ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року Справа № 916/478/23

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Алексєєва А.П., при секретарі судового засідання Степановій І.С., розглянув у порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою заступника керівника Одеської обласної прокуратури (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3, ), яку пред`явлено в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) до відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївська електропостачальна компанія (54017, м. Миколаїв, вул. Погранична, 39/1, ) про визнання недійсними додаткових угод до договору про постачання електричної енергії споживачу №100/60 від 18.02.2021 року та стягнення надмірно сплачених коштів.

За участю представників відповідача адвокатів Білецької О.В., Компанійця О.М.

Стислий виклад позиції прокурора.

За результатами відкритих торгів по закупівлі електричної енергії (з врахуванням послуги з передачі) 18.02.2021 року між Кілійським міжрайонним управлінням водного господарства (далі - Кілійське МУВГ) та відповідачем був укладений договір №100/60 (далі - договір) про постачання електричної енергії. Договором визначено кількість товару, а саме 12884615 кВт/год., вартість товару - 24429230,04 грн. разом із ПДВ. На момент підписання договору сторонами погоджені усі його істотні умови, а саме предмет, ціну та строк виконання зобов`язань. У подальшому до договору сторони вносили зміни, які оформлені додатковими угодами. Так, у період виконання договору додатковими угодами №1-6, 8 були внесені зміни вартості одиниці товару у бік збільшення, ціну за 1 кВт/год. було підвищено з 1,58 грн. без ПДВ до 3,8 грн. без ПДВ, тобто на 140,5 %. Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на положення ст. 632 ЦК ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Укладаючи договір, відповідач засвідчив, що має можливість та погоджується виконати домовленості, вказані у договорі та додатках до нього, тобто добровільно взяв на себе зобов`язання поставити обумовлену договором кількість товару за узгодженою ціною. Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі (у редакції станом на дату укладення додаткових угод) істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії. Верховний Суд у постанові від 18.06.2021 року у справі №927/491/19 висловив правову позицію про те, що обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначену у договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод). Укладаючи додаткові угоди, сторони в порушення п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі, а також п. 5.2.2 договору безпідставно збільшили вартість одиниці електроенергії за 1 кВт/год. з 1,58 грн. без ПДВ до 3,8 грн. без ПДВ. Збільшення ціни одиниці товару за кожною із зазначених додаткових угод становило 10% та більше. Таким чином, додаткові угоди, крім додаткової угоди №1, підлягають визнанню судом недійсними, а зайво сплачена за ними сума грошей - стягненню на користь Кілійського МУВГ. Як на правову підставу позову прокурор послався, зокрема на положення ст. 15, 203, 215, 216, 236, 712, 655, 669, 670 ЦК.

Прокурор просить суд:

- визнати недійсними додаткові угоди №2-6, 8 до договору про постачання електричної енергії;

- стягнути з відповідача на користь Кілійського МУВГ кошти в сумі 1144370,54 грн.

Також за наслідками розгляду справи прокурор просить вирішити питання щодо розподілення судових витрат.

Стислий виклад позиції відповідача.

Положеннями ст. 2 Закону України Про прокуратуру визначено вичерпний перелік функцій прокуратури. Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні регламентовано Законом України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні. За законодавством функцію контролю за дотриманням законодавства у сфері публічних закупівель покладено на Державну аудиторську службу України. У позовній заяві зазначено, що обласною прокуратурою установлено порушення вимог законодавства Кілійським МУВГ при закупівлі електричної енергії у відповідача. Заступник керівника Одеської обласної прокуратури, не маючи на це законних підстав та повноважень, в порушення положень ст. 19 Конституції України та ст. 2 Закону України Про прокуратуру здійснив перевірку додержання вимог законодавства про публічні закупівлі при виконанні умов договору про постачання електричної енергії №100/60. Прокурором не надано жодного належного обґрунтування та допустимого доказу які свідчать про порушення законодавства під час укладення та виконання договору та були б підставою у розумінні Законів України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні, Про публічні закупівлі для звернення із позовом до суду. Позовна заява в частині висновків щодо неправильності проведення закупівлі, укладення та виконання договору про постачання електричної енергії, внесення змін до укладеного договору, заявлена без висновків компетентного органу у сфері публічних закупівель, а тому є лише суб`єктивною думкою прокурора та припущенням щодо порушення законодавства, яке не має під собою юридично обґрунтованих підстав. Відповідач вважає, що із прийняттям нової редакції Закону принципово змінено формулювання ст. 41, а саме було внесено зміни щодо можливості збільшення ціни за одиницю товару пропорційно відсотку, на який відбулося коливання на ринку, але фактично не більше ніж на 10 відсотків один раз протягом 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. При цьому, законодавцем чітко визначено, що обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю електричної енергії. Посилання прокурора на встановлення законом максимального ліміту збільшення ціни за одиницю товару (10%) незалежно від кількості додаткових угод суперечить чинній редакції відповідного закону. Відповідач вважає, що сторони правомірно вносили зміни до договору декілька разів у частині ціни за одиницю товару, але не більше ніж на 10% кожного разу з урахуванням попередніх змін, внесених до договору та дотрималися при цьому умови, що такі зміни не призвели до збільшення суми, визначеної у договорі, в той час як законодавчо не передбачено обмеження в частині перегляду (зменшення) запланованих обсягів постачання товару, визначеного сторонами на момент укладення договору. Отже відповідач вважає, сторони належним чином виконали свої зобов`язання за договором.

Відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Стислий виклад позиції позивача.

Оскільки заходи державного фінансового контролю у Кілійському МУВГ не проводились, то питання укладення договору про постачання електричної енергії споживачу №100/60 та оспорюваних додаткових угод до нього не перевірялися. Підставою для звернення до суду з позовом у даній справі не є результати державного фінансового контролю, тому, у Південного офісу Держаудитслужби відсутні пояснення щодо предмету спору.

