18.12.2023Справа № 910/8479/23
За заявою представника позивачів Бєлкіна Леоніда Михайловича
про ухвалення додаткового рішення
у справі № 910/8479/23
За позовом ОСОБА_1
до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"
про стягнення коштів
Суддя Удалова О.Г.
Секретар судового засідання Бенчук О.О.
За участі представників учасників справи:
від позивача-1 Бєлкін Л.М.
від позивача-2 Бєлкін Л.М.
від відповідача Михалевич М.М.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/8479/23 за позовом ОСОБА_1 (позивач-1), ОСОБА_2 (позивач-2) до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (відповідач) про стягнення коштів.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.11.2023 у даній справі позовні вимоги задоволено повністю.

28.11.2023 через підсистему "Електронний суд" надійшла заява представника позивачів ОСОБА_3 , в якій останній просить суд ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 36 000,00 грн витрат на правничу допомогу,

Ухвалою суду від 11.12.2023 розгляд вказаної заяви позивачів призначено в судовому засіданні на 18.12.2023, а також запропоновано відповідачу надати письмові пояснення, заперечення по суті заяви позивача про ухвалення додаткового рішення.

18.12.2023 від відповідача надійшли заперечення щодо заявлених до стягнення судових витрат, в якій сторона просить визнати заявлені до відшкодування у даній справі витрати на професійну правничу допомогу як такі, що не є співмірними і обґрунтованими, а також зменшити їх розмір.

У судовому засіданні 18.12.2023 представником позивачів вимоги заяви підтримано, відповідач просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу.

Приймаючи додаткове рішення у справі № 910/8479/23, суд виходив з наступного.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з положеннями ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, у позовній заяві позивачем було заявлено розрахунок витрат на правову допомогу в сумі 16 000,00 грн за надання правової (правничої) допомоги.

Клопотання про розподіл судових витрат подане позивачем через "Електронний суд" підсистеми ЄСІТС 28.11.2023, тобто у строк, передбачений ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні, а також порядок і умови надання правової допомоги, права й обов`язки адвокатів визначаються Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження понесення витрат позивачем надано суду:

- договір про надання правової допомоги від 16.05.2023, укладений між позивачем-1 ( ОСОБА_4 ) та адвокатом Бєлкіним Л.М,;

- додаткову угоду від 24.11.2023 до вказаного договору;

- акт приймання-передачі наданих послуг від 27.11.2023 на суму 36 000,00 грн;

- скріншот з сайту STOCKWORLD.COM.UA;

Оцінивши подані докази, суд зазначає про наступне.

Відповідно до укладеного між позивачем-1 (клієнтом) та адвокатом Бєлкіним Л.М. договору від 16.05.2023 сторонами погоджено:

- клієнт доручив, а адвокат взяв на себе зобов`язання представляти інтереси клієнта, у т.ч. у всіх судових установах України (п. 1.1 договору);

- за послуги, що надаються адвокатом відповідно до умов даного договору, клієнт сплачує гонорар у розмірі 16 000,00 грн, виходячи з розрахунку 4000,00 грн за одну годину роботи адвоката (п. 4.1);

У подальшому додатковою угодою від 24.11.2023 сторонами внесено зміни до вартості договору та погоджено таку вартість у розмірі 36 000,00 грн, у зв`язку з необхідністю та підготовки відповіді на відзив.

У зв`язку зі скрутним становищем клієнта сторони домовились, що за послуги, що надаються адвокатом відповідно до договору від 27.04.2023 та цією додатковою угодою, клієнт сплачує гонорар відповідно до акту виконаних робіт після отримання клієнтом коштів від відповідача

Актом від 27.11.2023 сторони договору погодили вартість послуг у розмірі 36 000,00 грн, а саме: за написання позовної заяви - 16 000,00 грн, написання відповіді на відзив на позовну заяву - 16 000,00 грн, а також участь в судових засідання - 4 000,00 грн.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується надання позивачам правової допомоги в розмірі 36 000,00 грн.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (аналогічний висновок викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 922/445/19 від 03.10.2019, постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 159/583/19 від 15.06.2021).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Проте, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (такий висновок міститься в п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, в п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, п. 24 додаткової постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 903/326/21).

Водночас, у пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що "під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи".

Колегія суддів вважає, що висновки судів про частково відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та висновків об`єднаної палати про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.

При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухвалення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Під час розгляду даної справи відповідачем подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, яка мотивована тим, що адвокат Бєлкін Л.М. неодноразово здійснював представництво позивачів у аналогічних за предметом та підставами позову справах до одного й того ж відповідача - ПАТ "Укрнафта" (№№ 910/21173/21, 910/10222/22, 910/6486/23, 910/6647/23, 910/9721/23, 910/7972/23 тощо), а тому адвокату достеменно відома позиція, якою відповідач керується у даного роду справах та яка знаходить своє відображення у відзивах на позовну заяву.

Також відповідач зазначає, що визначаючи в договорі фіксовану суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000 гривень, адвокат позивача очевидно та з точки зору розумної та об`єктивної необхідності мав би закласти в цю суму як мінімум написання позовної заяви, відповіді на відзив та участь у судовому засіданні.

Так, як вказано вище, рішенням суду від 23.11.2023 позов задоволено повністю.

Разом з тим, у позові позивач вказав про понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 16 000,00 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 129 ГПК України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

При цьому представник позивачів не довів необізнаність з позицією відповідача у даній справі, оскільки адвокат брав участь у справах № № 910/21173/21, 910/10222/22, 910/6486/23, 910/6647/23, 910/9721/23, 910/7972/23 та, відповідно, міг передбачити необхідність надання ним відповіді на відзив відповідача.

Крім того, суд зазначає, що подання відповіді на відзив є процесуальним правом позивача та може бути реалізовано ним на власний розсуд.

Поряд з цим суд погоджується з доводами позивача щодо понесення витрат на правничу допомогу у зв`язку з участю у судових засіданнях в розмірі 4 000,00 грн, оскільки при поданні позову позивач не міг достеменно знати ні кількості, ні тривалості судових засідань у даній справі при поданні позову.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне зменшити розмір витрат на правничу допомогу у даній справі до 20 000,00 грн, відповідно у вимогах про покладення на відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 16 000,00 грн суд відмовляє, залишаючи такі витрати за позивачем-1 у даній справі.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника позивачів Бєлкіна Леоніда Михайловича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, пров. Несторівський, буд. 3-5, код 00135390) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) 20 000,00 грн (двадцять тисяч грн 00 коп.) витрат на правничу допомогу.

3. У задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 29.12.2023.

Суддя О.Г. Удалова