ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

28.12.2023м. СумиСправа № 920/1481/23
Господарський суд Сумської області у складі судді Джепи Ю.А., розглянувши заяву б/н б/д (вх.№ 5090 від 26.12.2023) представника Селянського (фермерського) господарства «Лан» про забезпечення позову

за позовом: Селянського (фермерського) господарства «Лан» (41715, вул. Солдатенка, буд. 50, с. Слобода, Конотопський район, Сумська область, )

до відповідача: Буринської міської ради (41700, вул. Першотравнева, буд 1, м. Буринь, Конотопський район, Сумська область, )

про поновлення договору оренди землі,

УСТАНОВИВ:

26.12.2023 Селянським (фермерським) господарством «Лан» подано позов до Буринської міської ради про поновлення договору оренди землі, а також заяву про його забезпечення, в якій просить суд:

1) заборонити Буринській міській раді (, місцезнаходження: 41700, Сумська область, Конотопський район, місто Буринь, вулиця Першотравнева, буд. 1) приймати будь - які рішення з приводу земельної ділянки з кадастровим номером :06:002:0251 площею 3,9196 гектара розташованої на території Буринської міської ради Конотопського району (колишньої Слобідської сільської ради Буринського району) Сумської області;

2) заборонити органам та суб`єктам державної реєстрації державним реєстраторам, які утворені та діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, а саме: земельної ділянки з кадастровим номером :06:002:0251 площею 3,9196 гектара, розташованої на території Буринської міської ради Конотопського району (колишньої Слобідської сільської ради Буринського району) Сумської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 26.12.2023 справу № 920/1481/23 розподілено для розгляду судді Джепі Ю.А.

Пунктом другим частини першої статті 138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Заява про забезпечення позову відповідно до положень частини першої статті 140 Господарського процесуального кодексу України розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно із статтєю 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 Господарського процесуального кодексу України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, зокрема Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (до такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09.11.2018 у справі № 915/508/18, від 12.03.2020 у справі № 916/3479/19, від 07.09.2020 у справі № 904/1766/20, від 19.10.2020 у справі № 916/30/20 від 16.12.2020 у справі № 915/2460/19).

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів або здійснюється ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав / інтересів позивача.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заява про забезпечення позову обґрунтована зазначенням адекватного засобу забезпечення позову, необхідного для забезпечення ефективного захисту.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача (заявника).

Тому заявник, звертаючись із заявою про забезпечення позову, повинен належним чином обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до статей 73, 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України, які передбачають обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, що мають значення для справи.

У той же час, у заяві представника позивача міститься лише посилання на потенційне порушення прав.

Мотивуючи заяву про забезпечення позову заявник посилається на те, що 19.12.2023 від Буринської міської ради надійшов лист № 3315, відповідно до якого відповідач повідомляє про необхідність утриматися від вчинення дій, які б перешкоджали Буринській міській раді відразу після закінчення строку дії Договору використовувати належну на праві комунальної власності земельну ділянку за :06:002:0251, загальною площею 3,9196 га, яка знаходиться території Буринської міської ради. Фактичне використання СФГ «Лан» земельної ділянки після закінчення строку дії Договору трактуватиметься як самовільне заволодіння земельною ділянкою.

При цьому представник позивача зазначає, що на даній земельній ділянці знаходиться зареєстровані на праві приватної власності СФГ «Лан» об`єкти нерухомості, та тлумачить вищезазначений лист як те, що відповідач фактично просить знести їх, обмежити власнику доступ до них, тобто позбавити права вільно користуватися об`єктом нерухомості, що знаходиться на земельній ділянці, не враховуючи те, що СФГ «Лан» своєчасно звернулося щодо пролонгації договору оренди землі та всупереч вимогам ст. 120 ЗК та принципу нерозривності між нерухомістю та земельної ділянці, на якій знаходиться дана нерухомість.

Також представник позивача зазначає, що до закінчення розгляду цієї справи та набрання судовим рішенням законної сили про поновлення договору оренди землі, земельна ділянка може бути передана в оренду, власність, продані права на них, іншим чином здійснено розпорядження земельними ділянками, що призведе до виникнення інших спорів, пов`язаних з оскарження подальших рішень органу місцевого самоврядування та укладених на їх підставі договорів, що може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду та виконання рішення суду, оскільки про реалізацію саме цих прав власника земельної ділянки йде мова у листі № 3315 від 19.12.2023.

Однак суд вважає, що вищенаведеним заявником не надано належних обґрунтувань та доказів у підтвердження наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, заява про забезпечення ґрунтується на довільному, а не дослівному тлумаченні змісту лише листа відповідача від 19.1.22023 № 3315.

Самі лише припущення заявника щодо намірів відповідача не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки особа, яка подає заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати та довести необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення.

Суд зазначає, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до потенційного порушення прав і охоронюваних законом інтересів, без посилання на конкретні дії, а не наміри, відповідача, що свідчать про порушення прав позивача, не може бути підставою для постановлення ухвали про забезпечення позову.

У заяві відсутнє достатнє обґрунтування та докази на підтвердження доцільності та необхідності забезпечення позову при збереженні балансу інтересів сторін спору, а також прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Крім того, у заяві позивача про забезпечення позову відсутні посилання на пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Згідно частини другої статті 141 Господарського процесуального кодексу України, зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом унесення на депозитний рахунок суду коштів у розмірі, визначеному судом. Ці гроші повинні гарантувати сумлінність позивача й забезпечити компенсацію збитків, яких може зазнати відповідач у випадку, якщо за підсумками розгляду справи в задоволенні позову буде відмовлено та встановлено, що вжитими заходами забезпечення позову відповідачеві були заподіяні збитки.

Крім депозиту, зустрічне забезпечення може здійснюватися шляхом надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення від іншої особи, що не є заявником. Також суд може в порядку зустрічного забезпечення зобов`язати позивача вчинити певні дії для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини шостої статті 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 129, 136, 137, 138-140, 233, 234, 235 та статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви б/н б/д (вх.№ 5090 від 26.12.2023) представника Селянського (фермерського) господарства «Лан» про забезпечення позову.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 28.12.2023.

3. Ухвала може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду у строки та в порядку, встановлені статтями 253-259 Господарського процесуального кодексу України.

4. Надіслати копію ухвали учасникам справи.

Суддя Ю.А. Джепа