відповідні відомості у повідомленні щодо розгляду заяви кредитора від 06.10.2023 № 02-01/137, за якими заборгованість визнана частково на суму 298 761,07 грн., з яких 259 487,70 грн. заборгованість за тілом кредиту, 39 273,37 грн. - заборгованість по процентах, також визнано 5 368,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Заборгованість за процентами в розмірі 190,96 грн. не визнана через неправильність періоду нарахування (проценти нараховані після відкриття провадження у справі про банкрутство).

Отже, як вбачається з матеріалів справи, боржником порушені договірні зобов`язання в частині своєчасного повернення кредитних коштів, внаслідок чого у ОСОБА_1 станом на 20.06.2021 (до дати відкриття провадження у справі про неплатоспроможність) виникла заборгованість за кредитними договорами від 14.04.2016 та від 26.10.2022 в загальному розмірі 298 761,07 грн.

Згідно ч. 1 ст. 634 Цивільного Кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У відповідності до ч. 2 ст. 639 Цивільного Кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Статтями 6, 627 Цивільного Кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання ( частина 1 статті 625 ЦК України).

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Виходячи з вимог положень КУзПБ у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору. При цьому суд досліджує надані кредитором письмові докази, встановлює підстави виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характер та зміст та розмір.

Під час розгляду заявлених грошових вимог, суд користується правами та повноваженнями наданими йому процесуальним законом. Суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (аналогічна позиція наведена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18, від 07.11.2019 у справі № 904/9024/16).

Відповідно до приписів Кодексу України з процедур банкрутства, за результатами розгляду заяв про грошові вимоги господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Отже, судом визнається обґрунтованою заборгованість ОСОБА_1 в загальній сумі 298 761,07 грн., з яких 259 487,70 грн. заборгованість за тілом кредиту, 39 273,37 грн. - заборгованість по процентах.

Щодо заборгованості в сумі 190,96 грн. по процентах, нарахованих за період з 20.06.2023 по 21.06.2023, суд погоджується з твердженням керуючого реструктуризацією боргів, що розрахунок штрафних санкцій на прострочену заборгованість боржника проводиться до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, як визначено ч. 1 ст. 45 Кодексу з питань банкрутства.

Зважаючи на вищенаведене суд дійшов висновку, що заборгованість в розмірі 190,96 грн., (проценти на тіло кредиту, нараховані за період з 20.06.2023 по 21.06.2023), підлягає відхиленню.

Враховуючи, що кредиторські вимоги АТ «Сенс Банк» виникли до порушення провадження у справі про неплатоспроможність боржника, вони є конкурсними.

При цьому, вимоги заявника не забезпечені заставою майна боржника.

Згідно частини 2 статті 133 Кодексу України з процедур банкрутства витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність, зокрема, витрати на оплату судового збору, відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Заявником (кредитором) за подання до господарського суду заяви з вимогами до боржника згідно меморіального ордеру № від 05.07.2023 сплачено судовий збір за звернення до суду із заявою про грошові вимоги в розмірі 5 368,00 грн., а тому вказані витрати мають бути відшкодовані до задоволення вимог кредиторів.

Стосовно черговості задоволення вимог кредиторів суд зазначає, що порядок задоволення вимог кредиторів у справі про неплатоспроможність визначено статтею 133 Кодексу України з процедур банкрутства. Згідно з ч. 4 цієї статті, вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються вимоги до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам, які перебувають /перебували у трудових відносинах із боржником, сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування;

2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами;

3) у третю чергу сплачуються неустойки (штраф, пеня), внесені до реєстру вимог кредиторів.

З урахуванням положень ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства суд вважає, що визнані судом вимоги АТ «Сенс Банк» мають задовольнятися у такій черговості:

- 5 368,00 грн. (судовий збір) - позачергові вимоги;

- 298 761,07 грн. (заборгованість за договором) - ІІ черга.

Керуючись ст. 45 - 47, 122, 133, Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Акціонерного товариства «Сенс Банк» () про визнання грошових вимог до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити частково.

2. Визнати грошові вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» () до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 298 761,07 грн.

3. Іншу частину вимог відхилити.

4. Зобов`язати керуючого реструктуризацією включити визнані судом вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» () до реєстру вимог кредиторів боржника - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у відповідності до вимог Кодексу України з процедур банкрутства.

5. Зобов`язати керуючого реструктуризацією включити витрати Акціонерного товариства «Сенс Банк» () по сплаті судового збору за подання заяви про грошові вимоги у розмірі 5 368,00 грн. до реєстру вимог кредиторів відповідно до ч. 2 ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства.

6. Повідомити кредитору, боржнику та керуючому реструктуризацією, що вони можуть отримати інформацію по справі, що розглядається на офіційному веб-порталі судової влади України, а саме - www.court.gov.ua.

7. Ухвалу направити кредитору, боржнику, керуючому реструктуризацією.

Ухвала набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Повний текст ухвали складено та підписано 18.01.2024.

Суддя: О. В. Ткаченко