ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

"21" грудня 2023 р. Справа№ 911/321/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Буравльова С.І.

Алданової С.О.

за участю секретаря судового засідання Невмержицької О.В.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 21.12.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 04.07.2023 (повне рішення складено 06.09.2023) (суддя Рябцева О.О.)

у справі №911/321/23

за позовом ОСОБА_1

до Садівничого товариства «Заліське»

про визнання недійсними рішень загальних зборів членів садівничого товариства

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Господарського суду Київської області із позовом до Садівничого товариства «Заліське» (далі по тексту - відповідач, СТ «Заліське») про визнання недійсним рішення Загальних зборів членів СТ «Заліське» від 25.09.2021, оформлене протоколом №1 та стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на проведення спірних загальних зборів без встановлення дійсної кількості членів СТ «Залізьке» та без встановлення кворуму.

Рішенням Господарського суду Київської області від 04.07.2023 у справі №911/321/23 у задоволені позову відмовлено.

Ухвалюючи вказане рішення суд першої інстанції дійшов висновку про прийняття спірного рішення Загальними зборами СТ «Заліське» за наявності визначеного статтею 15 Закону України «Про кооперацію» від 10.07.2003 №1087-IV (далі по тексту - Закон №1087-IV) кворуму. При цьому позивачем не доведено порушення його корпоративних прав оспорюваним рішенням та не доведено наявності негативних наслідків.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 04.07.2023 у справі №911/321/23 і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

У своїй апеляційній скарзі позивач просить суд апеляційної інстанції зобов`язати відповідача виконати свій процесуальний обов`язок подати заяву свідка та надати вичерпну відповідь, окремо на кожне питання по суті:

1. В якому розмірі були встановлені членські внески в СТ «Заліське» станом на 25 вересня 2021 року?

2. Скільки в СТ «Заліське» станом на 25 вересня 2021 року обліковувалося земельних ділянок? У відповіді прошу зазначити вулиці та загальну кількість земельних ділянок по вулицях, та по Товариству в цілому?

3. Скільки в СТ «Заліське» станом на 25 вересня 2021 року обліковувалося членів? У відповіді прошу надати перелік членів Товариства з зазначенням: за ім`ям, по-батькові (за наявності), дати народження, країни громадянства, місця проживання, реєстраційного номеру облікової картки платника податків, земельної ділянки, за яку такому члену нараховуються членські внески?

4. Скільки в СТ «Заліське» станом на 25 вересня 2021 року було членів Товариства, які мали більше ніж одну земельну ділянки у власності або постійному користуванні, в якій кількості членів СТ «Заліське» нараховують членські внески більш ніж за одну земельну ділянки? У відповіді прощу зазначити: ім`я, по-батькові (за наявності), дату народження, країну громадянства, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків таких членів Товариства;

5. Скільки в СТ «Заліське» станом на 25 вересня 2021 року було встановлено лічильників обліку споживання електричної енергії членами (при наявності не членами) Товариства? У відповіді прошу зазначити: ім`я, по-батькові (за наявності), дату народження, країну громадянства, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків таких членів Товариства, за якими зареєстровані лічильники обліку споживання електричної енергії?

6. Скільки осіб було прийнято до СТ «Заліське» в період з 20 серпня 2016 року по 25 вересня 2021 року? У відповіді прошу зазначити: ім`я, по-батькові (за наявності), дату народження, країну громадянства, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків таких членів Товариства;

7. Скільки осіб було виключено із членів СТ «Заліське» в період з 20 серпня 2016 року по 25 вересня 2021 року? У відповіді прошу зазначити: ім`я, по-батькові (за наявності), дату народження, країну громадянства, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків таких членів Товариства;

8. Що саме є суб`єктом аналітичного обліку в бухгалтерському обліку в СТ «Заліське» для нарахування членських внесків - земельна ділянка чи фізична особа?

9. Яка заборгованість по сплаті членських внесків обліковувалася в бухгалтерському обліку в СТ «Заліське» за підсумками 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 по кожному боржнику? У відповіді прошу зазначити: ім`я, по-батькові (за наявності), дату народження, країну громадянства, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків таких членів Товариства;

10. Коли і ким (посада, прізвище, ім`я та по-батькові) від імені СТ «Заліське» в Єдиний державний реєстр юридичних осіб було внесено інформацію про кількість членів Товариства у розмірі 600 членів?

Крім того, позивач у своїй апеляційній скарзі просить суд апеляційної інстанції зобов`язати відповідача надати докази на вчинення дій або наявності події, про відсутність яких заявлено позивачем, а саме:

1. Відповідач - СТ «Заліське» станом на 25 вересня 2021 року не виконало вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» не подало до реєстру інформацію про перелік учасників юридичної особи (членів Товариства), а саме: прізвище, ім`я та по- батькові (за наявності), дату народження, країну громадянства, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності), серію та номер паспорта;

2. Відповідач - СТ «Заліське» станом на 25 вересня 2021 року не вело обліку членів СТ «Заліське»;

3. Відповідач - СТ «Заліське» станом на 25 вересня 2021 року не вело реєстру видачі членських книжок членів СТ «Заліське»;

4. Відповідач - СТ «Заліське» станом на 25 вересня 2021 року не виготовило реєстру членів Товариства з зазначенням: прізвища, імені та по батькові (за наявності), дати народження, країни громадянства, місця проживання, реєстраційного номеру облікової картки платника податків, серії та номеру паспорта;

5. Відповідач - СТ «Заліське» станом на 25 вересня 2021 року не оприлюднило для членів Товариства реєстр його членів з зазначенням: прізвища, імені та по батькові (за наявності), дати народження, країни громадянства, місця проживання, реєстраційного номеру облікової картки платника податків, серії та номеру паспорта;

6. Відповідач - СТ «Заліське» не звіряло учасників Загальних Зборів Товариства, що відбулися 25 вересня 2021 року з реєстром членів Товариства, зокрема не звіряло за: прізвищем, іменем та по-батькові (за наявності), датою народження, країною громадянства, місцем проживання, реєстраційним номером облікової картки платника податків, серією та номером паспорта;

