ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
22 грудня 2023 року Справа № 915/1324/23
Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Мавродієвої М.В.,
секретаря судового засідання Жиган А.О.,
представника позивача: не з`явився,
представника відповідача: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
про: стягнення заборгованості у розмірі 182222,19 грн, -
Ухвалою суду від 08.12.2023 вказану заяву призначено до розгляду у судовому засіданні на 22.12.2023.
Згідно із ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
За таких обставин враховуючі приписи п.3) ч.6 ст.242 ГПК України суд вважає, що відповідач належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду заяви.
Сторони явку повноважних представників у судове засідання 22.12.2023 не забезпечили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Згідно п.1) ч.3 ст.202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення про причини неявки.
Господарським судом також враховано, що явка представників сторін не визнавалась судом обов`язковою.
Враховуючи викладене суд дійшов висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення питання про розподіл судових витрат на правову допомогу по даній справі за відсутності представників сторін.
У судовому засіданні 22.12.2023 підписано вступну та резолютивну частини додаткового рішення суду без його проголошення.
Розглянувши заяву позивача суд дійшов наступних висновків.
Господарським процесуальним законодавством передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.ч.1, 3 ст.123 ГПК України).
Як визначено у п.6.3. постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.2013 №7 відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою ними послуг адвоката з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ст.126 ГПК України).
Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Згідно з ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Відповідно до п.6.5 постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.2013 №7, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.
Згідно п.4.1. Договору з урахуванням домовленостей, зазначених в п.4.2 та 4.3 цього Договору, розмір гонорару адвоката та витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги клієнту, визначаються сторонами у цьому Договорі. Факт надання правничої допомоги по цьому Договору підтверджується в Акті наданої правничої допомоги, який є невіддільною частиною вказаного Договору. Періодичність підписання Акта наданої правничої допомоги визначається за взаємною згодою сторін або відповідний Акт наданої правничої допомоги в обов`язковому порядку підписується на першу вимогу будь-якої зі сторін.
У відповідності до п.4.4. Договору сторони погодили, що клієнт зобов`язаний здійснити на користь адвоката, попередню виплату (авансування) гонорару у сумі 100 % від розміру гонорару, який вказаний у п. 4.2. вказаного Договору, протягом 14 календарних днів з дня укладення цього Договору, а також, здійснити авансування орієнтовного розміру інших витрат, пов`язаних з виконанням доручення клієнта та вказаного Договору.
У вказаному акті сторони визнають, що не мають одна до одної претензій щодо вартості, обсягу, кількості та якості наданої правової допомоги, які зафіксовані у цьому Акті наданої правничої допомоги від 29.11.2023 та підписання сторонами вказаного Акту є фактом та підтвердженням наданої правничої допомоги.
На підтвердження обсягу наданих послуг та їх вартості, що підлягає сплаті, позивачем подано суду:
- Договір про надання правничої допомоги від 16.08.2023, укладений між адвокатом - Іваницьким Андрієм Мироновичем та позивачем - Приватним підприємством - Автоцентр "ЛИГА";
- Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Іваницького А.М. Серії ХМ №000309 від 11.03.2020;
- ордер на надання правничої (правової) допомоги ПП - Автоцентр "ЛИГА" Серії ВХ №1051991 від 17.08.2023;
- Акт наданої правничої допомоги від 29.11.2023 до Договору про надання правничої допомоги від 16.08.2023 з детальним описом наданої адвокатом правничої допомоги.
При вирішенні питання щодо розміру витрат на послуги адвоката, які підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, судом взяті до уваги рівень складності справи; кількість судових засідань, у яких брав участь адвокат у місцевому суді; кількість та складність документів, які були підготовлені адвокатом під час розгляду справи; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в регіоні.
Дослідивши вказані обставини, суд дійшов висновку, що розмір заявлених позивачем до відшкодування витрат на послуги адвоката, є співрозмірним обсягу робіт, які ним виконані по даній справі.
Керуючись ст.ст.126, 129, 221, 232, 233, 238, 240, 241, 244 ГПК України, суд, -
Додаткове рішення суду, у відповідності до ст.241 ГПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ч.1 ст.254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Згідно ст.257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Повне додаткове рішення підписана суддею 27 грудня 2023 року.
Суддя М.В.Мавродієва