РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.12.2023Справа № 910/7301/23

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УВС Інжиніринг»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерхолдінг»

про стягнення грошових коштів

та

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерхолдінг»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «УВС Інжиніринг»

про стягнення грошових коштів

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Горенюк Т.О.

Представники учасників справи:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) Роїк В.І. ;

від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) Лук`яненко В.О.

В судовому засіданні 12.12.2023 року, відповідно до положень ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представників учасників справи, що повне рішення буде складено 22.12.2023 року.

СУТЬ СПОРУ:

09 травня 2023 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «УВС Інжиніринг» (позивач) надійшла позовна заява б/н від 08.05.2023 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерхолдінг» (відповідач) про стягнення заборгованості за договором підряду № 20200701/СВ від 01.07.2020 року у розмірі 328 632,49 грн. (триста двадцять вісім тисяч шістсот тридцять дві гривні 49 копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання за договором підряду № 20200701/СВ від 01.07.2020 року в частині повної та своєчасної оплати виконаних позивачем робіт, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.05.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/7301/23, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; визначено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

31.05.2023 року через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерхолдінг» надійшов зустрічний позов № 2023/05/31-04 від 31.05.2023 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «УВС Інжиніринг» про стягнення неустойки за прострочення виконання робіт у розмірі 501 121,88 грн. (п`ятсот одна тисяча сто двадцять одна гривня 88 копійок).

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання за договором підряду № 20200701/СВ від 01.07.2020 року в частині своєчасного виконання робіт, внаслідок чого позивачем нараховано та заявлено до стягнення неустойку за прострочення виконання робіт у розмірі 501 121,88 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2023 року прийнято зустрічний позов до розгляду та відкрито провадження у справі, об`єднано зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерхолдінг» до Товариства з обмеженою відповідальністю «УВС Інжиніринг» про стягнення неустойки в одне провадження з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УВС Інжиніринг» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерхолдінг» про стягнення грошових коштів, ухвалено перейти до розгляду справи № 910/7301/23 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 11.07.2023 року.

В підготовчому засіданні 11.07.2023 року судом оголошувалася перерва.

В підготовчому засіданні 01.08.2023 року судом оголошувалася перерва.

Згідно ч. 3 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Так, суд відмічає, що в підготовчому засіданні 01.08.2023 року судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 (тридцять) днів.

За ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Так, в підготовчому засіданні 05.09.2023 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, яка занесена до протоколу судового засідання, та призначено справу № 910/7301/23 до судового розгляду по суті на 03.10.2023 року.

В судових засіданнях 03.10.2023 року, 17.10.2023 року та 21.11.2023 року судом оголошувалася перерва.

В судовому засіданні 12.12.2023 року представник позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) первісні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов, проти зустрічних позовних вимог заперечив та просив відмовити в зустрічному позові. Представник відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) проти первісних позовних вимог заперечив та просив суд відмовити в первісному позові, зустрічні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити зустрічний позов.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

01.07.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УВС Інжиніринг» (підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерхолдінг» (замовник) укладено договір підряду № 20200701/СВ (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого підрядник, в порядку та на умовах даного договору, з використанням власних матеріалів та обладнання, зобов`язується за завданням замовника на свій ризик, виконати та передати замовникові комплекс монтажних та пусконалагоджувальних робіт системи опалення та кондиціонування (код ДКПП-43.22.12) приміщень багатозального кінотеатру «Сінема-Сіті» на об`єкті: Реконструкція з добудовою торгово-розважального комплекту «Мегамолл» по вул. 600-річчя, 17-Е, в м. Вінниці (роботи), а замовник зобов`язується прийняти і оплатити виконані підрядником роботи.

В пункті 2.1.1. договору визначено, що строк виконання робіт до 30 жовтня 2020 року.

Згідно з п. 5.1. договору загальна вартість робіт, відповідно до затвердженого сторонами кошторису (додаток № 1 до договору), складає 373 971,55 грн.

Пунктом 5.2.1. договору передбачено, що оплата вартості робіт оплачується замовником протягом 10 (десяти) банківських днів з дати підписання сторонами акту виконаних робіт.

Відповідно до п. 6.1. договору замовник приймає виконані належним чином підрядником роботи шляхом підписання акту виконаних робіт.

За умовами п. 6.2., 6.3. договору підрядник протягом 3 (трьох) календарних днів після завершення виконання підрядником на об`єкті відповідного етапу монтажних та пусконалагоджувальних робіт системи опалення, вентиляції та кондиціонування зобов`язаний надати замовникові акт підписаний зі своєї сторони і скріплений печаткою. Замовник, у випадку відсутності зауважень до виконаних підрядником робіт, протягом 5 (п`яти) робочих днів після одержання акту зобов`язаний прийняти виконані роботи, підписати акт та повернути підрядникові один екземпляр підписаного зі своєї сторони акту.

Договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2020 року включно, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором, у тому числі грошових (п. 11.1. договору).

У додатку № 1 до договору (кошторис) сторони визначили найменування та вартість робіт, відповідно до якого загальна вартість робіт за кошторисом складає 373 971,55 грн.