7. Відповідач - СТ «Заліське» не проводило підрахунку голосів: «ЗА», при ухвалі Рішень, на Загальних Зборах Товариства, що відбулися 25 вересня 2021 року;

8. Відповідач - СТ «Заліське» не вело фіксацію проведення Загальних Зборів Товариства, що відбувалися 25 вересня 2021 року технічними засобами (відео, аудіо);

9. Відповідач - СТ «Заліське» не розглянуло заяву позивача - ОСОБА_1 та третьої особи - ОСОБА_2 від 13 вересня 2021 року, та не надало відповіді;

10. Відповідач - СТ «Заліське» не розглянуло заяву позивача - ОСОБА_1 , та третьої особи - ОСОБА_2 від 18 вересня 2021 року, вхідний № 191, та не надало відповіді;

11. Відповідач - СТ «Заліське» не розглянуло заяву позивача - ОСОБА_1 та третьої особи - ОСОБА_2 від 18 вересня 2021 року, вхідний № 192, та не надало відповіді;

12. Відповідач - СТ «Заліське» не виключало з членів Товариства жодної особи за період з 20 серпня 2016 року;

13. Відповідач - СТ «Заліське» не має заяв членів Товариства, про вихід із членів Товариства за період з 20 серпня 2016 року по 25 вересня 2021 року;

14. Відповідач - СТ «Заліське» не має в реєстрі вхідної кореспонденції зареєстрованих заяв про вихід з членів Товариства.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема статті 90 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту - ГПК України), оскільки відповідачем не було надано суду першої інстанції заяви свідка; частини 2 статті 74 та статті 81 ГПК України, оскільки судом першої інстанції не було розглянуто заяву позивача, подану 17.03.2023, в якій останній просив суд першої інстанції витребувати з Броварської районної державної адміністрації повну копію реєстраційної справи СТ «Заліське»; зобов`язати відповідача, СТ «Заліське», виконати свій процесуальний обов`язок - надати відповіді на письмові запитання, поставлені позивачем в позовній заяві та надати відповідні докази; зобов`язати відповідача, СТ «Заліське», надати докази на вчинення дій, про не вчинення яких заявив позивач, ОСОБА_1 у позовній заяві, проте така заява не була розглянута судом першої інстанції.

17.05.2023 позивачем подано до суду першої інстанції клопотання про витребування доказів та доводи і міркування позивача в підготовчому засіданні, в якому він просив суд першої інстанції: вважати дане клопотання поданим в порядку витребування доказів; визнати причини, за якою позивач не зазначив в першій письмовій заяві (позовній заяві), як докази, витяги з Реєстраційної Справи СТ «Заліське», поважними; витребувати з Броварської районної Державної адміністрації повну копію Реєстраційної справи СТ «Заліське»; зобов`язати відповідача виконати свій процесуальний обов`язок згідно ст. 90 ГПК України надати вичерпну відповідь на кожне письмове запитання, поставлене позивачем в позовній заяві та надати відповідні докази; зобов`язати відповідача відповідно до ч. 2 ст. 74 ГПК України надати докази на вчинення дій, про не вчинення яких заявив позивач у позовній заяві, яке суд першої інстанції залишив без задоволення, оскільки у матеріалах справи наявні докази необхідні для вирішення справи №911/321/23, позивачем не дотримано вимог пунктів 4, 5 частини 2 статті 81 ГПК України, проте позивачем вважає, що судом першої інстанції не правильно застосовано до заявленого ним клопотання вимоги статті 81 ГПК України. На переконання позивача, вказане клопотання має бути розглянуто судом у відповідності до частини 2 статті 74 ГПК України та статті 90 ГПК України.

Апелянт також зазначає, що судом першої інстанції не було встановлено обставини у справі №911/321/22, оскільки суд першої інстанції не надав оцінки відео, про яке вказував позивач як на підставу позову, та яке міститься за посиланням «https://youtube/hdZwAOWq7Bw», яким зафіксовано проведення спірних загальних зборів.

Крім того, за твердженням апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що організаційно-правовою формою відповідача є обслуговуючий кооператив, тоді як організаційно-правовою формою відповідача є садівниче товариство.

Також апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було з`ясовано чи є/були учасники Загальних зборів від 25.09.2021 власниками або користувачами земельних ділянок. За підрахунком позивача на Загальних зборах учасників СТ «Заліське» 25.09.2021 брали участь лише 205 осіб.

Позивач вважає, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, оскільки судом застосовано положення Закону України «Про кооперацію», який не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, неправильно надано тлумачення пунктам 2, 3 статті 264 та пункту 1 статті 265 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України), не застосовано статтю 28 ЦК України та підпункт 8 пункту 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 №755-IV (далі по тексту - Закон №755-IV), та не враховано висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 07.08.2019 у справі №320/4574/17.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 04.07.2023 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Ходаківська І.П., Демидова А.М.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 02.10.2023 визнав необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Північного апеляційного господарського суду Демидової А.М. та Ходаківської І.П. від розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 04.07.2023 у справі №911/321/23 та відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Північного апеляційного господарського суду Демидової А.М. та Ходаківської І.П. від розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 04.07.2023 у справі №911/321/23.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 02.10.2023 задовольнив заяву про самовідвід суддів Демидової А.М., Ходаківської І.П. від розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 04.07.2023 у справі №911/321/23. Матеріали апеляційної скарги у справі №911/321/23 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень статті 32 ГПК України.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 04.10.2023 у зв`язку з задоволенням заяви про самовідвід суддів Демидової А.М., Ходаківської І.П. від розгляду справи №911/321/23 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.10.2023 справу №911/321/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Євсіков О.О., Алданова С.О.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 04.10.2023 задовольнив заяву про самовідвід судді Євсікова О.О. від розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 04.07.2023 у справі №911/321/23. Матеріали апеляційної скарги у справі №911/321/23 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень статті 32 ГПК України.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2023 у зв`язку з задоволенням заяви про самовідвід судді Євсікова О.О. від розгляду справи №911/321/23, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.10.2023 справу №911/321/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Буравльов С.І., Алданова С.О.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 06.10.2023 витребував з Господарського суду Київської області матеріали справи №911/321/23 та відклав розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 04.07.2023 у справі №911/321/23.

