ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
"28" грудня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/4223/23
Господарський суд Одеської області у складі:
Судді Гут С.Ф.,
секретар судового засідання Борисова Н.В.,
розглядаючи зареєстровану 11.12.2023 р. за вх. № 2-1805/23
заяву Фізичної особи-підприємця Кулаксиз Михайла Михайловича
про розподіл судових витрат
у справі № 916/4223/23
за позовом Фізичної особи-підприємця Кулаксиз Михайла Михайловича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , Email: ІНФОРМАЦІЯ_1 )
про стягнення 238759,40 грн заборгованості
за участю представників сторін:
від позивача (заявника): не з`явився.
від відповідача: не з`явився.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Одеської області від 27.09.2023 р. позовній заяві Фізичної особи-підприємця Кулаксиз Михайла Михайловича присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 916/4223/23 та визначено суддю Гута С.Ф. для її розгляду.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.10.2023 р. прийнято позовну заяву Фізичної особи-підприємця Кулаксиз Михайла Михайловича до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/4223/23, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 30.11.2023 р. позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Кулаксиз Михайла Михайловича задоволено, стягнуто з Державного підприємства "ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО ІМЕНІ О. В. СУВОРОВА" Національного наукового центру "ІНСТИТУТ ВИНОГРАДАРСТВА І ВИНОРОБСТВА ІМЕНІ В.Є.ТАЇРОВА" 238759,40 грн заборгованості, з яких 172000,00 основного боргу, 56368,72 грн інфляційних нарахувань, 10390,68 грн 3% річних, та 3581,39 грн судового збору.

У період з 30.11.2023 р. по 07.12.2023 р. у зв`язку із несанкціонованим втручанням в роботу інформаційних (автоматизованих) комунікаційних мереж та ресурсів суду призупинено роботу автоматизованої системи діловодства Господарського суду Одеської області.

Відповідно до сформованої підсистемою "Електронний суд" відмітки Фізична особа-підприємець Кулаксиз Михайло Михайлович 05.12.2023 р. звернувся до господарського суду із заявою про розподіл судових витрат про стягнення з Відповідача 10000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, яку судом зареєстровано 11.12.2023 р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.12.2023 р. призначено розгляд заяви Фізичної особи-підприємця Кулаксиз Михайла Михайловича в судовому засіданні на 21.12.2023 р.

У призначене на 21.12.2023 р. судове засідання представники сторін не з`явились.

Ухвалою суду від 21.12.2023 року розгляд заяви призначено на 28.12.2023 року.

У призначене на 28.12.2023 р. судове засідання представники сторін не з`явились.

Як зазначає заявник, 21.09.2023 року між адвокатом, Савін Сергієм Олександровичем, який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №004632 від 22.11.2021 року, виданого Радою адвокатів Одеської області, з однієї сторони, та Фізичною особою-підприємцем, було укладено Договір про надання правової допомоги №21/09/23 (надалі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору, Адвокат бере на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу та представляти інтереси Клієнта у судах загальної юрисдикції, судах апеляційної та касаційної інстанцій, Верховному суді із правами, наданими законом позивачу, відповідачу, апелянту, заявнику, в тому числі із правом подання позовних заяв, зустрічних позовних заяв, заперечень, відзивів, заяв та клопотань, повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання позову, зміни предмету позову, укладення мирової угоди, оскарження рішення суду першої інстанції, з правом отримання поштової кореспонденції, отримання будь-яких довідок та документів по справі за позовом Фізичної особи-підприємця Кулаксиз Михайла Михайловича до Державного підприємства «Дослідне господарство ім. О.В. Суворова» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства і ім. В.Є. Таїрова» про стягнення заборгованості по договору про надання послуг №12/08/2021 від 12.08.2021 року, а Клієнт зобов`язується виплатити Адвокату гонорар за надання правової допомоги.

Згідно п.5.1. Договору, за надання правової допомоги Клієнт зобов`язується виплатити Адвокату гонорар у розмірі 10 000,00 грн. (десять тисяч) гривень 00 копійок.

На виконання Договору №21/09/23 про надання правової допомоги від 21.09.2023 року були виконанні наступні роботи (надані послуги): -

Зустріч та попередня консультація з клієнтом з питання можливості стягнення заборгованості з Державного підприємства «Дослідне господарство ім. О.В. Суворова» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства ім. В.Є. Таїрова» - 2000,00 (дві тисячі) гривень 00 копійок;

Узгоджено правову позицію, обрано належний спосіб захисту та підготовлено позовну заяву до Державного підприємства «Дослідне господарство ім. О.В. Суворова» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства ім. В.Є. Таїрова - 5 000,00 (п`ять тисяч) гривень;

Здійснено представництво ФОП Кулаксиз М.М. у судовому засіданні, яке відбулося 31.10.2023 року - 3 000,00 (три тисячі) гривень.

Загальна вартість послуг, яка підлягає оплаті з боку Клієнта на користь Адвоката за надання перелічених у цьому Акті послуг, складає 10 000,00 (десять тисяч) гривень.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла до висновку, що вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Відтак, заявник просить стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство ім. О.В. Суворова» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства ім. В.Є. Таїрова» (ідентифікаційний код юридичної особи: 00413208) на користь Фізичної особи-підприємця Кулаксиз Михайла Михайловича (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) суму понесених судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 10 000,00 (десять тисяч) гривень.

Від відповідача до суду не надходило заперечень щодо заявленої заяви.

Дослідивши матеріали справи, надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 ГПК України одним із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно із частинами 1-3 статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч. 3 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи;

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За змістом статті ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, адвокатський гонорар може існувати в двох Формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 р. усправі № 910/4201/19).

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на не співмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обгрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, відповідач не надав.

Приписами частини 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини 3 статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Також відповідно до п.1 ч. 3 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дані витрати є обґрунтованими, підтвердженими документально та такими що пов`язані із розглядом даної справи.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача додатково підлягають стягненню судові витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій у розмірі 10 000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 123, 129, 238, 240, 244, Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

1.Заяву Фізичної особи-підприємця Кулаксиз Михайла Михайловича про ухвалення додаткового рішення по справі № 916/4223/23 - задовольнити.

2. Стягнути з з Державного підприємства "ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО ІМЕНІ О. В. СУВОРОВА" Національного наукового центру "ІНСТИТУТ ВИНОГРАДАРСТВА І ВИНОРОБСТВА ІМЕНІ В.Є.ТАЇРОВА" (68740, Одеська обл., Болградський р-н, с. Оксамитне, вул. Суворова, буд. 12, Код ) на користь Фізичної особи-підприємця Кулаксиз Михайла Михайловича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , Email: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 10 000,00 (десять тисяч) грн. 00 коп. фактично понесені судові витрати при розгляді справи №916/4223/23.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів з моменту складення повного рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 02.01.2024 року.

Суддя С.Ф. Гут