На виконання умов договору підряду № 20200701/СВ від 01.07.2020 року підрядник виконав, а замовник прийняв роботи на загальну суму 328 632,49 грн., що підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт № ОУ-0000005 від 17.03.2021 року. Роботи за якістю та кількістю прийняті замовником без заперечень, про що свідчать підписи сторін на цьому акті.

Як зазначає позивач за первісним позовом, за виконані роботи замовник не розрахувався, відтак має заборгованість за договором в розмірі 328 632,49 грн.

04.12.2021 року позивач за первісним позовом звернувся до відповідача за первісним позовом з претензією № 01/12/21-1 про сплату заборгованості за договором підряду № 20200701/СВ від 01.07.2020 року у розмірі 328 632,49 грн. Факт надіслання претензії підтверджується описом вкладення від 04.12.2021 року.

Спір за первісним позовом виник у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем за первісним позовом, на думку позивача за первісним позовом, грошового зобов`язання з оплати виконаних згідно договору підряду № 20200701/СВ від 01.07.2020 року робіт, у зв`язку з чим позивач за первісним позовом вказує на наявність у відповідача за первісним позовом заборгованості у розмірі 328 632,49 грн.

Заперечуючи проти задоволення первісного позову, відповідач за первісним позовом зазначає, що позивачем за первісним позовом не доведено належними і допустимими доказами наявності обов`язку відповідача за первісним позовом щодо здійснення остаточного розрахунку за договором.

Обґрунтовуючи заявлені зустрічні позовні вимоги, позивач за зустрічним позовом зазначає, що відповідачем за зустрічним позовом всупереч умов договору підряду № 20200701/СВ від 01.07.2020 року в частині своєчасного виконання робіт, внаслідок чого позивачем за зустрічним позовом нараховано та заявлено до стягнення неустойку за прострочення виконання робіт у розмірі 501 121,88 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що первісні позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, зустрічні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Приписами ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 317 Господарського кодексу України загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень Цивільного кодексу України про договір підряду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно із статтею 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як вже було встановлено судом вище, на виконання умов договору підряду № 20200701/СВ від 01.07.2020 року підрядник виконав, а замовник прийняв роботи на загальну суму 328 632,49 грн., що підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт № ОУ-0000005 від 17.03.2021 року.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В пункті 5.2.1. договору визначено, що оплата вартості робіт оплачується замовником протягом 10 (десяти) банківських днів з дати підписання сторонами акту виконаних робіт.

З огляду на положення пункту п. 5.2.1. договору строк оплати виконаних робіт є таким, що настав 31.03.2021 року.

За виконані роботи замовник не розрахувався, відтак має заборгованість за договором в розмірі 328 632,49 грн.

За змістом статей 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено факт порушення з боку замовника своїх зобов`язань щодо не здійснення оплати вартості виконаних підрядником робіт, тоді як строк виконання зобов`язання з оплати робіт настав, наявність заборгованості у розмірі 328 632,49 грн. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Замовник доказів сплати боргу у розмірі 328 632,49 грн. станом на день розгляду справи суду не надав.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та положень договору, враховуючи, що позивач має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з замовника на користь підрядника заборгованості за договором підряду № 20200701/СВ від 01.07.2020 року у розмірі 328 632,49 грн.

Приймаючи до уваги встановлені судом факти та обставини, що були наведені вище, суд дійшов висновку, що викладені відповідачем за первісним позовом у відзиві заперечення на позов не спростовують зазначених позивачем за первісним позовом в позові доводів за встановлених вище судом фактів та обставин.

Судові витрати позивача за первісним позовом по сплаті судового збору в сумі 4929,49 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача за первісним позовом.

Щодо зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерхолдінг» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «УВС Інжиніринг» неустойки за прострочення виконання робіт у розмірі 501 121,88 грн. суд зазначає наступне.

Як вже зазначалося судом вище, строк виконання робіт до 30 жовтня 2020 року (п. 2.1.1. договору).

Матеріалами справи підтверджується прострочення виконання підрядником робіт за договором.

Пунктом 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За приписами ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України).

В пункті 8.2. договору сторони погодили, що за порушення встановлених договором строків виконання робіт, визначених цим договором та/або додатками до нього підрядник зобов`язується сплатити замовнику неустойку у розмірі 1% від ціни договору, за кожний день прострочення.

Відтак, передбачена сторонами у пункті 8.2. договору відповідальність учасника за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором у вигляді неустойки у розмірі 1% від ціни договору за кожний день прострочення за своєю правовою природою є пенею.

При цьому для договірної практики та практики правозастосування сама лише назва тієї чи іншої санкції, вжита в тексті договору, практичного значення не має. У такому випадку слід виходити з мети встановлення у законі відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді штрафної санкції - забезпечення належного виконання зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене та те, що умовами договору сторони передбачили відповідальність учасника за несвоєчасне виконання зобов`язань у вигляді сплати неустойки і розмір договірної штрафної санкції обраховано у відсотковому розмірі за кожний день прострочення, що за визначенням статті 549 Цивільного кодексу України відповідає поняттю «пеня», суд дійшов висновку, що позивач за зустрічним позовом має право на застосування неустойки (пені) до відповідача за зустрічним позовом у зв`язку з порушенням строків виконання робіт.