Матеріали справи №911/321/23 надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду 19.10.2023.

Головуючий суддя Владимиренко С.В. з 07.10.2023 по 22.10.2023 перебувала у відпустці.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 24.10.2023 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 04.07.2023, розгляд апеляційної скарги призначив на 23.11.2023 о 12 год. 00 хв.

13.11.2023 від відповідача через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, за яким відповідач просить суд апеляційної інстанції залишити рішення Господарського суду Київської області від 04.07.2023 у справі №911/321/23 без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, посилаючись на те, що право позивача спірним рішенням не порушено, а рішення Загальних зборів СТ «Заліське» прийняте з дотриманням вимог Закону №1087-IV за наявності кворуму.

23.11.2023 від позивача надійшли доводи і міркування, в яких апелянт процитував резолютивну частину оспорюваного рішення суду першої інстанції, прохальну частину своєї апеляційної скарги, резолютивної частини ухвали Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2023 у справі №911/321/23, частину відзиву відповідача на апеляційну скаргу, приписи ГПК України, ЦК України, статтю 9 Закону №755-IV, статтю 12 Закону №1087-IV. При цьому позивач наполягає на тому, що садівниче товариство відповідно до Закону №755-IV є юридичної особою, відомості щодо учасників якої слід вносити до Єдиного державного реєстру.

Також, на переконання апелянта, довіреності, якими учасники садівничого товариства уповноважували осіб на представництво та участь у Загальних зборах 25.09.2021 повинні бути нотаріально посвідченими із застосуванням вимог Закону України «Про нотаріат».

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 23.11.2023 відклав розгляд справи №911/321/23 на 07.12.2023 на 12 год. 30 хв.

У судовому засіданні 07.12.2023 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду розглянуто клопотання позивача щодо заяви свідка, за результатами розгляду якого судом апеляційної інстанції враховано надані 13.04.2023 відповідачем в особі голови правління Гудінової Ірина Леонідівна у письмовому відзиві на відзив відповіді.

За приписами статті 90 ГПК України учасник справи має право поставити в першій заяві по суті справи або у додатку до неї не більше десяти запитань іншому учаснику справи про обставини, що мають значення для справи. Учасник справи, якому поставлено питання іншим учасником справи, зобов`язаний надати вичерпну відповідь окремо на кожне питання по суті. На запитання до учасника справи, який є юридичною особою, відповіді надає її керівник або інша посадова особа за його дорученням. Відповіді на запитання подаються до суду учасником справи - фізичною особою, керівником або іншою посадовою особою юридичної особи у формі заяви свідка не пізніше як за п`ять днів до підготовчого засідання, а у справі, що розглядається в порядку спрощеного провадження, - за п`ять днів до першого судового засідання. Копія такої заяви свідка у той самий строк надсилається учаснику справи, який поставив письмові запитання.

При цьому статтею 88 ГПК України визначено, що показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка. У заяві свідка зазначаються ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності), обставини, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень. Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом. Не вимагається нотаріальне посвідчення підпису сторін, третіх осіб, їх представників, які дали згоду на допит їх як свідків.

У судовому засіданні 07.12.2023 представник відповідача голова правління Гудінова Ірина Леонідівна надала згоду на її допит як свідка та попередження про кримінальну відповідальність за надання неправдивих показань за надані у письмовому відзиві на відзив відповіді.

07.12.2023 від позивача надійшла заява про витрати на професійну правничу допомогу, за якою заявник просить суд апеляційної інстанції стягнути з відповідача на його користь 25 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу незалежно від результатів вирішення спору.

07.12.2023 від позивача надійшло клопотання про витребування оригіналів письмових доказів, а саме: 1) витребувати від Відповідача, СТ «Заліське», оригінали доказів про набуття членства, станом на 25 вересня 2021 року осіб, які, нібито, прийняли участь в Загальних Зборах, що відбулися 25 вересня 2021 року, зокрема, Рішення Загальних Зборів про затвердження Рішень Правління СТ «Заліське» та таких Рішень Правління про прийняття в члени; 2) не брати до уваги, як докази членства в СТ «Заліське», про набутгя членства, станом на 25 вересня 2021 року, осіб, які, нібито, прийняли участь в Загальних Зборах, що відбулися 25 вересня 2021 року, крім оригіналу Рішення Загальних Зборів про затвердження Рішень Правління СТ «Заліське» та таких Рішень Правління про прийняття в члени.

07.12.2023 під час судового засідання у місті Києві оголошено «повітряну тривогу» у зв`язку із чим у судовому засіданні оголошено перерву до 14.12.2023.

14.12.2023 у місті Києві о 11 год. 09 хв. оголошено «повітряну тривогу» у зв`язку із чим справу №911/321/23 призначено на 21.12.2023 на 11 год. 30 хв. з метою дотримання правил цивільного захисту населення.

У судовому засіданні 21.12.2023 представник позивача поставив представнику відповідача усно питання, які стосуються діяльності Товариства, зокрема щодо призначення голови правління СТ «Заліське» ОСОБА_3 на посаду (дата та підстава прийняття); прийняття нею документації щодо членів СТ «Заліське»; порядок визначення кворуму на Загальних зборах до 2021 року; наявність реєстру членів СТ «Заліське» станом на 25.09.2021; кількості земельних ділянок та членів СТ «Заліське»

На вказані питання представником відповідача усно надано наступні відповіді:

- ОСОБА_3 була призначено на посаду голови правління СТ «Заліське» 20.08.2016 на підставі рішення Загальних зборів;

- Документацію прийнято від попереднього правління СТ «Заліське»;

- Порядок визначення кворуму не змінювався, підрахунок голосів відбувається згідно сплати членських внесків та реєстру учасників Товариства;

- ПІБ членів Товариства станом на 25.09.2021 міститься у списку, який наявний у матеріалах справи;

- Кількість земельних ділянок СТ «Заліське» 680, кількість членів, яка не змінювалась 600.