Заяви і клопотання

03.07.2023 року до суду надійшло клопотання представника відповідача про відкладення підготовчого засідання.

04.07.2023 року до суду надійшло клопотання представника відповідача про залишення позову прокурора без розгляду.

05.07.2023 року до суду надійшла заява начальника Кілійського міжрайонного управління водного господарства про розгляд справи за відсутності його представника.

21.07.2023 року до суду надійшла заява прокурора про продовження процесуального строку виконання ухвали про залишення позову без руху.

02.08.2023 року до суду надійшли пояснення прокурора з приводу виконання ухвали суду про залишення позову без руху.

Процесуальні дії у справі.

12.04.2023 року позов надійшов до господарського суду Миколаївської області за підсудністю.

18.04.2023 року ухвалою суду справу прийнято до провадження та призначене підготовче засідання.

05.07.2023 року ухвалою суду позов прокурора залишено без руху.

28.08.2023 року позов прокурора в частині представництва інтересів держави в особі Кілійського міжрайонного управління водного господарства залишено без розгляду. Дана ухвала набула законної сили і її не було оскаржено.

29.11.2023 року судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини, на які посилається прокурор у підтвердження заявлених позовних вимог.

1. За результатами вивчення питання наявності підстав для представництва інтересів держави в суді в екологічній сфері обласною прокуратурою установлено порушення вимог законодавства України під час виконання Кілійським міжрайонним управлінням водного господарства природоохоронних заходів у вигляді закупівлі електричної енергії з метою експлуатації водогосподарських споруд та державних меліоративних систем міжгосподарського значення.

2. За наслідками проведених торгів між Кілійським МУВГ та відповідачем укладено договір №100/60 про постачання електричної енергії.

3. До договору №100/60 сторонами були укладені додаткові угоди №2-6 та 8, якими було погоджено збільшення ціни одиниці товару.

4. Укладення додаткових угод №№4, 5, 6 та 8 відбувалось у період спадання ціни на електроенергію на ринку на добу наперед та внутрішньодобовому ринку.

5. У період з 07.04.2021 року по 22.04.2022 року сторонами було складено акти про прийняття-передавання товарної продукції, якими визначено обсяги постачання відповідачем електричної енергії за відповідними цінами.

6. Сума переплати на підставі додаткових угод становить 1144370,54 грн. разом з ПДВ.

На підтвердження зазначених обставин прокурор приєднав до позову:

- копію листа Одеської обласної прокуратури від 14.09.2022 року № 12-930вих-22;

- копію листа Кілійського МУВГ від 27.09.2022 року № 07-06/08-541 з додатками;

- копію листа Одеської обласної прокуратури від 14.09.2022 року № 12-931вих-22;

- копію листа Південного офісу Держаудитслужби від 30.09.2022 року № 151531-17/2836-2022;

- повідомлення у порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Кілійському МУВГ та Південному офісу Держаудитслужби;

- копію Положення про Кілійське МУВГ;

- роздруківку веб-сторінки щодо закупівлі з веб-сайту http://рrozorro.gov.ua/;

- копію листа ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» від 08.02.2021 року № 03/21-1045;

- копію листа ТОВ «Укр Газ Ресурс» від 15.01.2021 року № 8765075;

- копію протоколу щодо прийняття рішення уповноваженою особою Кілійського МУВГ від 02.02.2021 року;

- копію повідомлення про намір укласти договір;

- копію договору № 100/60 про постачання електричної енергії;

- копію листа Кілійського МУВГ від 24.08.2022 року № 07-06/08-464;

- копії додаткових угод №№1-10 до договору;

- копію листа Кілійського МУВГ від 12.09.2022 року № 07-06/08-510;

- копії актів про прийняття-передавання товарної продукції;

Відповідач у відзиві додаткових обставин не навів, додаткових доказів до відзиву не надав.

Згідно ч. 3 ст. 13 ГПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 14 ГПК).

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників (ч. 1 ст. 75 ГПК).

Частиною 1 та ч. 3 ст. 74 ГПК визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ( ч. 1 ст. 73 ГПК).

Ці дані, зокрема встановлюються письмовими доказами (ч. 2 ст. 73 ГПК).

Висновки суду щодо підстав задоволення позову або відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Абз. 4 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

З огляду на те, що позивачем у даній справі є Південний офіс Держаудитслужби слідує, що усі письмові докази, на які прокурор посилається у підтвердження викладених обставин, мали бути отримані саме від Південного офісу Держаудитслужби.

Проте, у матеріалах справи відсутні докази, що приєднані до позову документи були витребувані та отримані прокурором від Південного офісу Держаудитслужби згідно положень абз. 4 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

З наявного у матеріалах справи листа Південного офісу Держаудитслужби №151531-17/2836-2022 від 30.09.2022 року вбачається, що заходів державного фінансового контролю шляхом проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі Південний офіс Держаудитслужби не здійснював. Жодних документів Південний офіс Держаудитслужби на адресу прокуратури з цього питання не направляв.

Частиною 2 ст. 77 ГПК передбачено, що докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Приєднані до позову докази є недопустимим і не можуть бути прийняті судом до уваги в обґрунтування викладених у позові обставин.

Прокурором всупереч положень ч. 1 ст. 74 ГПК не доведено викладених у позові обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Так як порушення інтересів держави укладенням додаткових угод до договору та їх виконанням прокурором не підтверджено позов є безпідставним і задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 129 ГПК судовий збір покладається на прокурора.

Керуючись ст.ст. 237, 238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст.241 Господарського процесуального кодексу України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст.241 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення (ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження (ч. 2 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено та підписано 27.12.2023 року.

Суддя А.П. Алексєєв