ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
27 грудня 2023 року Справа № 924/663/23
Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Маціщук А.В. , суддя Філіпова Т.Л.
секретар судового засідання Першко А.А.
за участю представників сторін:
позивача: не з`явився;
відповідача 1: не з`явився;
відповідача 2: не з`явився;
прокурор: Рункевич І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ТОВ "Стандард ЕЛ ПІ ДЖИ" - адвоката Керницької Ілони Романівни про стягнення витрат на правничу допомогу при розгляді апеляційної скарги Хмельницької обласної прокуратури на рішення Господарського суду Хмельницької області від 17 жовтня 2023 року у справі №924/663/23 (повний текст складено 17 жовтня 2023 року, суддя Заверуха С.В.) та апеляційної скарги ТОВ "Стандард ЕЛ ПІ ДЖИ" на додаткове рішення Господарського суду Хмельницької області від 07 листопада 2023 року у справі №924/663/23
за позовом заступника керівника окружної прокуратури міста Хмельницького в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах, Західного офісу Державної аудиторської служби України
до Міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго"
та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стандард ЕЛ ПІ ДЖИ"
про визнання недійсним договору про закупівлю послуг
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11 грудня 2023 року у справі №924/663/23 розгляд заяви ТОВ "Стандард ЕЛ ПІ ДЖИ" - адвоката Керницької Ілони Романівни про стягнення витрат на правничу допомогу призначено на 27 грудня 2023 року об 11:00 год. Запропоновано сторонам у справі направити до Північно-західного апеляційного господарського суду письмові пояснення з приводу поданої заяви про ухвалення додаткового рішення та докази надсилання копії таких заперечень іншим сторонам.
Також прокурор зауважує, що подаючи заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, представник відповідача обґрунтував її здійсненням дій, які фактично поглинаються та дублюються, а застосована адвокатом судова практика у відзиві на апеляцію не потребувала жодного додаткового вивчення та "аналізу", як зазначено у Акті, оскільки вже була проаналізована та застосована адвокатом у суді першої інстанції та не зазнала жодних змін, що підтверджується матеріалами справи. Отже, зазначені обставини, на переконання прокурора, не дають підстав вважати, що заявлені витрати відповідають критерію реальності, з огляду на сумнів їх дійсності та необхідності.
В судове засідання 27 грудня 2023 року з`явився прокурор, яка повністю підтримала вимоги викладені у запереченні на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу.
Представники позивача та відповідачів в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.
Згідно частини 4 статті 244 ГПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Статтею 15 Господарського процесуального кодексу України регламентовано, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно з частинами 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
З урахуванням вищезазначених вимог закону, при визначені розміру правничої допомоги суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20 травня 2019 року у справі №916/2102/17, від 25 червня 2019 року у справі №909/371/18, у постановах від 05 червня 2019 року у справі №922/928/18, від 30 липня 2019 року у справі №911/739/15 та від 01 серпня 2019 року у справі №915/237/18, від 24 листопада 2021 року у справі №914/1945/19, від 23 листопада 2021 року у справі №873/126/21).
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Вказаний правовий висновок наведений у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19.
Також Об`єднана палата зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу витрат повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічні висновки наведені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі №915/237/18, від 24 жовтня 2019 року у справі №905/1795/18, від 17 вересня 2020 року у справі №904/3583/19.
До того ж у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Відповідно до частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За приписами частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як вбачається з матеріалів справи, в апеляційній скарзі ТОВ "Стандард ЕЛ ПІ ДЖИ" на додаткове рішення Господарського суду Хмельницької області від 07 листопада 2023 року у справі №924/663/23 /т.2, а.с.192-195/ не зазначено про попередній розрахунок суми судових витрат. У відзиві на апеляційну скаргу Хмельницької обласної прокуратури на рішення Господарського суду Хмельницької області від 17 жовтня 2023 року у справі №924/663/23 представником ТОВ "Стандард ЕЛ ПІ ДЖИ" також не заявлено про попередній розрахунок суми судових витрат, водночас вказано, що докази на підтвердження таких витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Заява ТОВ "Стандард ЕЛ ПІ ДЖИ" про стягнення витрат на правничу допомогу подана через "Електронний суд" 08 грудня 2023 року, відтак, заявником дотримані строки на подання доказів, визначені частиною 8 статті 129 ГПК України.
Так, у матеріалах справи знаходиться свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Серія ХМ №000295 від 07 грудня 2019 року, видане Керницькій І.Р., ордер на надання правничої допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю "Стандард ЕЛ ПІ ДЖИ" адвокатом Керницькою І.Р. на підставі договору №306 від 26 липня 2023 року.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (частина 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
26 липня 2023 року між адвокатом Керницькою І.Р. (адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Стандард ЕЛ ПІ ДЖИ" (клієнт) укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до пункту 1.1 якого адвокат бере на себе зобов`язання усіма законними методами та способами надавати необхідну правову допомогу клієнту у всіх справах, що пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням його порушених, оспорюваних, невизнаних прав та законних інтересів, а клієнт зобов`язується оплатити послуги адвоката (гонорар) та компенсувати фактичні витрати на надання правової допомоги в обсязі та на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до пункту 3.1. договору гонорар винагорода адвоката за здійснення захисту, представництва інтересів клієнта та надання йому інших видів правової допомоги за договором. На визначення розміру гонорару адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта.