У судовому засіданні 21.12.2023 колегією суддів розглянуто клопотання позивача про зобов`язання відповідача надати докази на вчинення дій або наявності події, про відсутність яких заявлено позивачем, а саме:

1. Відповідач - СТ «Заліське» станом на 25 вересня 2021 року не виконало вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» не подало до реєстру інформацію про перелік учасників юридичної особи (членів Товариства), а саме: прізвище, ім`я та по- батькові (за наявності), дату народження, країну громадянства, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності), серію та номер паспорта;

2. Відповідач - СТ «Заліське» станом на 25 вересня 2021 року не вело обліку членів СТ «Заліське»;

3. Відповідач - СТ «Заліське» станом на 25 вересня 2021 року не вело реєстру видачі членських книжок членів СТ «Заліське»;

4. Відповідач - СТ «Заліське» станом на 25 вересня 2021 року не виготовило реєстру членів Товариства з зазначенням: прізвища, імені та по батькові (за наявності), дати народження, країни громадянства, місця проживання, реєстраційного номеру облікової картки платника податків, серії та номеру паспорта;

5. Відповідач - СТ «Заліське» станом на 25 вересня 2021 року не оприлюднило для членів Товариства реєстр його членів з зазначенням: прізвища, імені та по-батькові (за наявності), дати народження, країни громадянства, місця проживання, реєстраційного номеру облікової картки платника податків, серії та номеру паспорта;

6. Відповідач - СТ «Заліське» не звіряло учасників Загальних Зборів Товариства, що відбулися 25 вересня 2021 року з реєстром членів Товариства, зокрема не звіряло за: прізвищем, іменем та по-батькові (за наявності), датою народження, країною громадянства, місцем проживання, реєстраційним номером облікової картки платника податків, серією та номером паспорта;

7. Відповідач - СТ «Заліське» не проводило підрахунку голосів: «ЗА», при ухвалі Рішень, на Загальних Зборах Товариства, що відбулися 25 вересня 2021 року;

8. Відповідач - СТ «Заліське» не вело фіксацію проведення Загальних Зборів Товариства, що відбувалися 25 вересня 2021 року технічними засобами (відео, аудіо);

9. Відповідач - СТ «Заліське» не розглянуло заяву позивача - ОСОБА_1 та третьої особи - ОСОБА_2 від 13 вересня 2021 року, та не надало відповіді;

10. Відповідач - СТ «Заліське» не розглянуло заяву позивача - ОСОБА_1 , та третьої особи - ОСОБА_2 від 18 вересня 2021 року, вхідний № 191, та не надало відповіді;

11. Відповідач - СТ «Заліське» не розглянуло заяву позивача - ОСОБА_1 та третьої особи - ОСОБА_2 від 18 вересня 2021 року, вхідний № 192, та не надало відповіді;

12. Відповідач - СТ «Заліське» не виключало з членів Товариства жодної особи за період з 20 серпня 2016 року;

13. Відповідач - СТ «Заліське» не має заяв членів Товариства, про вихід із членів Товариства за період з 20 серпня 2016 року по 25 вересня 2021 року;

14. Відповідач - СТ «Заліське» не має в реєстрі вхідної кореспонденції зареєстрованих заяв про вихід з членів Товариства.

За результатами розгляду якого колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову у задоволенні вказаного клопотання з наступних підстав.

Позивач, заявляючи вказане клопотання, посилається на положення частини 2 статті 74 ГПК України, якою визначено, що у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події.

Водночас частиною 1 статті 269 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Реалізація судом права на зобов`язання учасника надати відповідні докази визначена статтею 81 ГПК України, якою врегульовано порядок витребування судом доказів, проте позивачем не було дотримано вимог пунктів 4, 5 частини 2 статті 81 ГПК України, оскільки ним не було зазначено заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання, тоді як позивач ані у суді першої, ані у суді апеляційної інстанції не навів та не довів зазначеного.

При цьому позивач не вказує, який саме доказ ним заявлено до витребування для підтвердження вчинення дій або наявності події, про відсутність яких він заявляє.

Клопотання про витребування оригіналів письмових доказів, подане до суду апеляційної інстанції 07.12.2023, також не підлягає задоволенню з огляду на невідповідність вимогам статті 81 ГПК України, які передбачають, що таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї, доказів чого позивачем суду апеляційної інстанції не надано.

Крім того, відповідно до положень частини 1, 3 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Розглянувши вимоги та доводи апеляційної скарги, відзиву не неї, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Позивач є членом Садівничого товариства «Заліське» як власник двох земельних ділянок в такому садівничому товаристві по вул. Велика Лісова, 73 та по вул. Центральна, 72, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією членської книжки садовода (т. 1 а.с. 17).

Відповідно до наявних в матеріалах справи витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 09.10.2007 (т.2 а.с. 105), 18.10.2010 (т. 2 а.с. 102), 13.09.2016 (т. 2 а.с. 24) та 20.04.2023 (т. 2 а.с. 28) кількість членів СТ «Заліське» була незмінною та становила 600 фізичних осіб.

Як зазначає позивач у позовній заяві, 24.08.2021 на дошці об`яв СТ «Заліське» була розміщена об`ява наступного змісту: «Загальні збори відбудуться 25.09.2021 СТ «Заліське», вул. Центральна, 2/1, о 12:00.

Порядок денний:

1. Звіт голови правління СТ «Заліське» ОСОБА_3 .

2. Звіт голови ревізійної комісії Гофман Л.Я.

3. Обрання голови правління СТ «Заліське».

4. Обрання членів правління СТ «Заліське».

5. Обрання членів ревізійної комісії СТ «Заліське».

6. Прийняття Положень по «Внутрішньому розпорядку в СТ «Заліське».

7. Зміни та доповнення до статуту СТ «Заліське».

8. Затвердження кошторису.