Перевіривши наданий позивачем за зустрічним позовом розрахунок неустойки, суд встановив, що він виконаний арифметично вірно, відповідає положенням чинного законодавства та умовам договору, відтак сума неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом, не виходячи за межі визначеного позивачем за зустрічним позовом періоду, становить 501 121,88 грн.

З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідач за зустрічним позовом у встановлений строк свого обов`язку щодо своєчасного виконання робіт не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, суд вважає, що зустрічні позовні вимоги про стягнення з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом неустойки в розмірі 501 121,88 грн. є обґрунтованими.

Відповідач за зустрічним позовом проти зустрічних позовних вимог заперечив та просив відмовити у задоволенні зустрічного позову у зв`язку з пропуском строків позовної давності до вимог позивача за зустрічним позовом про стягнення неустойки.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Отже, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за грошовим зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, з-поміж іншого, до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу).

Згідно з пунктом 12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

11.03.2020 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", відповідно до якої, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 року установлено карантин на всій території України з 12.03.2020 року.

У подальшому дія карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211, продовжувалася. Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 (з урахуванням внесених до неї змін) дія карантину на всій території України, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211, була продовжена до 30.06.2023 року.

Отже, на час дії установленого на території України карантину строки, визначені статтею 258 Цивільного кодексу України, були продовжені.

Оскільки прострочення виконання зобов`язання виникло у період дії карантину, строк спеціальної позовної давності щодо стягнення неустойки є продовженим та на дату подачі зустрічного позову не сплив, що виключає його застосування за заявою відповідача за зустрічним позовом.

При цьому, відповідач за зустрічним позовом просить зменшити неустойку на 95%. Щодо зменшення неустойки суд зазначає таке.

Відповідач за зустрічним позовом зазначає, що розмір неустойки є неспіврозмірним та завищеним.

Так, правовідносини із застосування неустойки (штрафних санкцій) за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, правила її застосування, умови зменшення її розміру врегульовані положеннями Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 230 Господарського кодексу України неустойка є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойка має подвійну правову природу - є одночасно способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно забезпечення дисципліни боржника стосовно виконання зобов`язання (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі, у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Водночас застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За частиною другою статті 233 Господарського кодексу України якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Подібні норми також містить частина третя статті 551 Цивільного кодексу України, яка визначає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положення частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України надають суду право зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Тобто зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин (ч. 3 ст. 551 ЦК України), господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

У цьому висновку суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 26.08.2021 року у справі № 911/378/17 (911/2223/20).

Окрім того, у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки суду належить брати також до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним всіх можливих заходів до виконання зобов`язання. При цьому вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

У цьому висновку суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постановах від 22.05.2019 року у справі № 910/11733/18 та від 04.06.2019 року у справі № 904/3551/18.

Беручи до уваги наведені вище норми чинного законодавства, дотримуючись принципу збалансованості інтересів сторін, суд дійшов висновку, що справедливим і розумним в контексті обставин даної справи буде зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки на 50%.

З огляду на наведене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для зменшення розміру неустойки, яка підлягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «УВС Інжиніринг» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерхолдінг» до 250 560,94 грн. (50% від обґрунтованого розміру неустойки).

Частиною 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, зокрема, що якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, судовий збір у розмірі 7516,83 грн. покладається на відповідача за зустрічним позовом, з огляду те, що спір виник у зв`язку з неправильними діями Товариства з обмеженою відповідальністю «УВС Інжиніринг», а часткове задоволення зустрічного позову обумовлене реалізацією судом свого права на зменшення неустойки.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерхолдінг» (ідентифікаційний код 31662864, адреса: 01032, м. Київ, вул. Жилянська, 146) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УВС Інжиніринг» (ідентифікаційний код 43516505, адреса: 02660, м. Київ, вул. Червоноткацька, 87, офіс 21) грошові кошти: основного боргу - 328 632,49 грн. (триста двадцять вісім тисяч шістсот тридцять дві гривні 49 копійок) та судовий збір - 4929,49 грн. (чотири тисячі дев`ятсот двадцять дев`ять гривень 49 копійок).

3. Зустрічний позов задовольнити частково.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УВС Інжиніринг» (ідентифікаційний код 43516505, адреса: 02660, м. Київ, вул. Червоноткацька, 87, офіс 21) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерхолдінг» (ідентифікаційний код 31662864, адреса: 01032, м. Київ, вул. Жилянська, 146) грошові кошти: неустойки - 250 560,94 грн. (двісті п`ятдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень 94 копійки) та судовий збір - 7516,83 грн. (сім тисяч п`ятсот шістнадцять гривень 83 копійки).

5. В іншій частині зустрічного позову відмовити.

6. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22.12.2023р.

Суддя О.В. Котков