ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

26 грудня 2023 року м. ХарківСправа № 922/1909/23 (922/4494/23)

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

без виклику представників сторін,

розглянувши заяву представника ТОВ «Вовчанський комбінат хлібопродуктів» - Тетері С.І. про відвід судді Аюпової Р.М. від розгляду справи № 922/1909/23 (922/4494/23) (вх. № 35394 від 25.12.2023) у справі

за позовом Фермерського господарства «Бурейчак» (62512, Харківська обл., Вовчанський район, с. Землянки, вул. Східна, 33) в особі ліквідатора арбітражного керуючого Саутенка С.О. (61166, м. Харків, вул. Кримська, 6), Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" (61002, м. Харків, вул. Чернишевська, 66);
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вовчанський комбінат хлібопродуктів" (62501, Харківська область, м. Вовчанськ, вул. Ігнатьєва, 42). Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Трайгон-Експорт" (04116, м. Київ, вул. Старокиївська, 10-Г) ; - Agromino A/S (04116, м. Київ, вул. Старокиївська, 10-Г, корпус В, 4 поверх).
про стягнення коштів у розмірі 13 807 248, 00 грн

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Фермерське господарство «Бурейчак» с. Землянки, в особі ліквідатора арбітражного керуючого Саутенка С.О., м. Харків, звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Вовчанський комбінат хлібопродуктів", м. Вовчанськ, про стягнення збитків у розмірі 13 807 248, 00 грн. Також просить суд покласти на відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.11.2023 прийнято матеріали позовної заяви до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/4494/23 (922/1909/23). Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Призначено судове засідання на "30" листопада 2023 р. о 13:45 год. Залучено до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Трайгон-Експорт" та Agromino A/S.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.12.2023 суд перейшов до розгляду справи № 922/1909/23 (922/4494/23) за правилами загального позовного провадження із призначенням у справі підготовчого засідання.

Ухвалою господарського суду від 21.12.2023 залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "ТБ "Новаагро". Розгляд підготовчого засідання відкладено.

22.12.2023 від відповідача - "Вовчанський комбінат хлібопродуктів" на електронну пошту Господарського суду Харківської області надійшла заява щодо відводу судді Господарського суду Харківської області Аюпової Р.М. від розгляду справи № 922/1909/23 (922/4493/23) за позовом Фермерського господарства «Бурейчак» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вовчанський комбінат хлібопродуктів» про стягнення збитків у розмірі 13 807 248, 00 грн (вх. № 35394).

Заявлений відвід мотивований наявністю, як вважає відповідач, фактів (обставин), що викликають сумнів у неупередженості ставлення судді Аюповой Р.М. до відповідача та його представника, та те, що суддя дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позову ФГ «Бурейчак» ще до початку розгляду справи по суті, дослідження наявних матеріалів справи і виходу до нарадчої кімнати.

Положеннями ст. 35 ГПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 35 цього Кодексу, статті 36 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу. Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду.

Згідно зі ст. 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою ст. 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі.

Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Розглянувши подану заяву та викладені в ній доводи, суд вважає заявлений відвід необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Ч. 1 ст. 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Згідно з Європейською Хартією "Про закон "Про статус суддів" судді при виконанні своїх обов`язків повинні бути доступними та виявляти повагу по відношенню до осіб, які до них звертаються; повинні турбуватися про підтримання високого рівні компетентності, необхідного рівня вирішення справ в кожному конкретному випадку, оскільки від рішень судді залежить гарантія прав особи.

Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Одночасно, ст. 15 Кодексу суддівської етики також визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, які схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23, незалежність судових органів є передумовою забезпечення правопорядку та основною гарантією справедливого вирішення справи в суді. Отже, суддя має відстоювати та втілювати в життя принцип незалежності судових органів в його індивідуальному та колективному аспектах.

Пунктом 1.1 Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Одночасно, вказаними Принципами унормовано, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно з п.п. 2.1, 2.2 Бангалорських принципів поведінки суддів, при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Поведінка судді в процесі засідання та за стінами суду має сприяти підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини під терміном "суд, встановлений законом" у статті 6 Конвенції мається на увазі, що "судова влада у демократичному суспільстві регулюється законами, джерелом яких є Парламент". Зазначений термін охоплює не лише правові підстави існування суду, але і його склад у кожній конкретній справі (рішення ЄСПЛ у справі "Занд проти Австрії" та у справі "Сокуренко і Стригун проти України").