9. Виключення із членів товариства ОСОБА_2 .

10. Різне.

Пропозиції правлінням приймаються до 18.09.2021».

18.09.2021 позивач разом з членом СТ «Заліське» ОСОБА_2 звернулися до СТ «Заліське» з заявою, до якої було додано пропозицію щодо питання порядку денного на загальні збори членів СТ «Заліське» 25.09.2021. Зареєстрована та прийнята СТ «Заліське» 18.09.2021 за №191 (т. 1 а.с. 25).

У поданій пропозиції заявники просили включити в порядок денний загальних зборів СТ «Заліське» питання наступного змісту: «Стягнути з ОСОБА_4 49 832,00 грн, спричиненої СТ «Заліське» матеріальної шкоди» (т. 1 а.с. 26).

Вказана пропозиція підписана позивачем та членом СТ «Заліське» ОСОБА_2

18.09.2021 позивач разом з членом СТ «Заліське» ОСОБА_2 звернулися до СТ «Заліське» з заявою, до якої було додано пропозицію щодо питання порядку денного на загальні збори членів СТ «Заліське» 25.09.2021. Зареєстрована та прийнята СТ «Заліське» 18.09.2021 за №192 (т. 1 а.с. 28).

У поданій пропозиції позивач просив включити в порядок денний загальних зборів СТ «Заліське» питання наступного змісту:

« 1. Припинити діяльність СТ «Заліське» шляхом ліквідації.

2. Обрати ліквідаційну комісію.

3. Провести ліквідаційну ревізію.

4. Передати електрообладнання до енергопостачальної компанії».

Вказана пропозиція підписана позивачем та членами СТ «Заліське» ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 29).

З матеріалів справи №911/321/23 вбачається, що СТ «Заліське» листом №460 від 09.10.2021 повідомило позивача про те, що пропозицію включити в порядок денний загальних зборів питання такого змісту: «стягнути з ОСОБА_3 49 832,00 грн, спричиненої СТ «Заліське» матеріальної шкоди» не має підстав включити, оскільки грошові кошти на судові справи, викладені у заяві пов`язані із судовими позовами до СТ «Заліське» за позовами позивача. Після перевірки ревізійної комісії був зроблений висновок про відсутність незаконних витрат СТ «Заліське» (т. 1 а.с. 33).

25.09.2021 на території СТ «Заліське» відбулись загальні збори членів СТ «Заліське».

У преамбулі протоколу № 1 загальних зборів СТ «Заліське» від 25.09.2021 вказано, що у загальних зборах прийняли участь всього 315 осіб, у тому числі: особисто 240 членів СТ «Заліське» та 75 осіб за дорученнями. Зазначено, що присутність на зборах складає кворум (т.1 а.с. 41-54).

У преамбулі протоколу № 1 загальних зборів СТ «Заліське» від 25.09.2021 зазначено про обрання одноголосно секретарем Загальних зборів ОСОБА_8 та рахувальну комісію у складі трьох осіб: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Зі змісту протоколу № 1 загальних зборів членів СТ «Заліське» від 25.09.2021 вбачається, що на обговорення було поставлено питання щодо внесення до порядку денного питання щодо припинення діяльності СТ шляхом ліквідації.

Загальними зборами вирішено не включати до порядку денного дане питання, за що проголосували одноголосно.

У протоколі зафіксований розгляд питань, що включені до порядку денного, та підсумки голосування по кожному з питань:

Питання 1: заслухали звіт голови правління СТ «Заліське» ОСОБА_3 за 2016-2021 роки. Визнали схвальною роботу правління (одноголосно);

Питання 2: заслухали звіт голови ревізійної комісії СТ «Заліське» ОСОБА_12 ;

Питання 3: обрано головою правління СТ «Заліське» ОСОБА_3 («за» - 311, «проти» - 3, «утримались» - 1);

Питання 4: обрано членів правління СТ «Заліське»: ОСОБА_13 («за» - одноголосно); ОСОБА_14 («за» - одноголосно); ОСОБА_8 («за» - одноголосно); ОСОБА_15 («за» - 314, «проти» - 1); ОСОБА_16 («за» - одноголосно); ОСОБА_17 («за» - одноголосно); ОСОБА_18 («за» - 313, «проти» - 2); ОСОБА_19 («за» - одноголосно); ОСОБА_20 («за» - одноголосно);

Питання 5: обрано трьох членів ревізійної комісії СТ «Заліське»: головою комісії (членом) ОСОБА_21 («за» - одноголосно); членами - ОСОБА_22 та ОСОБА_23 («за» - одноголосно);

Питання 6: прийнято в цілому положення «Внутрішнього розпорядку в СТ «Заліське» та внесено його як додаток до статуту («за» - 313, що становить 99,36 % голосів від присутніх на загальних зборах, «проти» - 2);

Питання 7: внесено зміни та доповнення до Статуту СТ «Заліське», а саме:

- до пункту 1.3. Статуту («за» - 310, що становить 98,41 % голосів від присутніх на загальних зборах, «проти» - 5);

- до пункту 4.1. Статуту («за» - 310, що становить 98,41 % голосів від присутніх на загальних зборах, «проти» - 5);

- доповнено Статут пунктом 5.8.13 («за» - 310, що становить 98,41 % голосів від присутніх на загальних зборах, «проти» - 5);

- до пункту 7.6. Статуту («за» - 310, що становить 98,41 % голосів від присутніх на загальних зборах, «проти» - 5);

- доповнено статут пунктом 7.6.1. («за» - 310, що становить 98,41 % голосів від присутніх на загальних зборах, «проти» - 5);

- доповнено статут пунктом 8.1.2. («за» - 310, що становить 98,41 % голосів від присутніх на загальних зборах, «проти» - 5);

- до пункту 8.3.2. Статуту («за» - 310, що становить 98,41 % голосів від присутніх на загальних зборах, «проти» - 5);

- до пункту 8.3.3. Статуту («за» - 310, що становить 98,41 % голосів від присутніх на загальних зборах, «проти» - 5);