Згідно пункту 3.2 договору винагорода адвоката за надання правової допомоги (гонорар) обчислюється виходячи з витрачених годин роботи адвоката (погодинна оплата). Вартість однієї години роботи адвоката встановлюється сторонами у додатку до цього договору.
У відповідності до пункту 3.3 договору у будь-якому випадку гонорар адвоката не може бути меншим фіксованого розміру гонорару, який встановлюється сторонами у додатку до цього договору.
Як передбачено пунктом 3.4 договору, у разі, якщо після розрахунку гонорару відповідно до пункту 3.2 цього договору (за погодинною оплатою), розмір гонорару буде більшим, ніж фіксований розмір гонорару, встановлений сторонами у відповідному додатку, оплаті підлягає гонорар, який розрахований відповідно до пункту 3.2 цього договору.
У пункті 3.6 договору передбачено, що факт надання адвокатом правової допомоги клієнту підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), у якому має міститись опис виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та здійснених ним витрат. У відповідному акті також може міститись посилання на конкретну судову справу (номер справи, назва суду), в межах якої адвокатом надавалася правова допомога клієнту.
Клієнт сплачує адвокату гонорар протягом 10-ти календарних днів з моменту підписання сторонами відповідного акта приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), якщо інше не передбачено в акті. За домовленістю сторін гонорар може сплачуватися в інші строки (в тому числі в момент підписання цього договору) (пункт 3.7. договору).
Відповідно до пункту 3.8 договору гонорар сплачується будь-яким незабороненим законодавством способом. На підтвердження сплати суми гонорару готівкою адвокат видає клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.
06 листопада 2023 року між сторонами укладено додаток №2 до договору №306 від 26 липня 2023 року, у пункті 1 якого, серед іншого, погоджено, що вартість однієї години роботи адвоката відповідно до пункту 3.2 договору про надання правової допомоги встановлено у розмір: 2500,00 грн за представництво інтересів клієнта в суді апеляційної інстанції та надання іншої правничої допомоги, пов`язаної зі справою, в суді апеляційної інстанції, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, підготовку процесуальних документів та заяв по суті справи тощо.
Сторони погодили, що вартість правової допомоги у вигляді представництва адвокатом інтересів клієнта у судовому засіданні суду будь-якої інстанції та юрисдикції у будь-якому разі не може становити менше 2500,00 грн за кожне судове засідання (пункт 1.1. додатку).
Згідно пункту 3 додатку у разі, якщо після розрахунку гонорару відповідно пункту 1 цього додатку (за погодинною оплатою), розмір гонорару буде більшим, ніж фіксований розмір гонорару, оплаті підлягає гонорар, який розрахований виходячи із вартості години роботи адвоката.
Відповідно до акта приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 05 грудня 2023 року за період з 06 листопада 2023 року по 05 грудня 2023 року на підставі Договору про надання правничої допомоги, укладеного між сторонами, у межах справи №924/663/23 адвокатом були надані такі послуги (виконані роботи):
2. Участь у судових засіданнях Північно-західного апеляційного господарського суду у справі №924/663/23 від 05 грудня 2023 року об 14:30. (30 хв) - 2500 грн.
Відповідно до пункту 5 акта гонорар у розмірі, встановленому у пункті 3 цього акта, в обов`язковому порядку сплачується клієнтом протягом 10-ти календарних днів з моменту підписання сторонами цього акта.
Процесуальні документи, наявні у справі підтверджують надання правової допомоги ТОВ "Стандард ЕЛ ПІ ДЖИ" у цій справі адвокатом Керницькою І.Р.
За висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, наведеними у додатковій постанові від 16 червня 2022 року у справі №873/244/21, втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам, в іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору.
Суд звертає увагу, що подані Окружною прокуратурою міста Хмельницького заперечення з приводу судових витрат відповідача 2 на правничу допомогу є частково обгрунтованими з огляду на наступне.
Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію стосовно того, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Колегія суддів, перевіривши подані відповідачем 2 докази на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сукупності з матеріалами справи прийшов до висновку, що заявлені витрати не відповідають критерію реальності.
При цьому судом враховано, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок прокурора відповідно до положень статті 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати на правову допомогу були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Як зазначалось вище, у поданому прокурором запереченні на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу зазначено, що в акті адвокатом стверджується про здійснення дій, які фактично поглинаються та дублюються, а застосована адвокатом судова практика у відзиві на апеляцію не потребувала жодного додаткового вивчення та "аналізу", як зазначено у Акті, оскільки вже була проаналізована та застосована адвокатом у суді першої інстанції та не зазнала жодних змін, що підтверджується матеріалами справи.