Європейським судом з прав людини в рішенні по справі "Білуха проти України" (Заява № 33949/02) від 09.11.2006 зазначено, що: "Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.10.2010, для забезпечення існування неупередженості суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини необхідно виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" від 03.05.2007 суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.

Водночас, згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Отже, при вирішенні питання про відвід судді (складу суду) необхідно перевірити додержання, як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, а саме формування суду (колегії суддів) для розгляду конкретної справи (об`єктивний критерій) у встановлений законом спосіб, та надати оцінку доводам заявника на предмет недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій).

Також, у п. 105 рішення ЄСПЛ у справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013 (заява № 21722/11) суд дійшов висновку про те, що: "між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності".

Наведе свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

За змістом ч. 3 ст. 38 ГПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до абз. 2 пп. 1.2.1 п. 1.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів), у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Доведення наявності обставин для відводу покладається на сторону, яка заявляє відвід.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Так, заяву про відвід відповідач мотивує:

«По-перше, суддя висловила свою оцінку щодо обставин належності позивачу спірного зерна пшениці, які є підставою його позову у цій справі, зазначивши про те, що в матеріалах справи наявні докази, що підтверджують факт передачі ФГ "Бурейчак" цього зерна на зберігання відповідачу, зокрема, копії товарно-транспортних накладних, згідно з якими це зерно нібито було доставлене від позивача на склад ТОВ "Вовчанський комбінат хлібопродуктів", хоча у цих накладних відсутні підписи посадових осіб чи працівників товариства про прийняття вантажів з зерном, зазначеним у них, і Східний апеляційний господарський суд, розглянувши апеляційну скаргу відповідача на ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.07.2023 у цій справі про забезпечення вимог ініціюючого кредитора ФГ "Бурейчак" шляхом накладення арешту на спірне зерно пшениці, постановлену під головуванням судді Аюпової Р.М., у постанові від 20.09.2023 у справі № 922/1909/23 встановив, що вказані товарно-транспортні накладні не можуть підтверджувати наявність у позивача права власності на спірне зерно пшениці, тим самим поставивши під сумнів судове рішення, що набрало законної сили.

Отже, вже у підготовчому засіданні ще до виходу нарадчу кімнату для ухвалення рішення у справі суддя Аюпова Р.М. вже констатувала наявність підстав для задоволення позову ФГ "Бурейчак";

По-друге, суддя висловила низку критичних зауважень на адресу ТОВ "Вовчанський комбінат хлібопродуктів" та її представника з приводу того, що:

Товариство не видало спірне зерно пшениці позивачу на підставі згаданих вище товарно-транспортних накладних, хоча у ч. 7 ст. 24 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" прямо передбачено, що видача зерновим складом зерна здійснюється в обмін на виписані на це зерно складські документи, які у ФГ "Бурейчак" відсутні. Суддя Аюпова Р.М. висловилася, що відповідач мав видати позивачу спірне зерно пшениці тільки на тій підставі, що він заявив про те, що є його власником, а інші особи не зверталися до ТОВ "Вовчанський комбінат хлібопродуктів" з вимогою щодо повернення цього зерна;

Відповідач здійснив незаконне заволодіння спірним зерном пшениці позивача, відчуживши його Товариству з обмеженою відповідальністю "Трайгон- Експорт", хоча суду було пояснено, що такі дії були обумовлені винятковими обставинами перебування міста Вовчанськ Чугуївського району Харківської області, де веде свою господарську діяльність товариство, під постійними артилерійськими обстрілами, і наявністю загрози для знищення вказаного зерна.