- до пункту 8.4. Статуту («за» - 310, що становить 98,41 % голосів від присутніх на загальних зборах, «проти» - 5);

- до пункту 9.10.1. Статуту - не прийнято («проти» - одноголосно);

- внесено до Статуту як додатки такі положення: «Положення про правління СТ «Заліське», «Положення про електропостачання і електромережу СТ «Заліське», «Положення про ревізійну комісію СТ «Заліське», «Положення внутрішнього розпорядку в СТ «Заліське» («за» - 310, що становить 98,41 % голосів від присутніх на загальних зборах, «проти» - 5);

Питання 8: затверджено кошторис СТ «Заліське» з розрахунку 15 грн за 1 сотку в місяць з 01.10.2021 («за» - 250, «проти» - 65); затверджено тариф на електроенергію: день 1,68 + 10%=1,85 грн, ніч 1,85/2=0,93 грн, який буде діяти з 01.10.2021 («за» - 312, «проти» - 2, «утримались» - 1); підтверджено рішення правління - протокол № 37 від 25.07.2020, згідно з яким вступний внесок становить 5 000,00 грн («за» - 310, «проти» - 3, «утримались» - 2); затверджено рішення правління - протокол №41 від 07.08.2021, згідно з яким сума заборгованості по членським внескам за кожен рік буде обчислюватись з розрахунку за сотку, затверджену загальними зборами на час оплати заборгованості («за» - одноголосно);

Питання 9: виключення із членів Товариства ОСОБА_2 . Вирішили внести попередження ОСОБА_2 («за» - одноголосно);

Питання 10: підтверджено рішення зборів від 20.08.2016, 07.05.2017, 22.06.2019 («за» - 310, що становить 98,41 % голосів від присутніх на загальних зборах, «проти» - 5);

Питання 11: розглянуто інші питання, рішення по яким ухвалено більшістю голосів.

Судом встановлено, що позивач був належним чином повідомлений про проведення Загальних зборів СТ «Заліське» 25.09.2021, проте не був присутнім на вказаних загальних зборах, що і не заперечується позивачем.

Спір виник внаслідок того, що, на думку позивача, Загальні збори СТ «Заліське» проведені 25.09.2021 відбулись за відсутності кворуму, що є підставою для визнання таких рішень недійсними.

За приписами ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 167 Господарського кодексу України (далі по тексту - ГК України), чинної на момент виникнення спірних правовідносин , корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Володіння корпоративними правами не вважається підприємництвом. Законом можуть бути встановлені обмеження певним особам щодо володіння корпоративними правами та/або їх здійснення.

Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Відносини між членами обслуговуючого кооперативу та самим кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними, про що зазначено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №509/577/18, від 17.12.2019 у справі №904/4887/18, від 12.02.2020 у справі №916/1253/19. Вказана правова позиція усталеною та послідовною.

Стаття 55 ГК України визначає господарські організації як юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку (пункт 1 частини 2).

Господарською діяльністю у Господарському кодексі України вважається діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Цей Кодекс розрізняє господарську діяльність, яка має на меті отримання прибутку (підприємництво) і некомерційну господарську діяльність, яка здійснюється без такої мети (стаття 3 ГК України).

За способом утворення (заснування) та формування статутного капіталу стаття

63 ГК України відносить кооперативні підприємства до корпоративних, а за формою власності - до підприємств колективної власності.

Корпоративне підприємство характеризується тим, що утворюється, як правило, двома або більше засновниками за їх спільним рішенням (договором), діє на

основі об`єднання майна та/або підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у тому числі через органи, що ними створюються, участі засновників (учасників) у розподілі доходів та ризиків підприємства.

Підприємством колективної власності визнається корпоративне або унітарне підприємство, що діє на основі колективної власності засновника (засновників) (стаття 93 ГК України).

Кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом. Господарська діяльність кооперативів повинна здійснюватися відповідно до вимог цього Кодексу, інших законодавчих актів (стаття 94 ГК України).

Зазначені норми кореспондуються із нормами статей 83, 85, 86 ЦК України, згідно з положеннями яких юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом. Непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками.

Непідприємницькі товариства (кооперативи, крім виробничих, об`єднання громадян тощо) та установи можуть поряд зі своєю основною діяльністю здійснювати підприємницьку діяльність, якщо інше не встановлено законом і якщо ця діяльність відповідає меті, для якої вони були створені, та сприяє її досягненню.

Особливості створення кооперативів та ведення господарської діяльності обслуговуючими кооперативами визначається Законом №1087-IV.

За змістом положень статей 2, 6, 9 Закону №1087-IV кооператив є юридичною особою, державна реєстрація якого проводиться в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі; обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Обслуговуючий кооператив - це кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу. Обслуговуючий кооператив надає послуги своїм членам, не маючи на меті одержання прибутку (статті

2, 23 Закону №1087-IV).

Верховний Суд у постанові від 21.06.2022 у справі № 362/666/19 вказав на те, що з набранням чинності Законом України «Про кооперацію» садівничі товариства отримали можливість здійснювати реєстрацію такої юридичної особи, як обслуговуючого кооперативу.

Зокрема, 21.10.2009 Державний комітет України з питань регуляторної політики та підприємництва здійснив висновок, у якому вказав, що садівничі товариства можуть створюватися як об`єднання громадян. У цих роз`ясненнях визнано, що садівничі товариства є обслуговуючими кооперативами і саме ця організаційно-правова форма більше відповідає меті створення садівничого товариства.

Можна стверджувати, що використання для ведення садівництва, городництва та дачного господарства організаційно-правової форми споживчого або обслуговуючого кооперативу як юридичної особи, утвореної фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування (ст. 1 Закону України «Про кооперацію»), відповідає суті вказаної діяльності.

Доводи позивача про невірне застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин приписів Закону №1087-IV не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції, оскільки садівничі товариства є обслуговуючими кооперативами і саме ця організаційно-правова форма більше відповідає меті створення садівничого товариства, спір у даній справі стосується реалізації прав члена кооперативу на управління кооперативом, а правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначає саме Закон №1087-IV. Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 13.10.2020 у справі №695/2665/16-ц та Верховного Суду, викладеною у постанові від 05.07.2022 у справі №911/2269/20.

