УХВАЛА

27.12.2023 м. Івано-ФранківськСправа № 5010/1358/2011-16/53-22/24
Господарський суд Івано-Франківської області у складі колегії суддів - головуючий суддя Малєєва О. В., суддя Максимів Т. В., суддя Скапровська І. М.,

секретар судового засідання Поп`юк Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" від 12.12.2023 (вх.№13900/23 від 13.12.2023) на бездіяльність органу державної виконавчої служби

у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь"

до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт",

за участю у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державного підприємства "Залучанський спиртовий завод",

про стягнення заборгованості за договорами кредиту у розмірі 1 356 419, 06 грн шляхом звернення стягнення на заставне майно,

учасники справи в судове засідання не з`явились,

постановив таку ухвалу.

1. Зміст поданої скарги.

1.1. ДП "УКРСПИРТ" подало скаргу від 12.12.2023 (вх. №13900/23 від 13.12.2023) на бездіяльність органу державної виконавчої служби просить визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з незабезпечення зберігання та схоронності транспортних засобів ДП "УКРСПИРТ" - автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний № НОМЕР_1 , сірий, 2004 року випуску, та автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний № НОМЕР_2 , синій, 2004 року випуску, та зобов`язати повернути ДП "УКРСПИРТ" ці транспортні засоби.

1.2. Вказує на те, що зазначеним органом державної виконавчої служби здійснювалось виконавче провадження ВП 38840137 з виконання наказу суду № 282 від 18.03.2013 про звернення стягнення та транспортні засоби ДП "УКРСПИРТ" в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ "Банк "Київська Русь" в розмірі 1 356 419, 06 грн.

Під час здійснення цього виконавчого провадження згідно з постановою від 01.03.2018 було оголошено розшук вказаних транспортних засобів, і в березні 2018 року вилучено їх у ДП "УКРСПИРТ". Надалі автомобілі перебували на спецмайданчиках, а відповідно до постанов державного виконавця від 05.04.2018 було доручено уповноважені органи передати їх на відповідальне зберігання ДП "СЕТАМ".

Зазначає, що державним виконавцем не вживались заходи, спрямовані на реалізацію вилучених автомобілів, зокрема, не призначалась експертиза з питання визначення їх вартості.

Згідно з постановою від 08.05.2020 вказаний виконавчий документ було повернуто стягувачеві за його заявою.

1.3. Після повторного пред`явлення зазначеного наказу до виконання відповідно до постанови від 12.05.2020 ВП № 62038376 було відкрито виконавче провадження, після чого ДП "УКРСПИРТ" сплатило заборгованість в повному обсязі.

Згідно з постановою від 22.10.2020 виконавче провадження було закінчено в зв`язку з погашенням заборгованості.

ДП "УКРСПИРТ" зверталось із заявами від 24.09.2020 №1.9.2-2-1.9.2/1600, від 13.10.2020 № 1.9.2-2-1.9.2/1762 про повернення вказаних транспортних засобів. Проте вони повернуті не були.

1.4. З`ясувалось, що згідно з рішеннями Миколаївського районного суду від 25.11.2019 у справах № 945/2069/19, № 945/2070/19 (з урахування ухвали від 04.08.2020 у справі №945/2069/19) встановлено факт, що вказані транспортні засоби, є безхазяйними та непридатними для використання, визнано за ДП МВС України "Інформ-Ресурси" право на утилізацію їх залишків. Вказане рішення та ухвалу суду у справі № 945/2069/19 скасовано згідно з постановою Миколаївського апеляційного суду від 20.11.2020.

1.5. Заявник вказує, що про порушення своїх прав та інтересів в частині не забезпечення зберігання та схоронності майна дізнався 11.12.2023 в зв`язку з ознайомленням з вказаними рішеннями Миколаївського районного суду. Крім того бездіяльність державного виконавця в частині не повернення ДП "УКРСПИРТ" транспортних засобів є триваючим правопорушенням, оскільки в ЗУ "Про виконавче провадження" не визначений строк, в який має бути повернуте боржнику вилучене майно.

2. Вирішення процесуальних питань.

2.1. Розгляд справи здійснювався колегією суддів в складі головуюча суддя Малєєва О.В., суддя Скапровська І.М., суддя Шіляк М.А.

В зв`язку з тим, що суддя Шіляк М.А. звільнена з посади внаслідок подання заяви про відставку, здійснено повторний автоматизований розподіл справи в частині заміни члена колегії. Для розгляду справи визначено замість судді Шіляк М.А. суддю Максимів Т.В.