Визначаючи розмір понесених відповідачем 2 судових витрат у справі, які підлягають стягненню з прокуратури, колегією суддів враховується, що правову допомогу як в суді першої так і апеляційної інстанції надавала адвокат - Керницька І.Р. Правова позиція сторони не змінювалась, адвокату не потрібно було двічі досліджувати ті самі обставини справи та висновки Верховного Суду.
Надані адвокатом послуги у суді апеляційної інстанції дублюються та поглинаються, оскільки аналіз додаткового рішення повинен включати в себе аналіз практики Верховного Суду, яка зазначена в такому рішенні.
Побідний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі №910/789/21 та від 01 листопада 2023 року у справі №922/354/23.
Такі витрати не є неминучими та не відповідають критерію розумності та реальності у встановлених судом обставинах щодо надання правової допомоги адвокатом у цій справі.
Суд вважає, що час, витрачений на підготовку апеляційної скарги на додаткове рішення (текст якої викладений на семи сторінках) та відзиву на апеляційну скаргу прокурора (текст якого викладений на десяти сторінках), які дублюють процесуальні документи надані суду першої інстанції, не повною мірою відповідає обсягу наданих адвокатом послуг та є надмірним, ураховуючи, зокрема, складність справи та фактичні обставини, на яких вона ґрунтується.
Взявши до уваги наведені обставини, а також незмінність правової позиції сторін у справі, предмет позову, обсяг доказів, які підлягали дослідженню у справі, судова колегія вважає, що заявлена відповідачем 2 сума судових витрат є неспівмірною з складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторін.
Крім того, оскарження судових рішень (додаткового рішення, ухвали або постанови), якими вирішувалося питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, не нівелює права іншого учасника обґрунтувати свої заперечення стосовно заявленої скарги у відзиві на апеляційну скаргу або під час судового засідання із залученням відповідного адвоката, адже в іншому випадку це призведе до порушення принципів рівності, змагальності та права на правничу допомогу (стаття 2 ГПК України). Таке право передбачено положеннями процесуального законодавства (стаття 16, пункт 2 частини першої статті 42).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 липня 2023 року у справі №910/5151/22.
Посилання прокурора на те, що договором про надання правової допомоги №306 від 26 липня 2023 року не передбачено можливість підписання двох, трьох і більше додатків упродовж строку його дії, а вказано про один додаток, який сторони мають право підписати разом з підписанням основного договору, що й мало місце в даному випадку 26 липня 2023 року, є безпідставними.
Враховуючи принцип свободи договору, сторони у пункті 3.3 передбачили, що вартість однієї години роботи адвоката встановлюється сторонами у додатку до цього договору. Договір №306 про надання правової допомоги від 26 липня 2023 року не містить заборони укладати декілька додатків, тобто змінювати ціну договору, а протилежні доводи прокурора грунтуються на помилковому тлумаченні положень зазначеного договору.
Крім того, при визначенні суми витрат відповідача 2 на професійну правничу допомогу, колегією суддів враховується той факт, що ТОВ "Стандрд ЕЛ ПІ ДЖИ" у перших заявах по суті спору у суді апеляційної інстанції не вказано про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла або очікує понести у зв`язку з розглядом справи.
Згідно частини 2 статті 124 ГПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Застосування відповідних положень статті 124 ГПК України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи, а також інших чинників. Зі змісту частини другої статті 124 ГПК України вбачається, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.
Зазначене положення забезпечує дотримання принципу змагальності, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених ГПК України.
Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності.
Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат.
З огляду на викладене відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат. Водночас, прокурором подані заперечення щодо витрат на професійну правничу допомогу, жодних заперечень щодо неподання попереднього розрахунку чи порушення принципу змагальності прокурором не наводиться.
Враховуючи викладене, наявні підстави для часткового задоволення клопотання прокурора про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, а саме суд вважає, що обґрунтований та співмірний розмір витрат відповідача 2 на надання правничої допомоги адвокатом Керницькою І.Р. у даній справі у суді апеляційної інстанції складає 7500 грн. з яких: 5000 грн за підготовку апеляційної скарги на додаткове рішення та відзиву на апеляційну скаргу прокурора та 2500 грн. за участь в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
Заяву представника ТОВ "Стандард ЕЛ ПІ ДЖИ" - адвоката Керницької Ілони Романівни про стягнення витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції при розгляді справи №924/663/23 задовольнити частково.
Доручити Господарському суду Хмельницької області видати наказ на виконання цієї додаткової постанови.
Справу №924/663/23 повернути до Господарського суду Хмельницької області.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складений "28" грудня 2023 р.
Головуючий суддя Бучинська Г.Б.
Суддя Маціщук А.В.
Суддя Філіпова Т.Л.