Згідно із положеннями статті 12 Закону №1087-IV основними правами члена кооперативу є: участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним

в органи управління; користування послугами кооперативу; одержання кооперативних виплат та виплат на паї; одержання паю у разі виходу з кооперативу в порядку і в строки, визначені його статутом; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

Основними обов`язками члена кооперативу є: додержання статуту кооперативу; виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконання своїх зобов`язань перед кооперативом; сплата визначених статутом кооперативу внесків.

Законами, що регулюють діяльність окремих типів кооперативів або кооперативів за напрямами їх діяльності, та статутом кооперативу можуть бути передбачені додаткові права та обов`язки його членів.

Статтею 15 Закону №1087-IV визначено, що вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу.

До компетенції загальних зборів членів кооперативу належить: затвердження статуту кооперативу та внесення до нього змін, прийняття інших рішень, що стосуються діяльності кооперативу; утворення органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, інших органів кооперативу; заслуховування звітів його органів управління і органів контролю; затвердження порядку розподілу доходу кооперативу; визначення розмірів вступного і членського внесків та паїв; визначення розмірів, порядку формування та використання фондів кооперативу; визначення розмірів оплати праці голови правління, голови ревізійної комісії (ревізора), а також кошторису на утримання апарату органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу; затвердження річного звіту і балансу кооперативу; затвердження рішення правління або голови правління про прийняття нових членів та припинення членства; прийняття рішень щодо володіння, користування та розпорядження майном; утворення спеціальних комісій із залученням як консультантів найманих працівників; прийняття рішень про вступ кооперативу до кооперативних об`єднань; прийняття рішень про реорганізацію або ліквідацію кооперативу.

Рішенням загальних зборів членів кооперативу до компетенції загальних зборів можуть бути віднесені інші питання діяльності кооперативу.

Чергові загальні збори членів кооперативу скликаються правлінням або головою кооперативу у разі потреби, але не рідше одного разу на рік.

Про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів члени кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення.

Загальні збори членів кооперативу правомочні вирішувати питання, якщо на них присутні більше половини його членів, а збори уповноважених - за наявності не менше двох третин уповноважених.

Кожний член кооперативу чи уповноважений кооперативу має один голос, і це право не може бути передано іншій особі.

Рішення загальних зборів членів (зборів уповноважених) кооперативу про прийняття, внесення змін до статуту, вступ до кооперативного об`єднання або вихід з нього та про реорганізацію або ліквідацію кооперативу вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як 75 відсотків членів кооперативу, присутніх на загальних зборах кооперативу. З інших питань рішення приймаються простою більшістю голосів членів (уповноважених) кооперативу, присутніх на його загальних зборах.

Рішення загальних зборів членів (зборів уповноважених) кооперативу приймаються відповідно до його статуту відкритим або таємним голосуванням.

Статутом СТ «Заліське», затвердженим загальними зборами протоколом №2 від 20.08.2016 (т. 2 а.с. 32-36), визначено, що члени товариства наділені правом голосу на загальних зборах (вищому органі товариства) (пункт 7.3 Статуту).

Членами товариства є власники приватизованих ділянок та громадяни, в яких садівничі ділянки знаходяться в постійному користуванні. Права і обов`язки членів перед товариством однакові, незалежно від форм власності володіння землею (пункт 5.5 Статуту).

Відповідно до пункту 8.1. Статуту вищим органом управління є загальні збори членів товариства.

Згідно із підпунктом 8.1.1 Статуту загальні збори товариства мають право вирішувати питання якщо на них присутні більше половини його членів (50% + 1).

Кожен член товариства має один голос (підпункт 8.3.18 Статуту). Кожен член товариства має право передати право голосу іншому члену товариства за належно оформленим дорученням (пункт 8.5. Статуту). За результатами загальних зборів складається протокол, який підписується головою та секретарем, прошивається і затверджується печаткою (пункт 8.6. Статуту).

Позивач наполягає на тому, що спірні рішення прийняті Загальними зборами СТ «Заліське» від 25.09.2021 за відсутності кворуму.

Судом встановлено, що в акті № 5 від 25.09.2021 про результати реєстрації членів товариства на загальних зборах 25.09.2021, затвердженого головою правління СТ «Заліське» (т.1 а.с. 14), на загальних зборах 25.09.2021 були присутні 315 осіб, з яких 240 зареєструвались в списку особисто та за дорученнями - 75 осіб, форма яких затверджена рішенням правління від 11.07.2007, що підтверджується протоколом № 2 від 11.07.2007, оригінал якого судом першої інстанції оглянуто у судовому засіданні, проти чого учасники справи не заперечують. При цьому у вказаному акті зазначено, що списки зареєстрованих на загальних зборах 25.09.2021 складаються з 16 аркушів, реєстрація проводилась згідно бухгалтерського списку, суттєві виправлення, пов`язані з великою кількістю членів товариства при реєстрації. Акт складений та підписаний реєстраторами Загальних зборів у кількості 4 осіб ( ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_24 ).

Відомості, викладені в акті № 5 від 25.09.2021 щодо кількості присутніх осіб на загальних зборах 25.09.2021 відповідають даним списку реєстрації. На аркуші 1 зареєстровано 12 членів товариства. На аркуші 2 зареєстровано 12 членів товариства. На аркуші 3 зареєстровано 19 членів товариства. На аркуші 4 зареєстровано 13 членів товариства. На аркуші 5 зареєстровано 17 членів товариства. На аркуші 6 зареєстровано 16 членів товариства. На аркуші 7 зареєстровано 12 членів товариства. На аркуші 8 зареєстровано 15 членів товариства. На аркуші 9 зареєстровано 11 членів товариства. На аркуші 10 зареєстровано 17 членів товариства. На аркуші 11 зареєстровано 24 членів товариства. На аркуші 12 зареєстровано 13 членів товариства. На аркуші 13 зареєстровано 17 членів товариства. На аркуші 14 зареєстровано 15 членів товариства. На аркуші 15 зареєстровано 19 членів товариства. На аркуші 16 зареєстровано 8 членів товариства. Під номер значиться ОСОБА_25 , помилково поставив підпис ОСОБА_26 . Підпис під за номером 585 не зарахований Засвідчуємо, що зареєстрованих членів товариства на загальних з СТ «Заліське» було 315 осіб, з яких 240 осіб зареєструвалися в списку, 75 по дорученнях форма яких прийнята на правлінні від 11.07.2007, Протокол №2 і затверджена загальними зборами від 28.07.2007.