2.2. Суд згідно з ухвалою від 15.12.2023 повідомив учасників справи про те, що розгляд скарги відбудеться в судовому засіданні, яке призначено на 27.12.2023.

2.3. Заявник в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

За приписами ч. 2 ст. 342 ГПК України неявка учасників справи не перешкоджає розгляду скарги.

3. Норми права та мотиви, якими суд керувався при постановленні ухвали.

3.1. Відповідно до п. а) ч. 1 ст. 341 ГПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ч. 2 ст. 341 ГПК України).

Як зазначено в постанові КГС ВС від 01.11.2023 у справі № 904/3734/20, відсутність в судових рішеннях достеменного встановлення істотних обставин щодо початку та закінчення перебігу процесуального строку для звернення із скаргою до суду, факту дотримання стягувачем цього строку, може свідчити про передчасність висновків судів про прийняття до розгляду скарги та не можуть зумовити обов`язок суду щодо розгляду скарги по суті в порядку ст. 343 ГПК України, оскільки нормами ГПК України імперативно визначено, що пропущений процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлено за відповідних обставин судом виключно за клопотанням особи, що подає скаргу.

Протилежні дії суду порушуватимуть права інших учасників спору (зокрема виконавця, дії якого оскаржуються) та загальні засади господарського судочинства, а саме його диспозитивності, рівності перед законом і судом та змагальності сторін.

3.2. Позивач вважає, що він вказаний строк не пропустив, оскільки в ЗУ "Про виконавче провадження" не визначений строк, в який має бути повернуто боржнику вилучене майно, і бездіяльність державного виконавця в частині не повернення транспортних засобів є триваючим правопорушенням.

Суд не може погодитись з такими твердженнями з таких підстав.

В ч. 1 ст. 40 ЗУ "Про виконавче провадження" (в редакції на час винесення постанови про закриття виконавчого провадження від 22.10.2020) передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Зокрема, про зняття арешту з майна виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна (ч. 2 ст. 40 ЗУ "Про виконавче провадження").

Зміст наведеної норми свідчить про те, що усі дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження проводяться невідкладно.

З поданих заявником документів вбачається, що він звертався із заявами про повернення вказаних транспортних засобів до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області та ДП "СЕТАМ" (заява від 24.09.2020 №1.9.2-2-1.9.2/1600), до Головного управління Нацполіції в Хмельницькій області, Головного управління Нацполіції в Чернівецькій області, Управляння забезпечення примусового виконання рішень у Київській області (заява від 13.10.2020 № 1.9.2-2-1.9.2/1762).

Оскільки в розумні строки відповіді отримано не було і вказане майно не було повернуте, то належить вважати, що вже до закінчення 2020 року заявник дізнався про порушення свого права. Його обізнаність з рішеннями Миколаївського районного суду ніяким чином не впливає на визначення початку перебігу зазначеного строку.

3.3. Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України суд враховує висновки, викладені в постанові ОП КГС ВС від 04.02.2022 у справі № 925/308/13-г. За порівняльного аналізу змісту термінів "дізнався" та "повинен був дізнатися", що містяться у положеннях ст. 341 ГПК України, суд дійшов висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні; доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо. У цьому висновку суд врахував, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя і сторони повинні очікувати їх застосування задля забезпечення дотримання принципу юридичної визначеності. Отже, під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у ч.1 ст. 341 ГПК України, необхідно враховувати поведінку скаржника (чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження тощо). А тому стягувач, який подав до відповідного органу заяву про вчинення відповідних виконавчих дій, однак не отримав задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні документи виконавчого провадження або відповіді.

У висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, що є сталою та послідовною судовою практикою, суд звернувся до правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, в постановах від 14.08.2019 у справі № 910/7221/17, від 12.01.2021 у справі № 910/8794/17, від 12.10.2021 у справі № 918/333/13-г.

З огляду на викладене, належить врахувати, що заявник звернувся до суду зі скаргою через три роки після описаних подій, що очевидно свідчить про пропуск десятиденного строку, встановленого ст. 341 ГПК України.

Клопотання про поновлення пропущеного з поважних причин строку заявник не подав.

3.4. Як передбачено в ч. 2 ст. 118 ГПК України, заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

4. Висновки суду.

4.1. Скаргу належить залишити без розгляду.

Керуючись ст. 2, 7, 13, 14, 118, 232-235, 253-257, 341 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" від 12.12.2023 (вх.№13900/23 від 13.12.2023) на бездіяльність органу державної виконавчої служби.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 29.12.2023.

Головуючий суддя О. В. Малєєва

Суддя Т. В. Максимів

Суддя І. М. Скапровська