ТОВ "Вовчанський комбінат хлібопродуктів" у межах цієї справи заперечує факт прийняття від ФГ "Бурейчак" на зберігання спірного зерна пшениці і наявність в останнього права власності на це зерно. Суддя своїми висловлюваннями оцінила поведінку товариства, як недобросовісну, посилаючись на те, що воно до відкриття провадження у цій справі нібито визнавало факт належності спірного зерна пшениці позивачу у складених ним документах, копії яких наявні у матеріалах справи, хоча представником відповідача у ході розгляду цієї справи послідовно наголошується, що ТОВ "Вовчанський комбінат хлібопродуктів" не визнавало цього факту, а лише мало припущення про те, що вказане зерно може належати ФГ "Бурейчак", так як воно про це заявляло, але ці припущення не були підтверджені, так як позивач не надав ані договір зберігання, ані складський документ, що є єдиними належними доказами передачі зерна на зберігання згідно з нормами ст. ст. 26, 37 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні". Фактично на представника відповідача здійснювався тиск з метою визнання вказаного факту і можливістю використання судом такого визнання на підставі ч. 1 ст. 75 ГПК України».

Як вбачається з наведених заявником доводів, відповідач здебільшого надає свою суб`єктивну оцінку процесуальним діям судді під час розгляду заявлених у справі клопотань, висловлює незгоду з такими діями та оцінює процесуальні дії судді Аюпової Р.М. щодо ведення судового засідання по справі № 922/1909/23 (922/4494/23), обґрунтовуючи це цілим спектром суб`єктивних суджень стосовно судді, із наведенням хибних висновків пов`язаності висловлювань судді не з дотримання принципів змагальності та добросовісності поведінки сторін, а через упереджене ставлення судді Аюпової Р.М. до відповідача та його представника.

На переконання суду, вказане не може свідчити про існування упередженості судді в розгляді відповідної справи та бути підставою для його відводу, а у випадку незгоди учасника судового процесу з відповідними діями судді, останній не позбавлений права на оскарження відповідного судового рішення у встановленому законом порядку з включенням вказаних заперечень.

Ч. 3 ст. 198 ГПК України встановлено, що відповідно до завдання господарського судочинства головуючий керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

Отже, визначення порядку та черговості вирішення клопотань та заяв, процесуальна форма розгляду таких заяв та клопотань є виключною процесуальною компетенцією суду і такі дії не можуть бути критерієм оцінки особистих переконань судді чи його дій, а у випадку незгоди з такими процесуальними діями учасники справи не позбавлені можливості на включення своїх заперечень щодо цього до відповідної апеляційної скарги на судове рішення, прийняте за наслідками розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст. 35 ГПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Дослідивши з урахуванням наведених вище критеріїв безсторонності суду доводи ТОВ "Вовчанський комбінат хлібопродуктів", наведені у відводі, суд зазначає, що заявником, у порушення ст. 74 ГПК України, не надано до відводу будь-яких доказів необ`єктивності або упередженості судді Аюпової Р.М. під час розгляду справи № 922/1909/23 (922/4494/23).

На підставі викладеного, враховуючи, що доводи, викладені в заяві про відвід є невмотивованими, не підтверджені жодним конкретним доказом, ґрунтуються лише на припущеннях заявника, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого ТОВ "Вовчанський комбінат хлібопродуктів" відводу судді Аюповій Р.М. від розгляду справи № 922/1909/23 (922/4494/23).

З огляду на положення абз. 1 ч. 3 ст. 39 ГПК України, з метою уникнення сумнівів у неупередженості судді Аюпової Р.М., суд вважає за необхідне передати справу № 922/1909/23 (922/4494/23) на автоматизований розподіл між суддями з метою вирішення заяви ТОВ "Вовчанський комбінат хлібопродуктів" про відвід судді Аюпової Р.М. від розгляду справи № 922/1909/23 (922/4494/23) суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 ГПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 33, 35, 38-39, 73-74, 232-235 ГПК України, Господарський суд Харківської області

УХВАЛИВ:

1. Визнати заявлений відповідачем - ТОВ "Вовчанський комбінат хлібопродуктів" відвід судді Аюповій Р.М. від розгляду справи № 922/1909/23 (922/4494/23) необґрунтованим.

2. Передати заяву відповідача - ТОВ "Вовчанський комбінат хлібопродуктів" про відвід судді Аюпової Р.М. від розгляду справи № 922/1909/23 (922/4494/23) (вх. № 35394 від 25.12.2023) для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 ГПУ України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Ухвалу суду складено та підписано 26.12.2023.

Суддя Р.М. Аюпова
справа № 922/1909/23 (922/4494/23)

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.