Вказаним засвідчено виправлення, допущених описок у прізвищах та ініціалах членів товариства.

Таким чином, на загальних зборах СТ «Заліське» 25.09.2021 зареєструвалось 240 осіб згідно списку зареєстрованих. Доводи апелянта про відсутність у списку назви «реєстру» не свідчить про не здійснення такої реєстрації членів СТ «Заліське» 25.09.2021. Доводи про те, що 36 осіб, які нібито набули членство у період з 20 серпня 2016 року по 25 вересня 2021 року та не мали право голосувати позивачем документально не підтверджено та не знайшло свого відображення у матеріалах даної справи, а тому до уваги судом взяті бути не можуть.

Так само не знайшло свого відображення у матеріалах даної справи твердження апелянта про те, що 39 осіб, які нібито набули членство у період з 20 серпня 2016 року по 25 вересня 2021 року видали довіреності, проте не мали права голосувати.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що доручень на участь у загальних зборах СТ «Заліське» 25.09.2021 видано від 75 членів Товариства, про що свідчить реєстр доручень (т. 1 а.с. 156), копії доручень (т. 1 а.с. 157-194) та журнал реєстрації доручень (т. 1 а.с. 196-206).

Щодо посвідчення доручень, то слід зазначити таке.

Згідно із частиною 3 статті 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до частин 3 - 4 статті 245 ЦК України довіреність військовослужбовця або іншої особи, яка перебуває на лікуванні у госпіталі, санаторії та іншому військово-лікувальному закладі, може бути посвідчена начальником цього закладу, його заступником з медичної частини, старшим або черговим лікарем.

Довіреність військовослужбовця, а в пунктах дислокації військової частини, з`єднання, установи, військово-навчального закладу, де немає нотаріуса чи органу, що вчиняє нотаріальні дії, також довіреність працівника, члена його сім`ї і члена сім`ї військовослужбовця може бути посвідчена командиром (начальником) цих частини, з`єднання, установи або закладу.

Довіреність особи, яка тримається в установі виконання покарань чи слідчому ізоляторі, може бути посвідчена начальником установи виконання покарань чи слідчого ізолятора.

Довіреність особи, яка проживає у населеному пункті, де немає нотаріусів, може бути посвідчена уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, крім довіреностей на право розпорядження нерухомим майном, довіреностей на управління і розпорядження корпоративними правами та довіреностей на користування і розпорядження транспортними засобами.

Довіреність суб`єкта права на безоплатну вторинну правову допомогу, за зверненням якого прийнято рішення про надання такої допомоги, може бути посвідчена посадовою особою органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Довіреності, посвідчені зазначеними посадовими особами, прирівнюються до нотаріально посвідчених.

Довіреність на одержання заробітної плати, стипендії, пенсії, аліментів, інших платежів та поштової кореспонденції (поштових переказів, посилок тощо) може бути посвідчена посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на стаціонарному лікуванні, або за місцем його проживання.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція) (Закон № 191-VIII від 12.02.2015) частину 5 статті 245 ЦК України викладено в наступній редакції: «Довіреність на право участі та голосування на загальних зборах, видана фізичною особою, посвідчується нотаріусом або іншими посадовими особами, які вчиняють нотаріальні дії, а також може посвідчуватися депозитарною установою у визначеному Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку порядку. Довіреність на право участі та голосування на загальних зборах від імені юридичної особи видається в порядку, встановленому статтею 246 цього Кодексу, та не потребує посвідчення».

Водночас Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів» (Закон № 289-VIII від 07.04.2015) зазначену частину 5 статті 245 Цивільного кодексу України викладено в редакції: «довіреність на право участі та голосування на загальних зборах, видана фізичною особою, посвідчується у порядку, визначеному законодавством».

З аналізу норм статті 245 ЦК України вбачається, що норми зазначеної статті визначають перелік довіреностей, які, хоч і не є нотаріально посвідченими, але згідно із законом прирівнюються до них. Як виняток із загальних правил довіреність на право участі та голосування на загальних зборах, яка посвідчується у порядку, визначеному законодавством.

Верховний Суд у постанові від 05.11.2023 у справі №911/2269/20 дійшов висновку про те, що на довіреність на право участі та голосування на загальних зборах не поширюється норма частини 3 статті 245 ЦК України щодо довіреностей на управління і розпорядження корпоративними правами.

Верховний Суд у постанові від 12.07.2023 у справі № 906/907/21 звернув увагу на те, що чинне законодавство не містить визначення терміну «управління корпоративними правами». Законодавець, вживаючи термін «управління корпоративними правами», зазвичай має на увазі управління корпоративними правами (акціями, часткою, паєм) як єдиним об`єктом, а не реалізацію представником лише окремих прав учасника юридичної особи. Саме у такому значенні термін «управління корпоративними правами» вживається у чинному законодавстві, зокрема у статті 36 Закону України «Про запобігання корупції», Законі «Про управління об`єктами державної власності». Таким чином, поняття «управління корпоративними правами» відрізняється від повноважень представника реалізовувати окремі права члена кооперативу, визначені довіреністю для виконання основного доручення (участь і голосування на зборах).

Частиною 1 статті 245 ЦК України передбачено, що форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Верховний Суд у постанові від 15.11.2023 у справі №911/2269/20 зазначив, що оскільки рішення зборів членів Товариства оформлюються протоколом, який вчиняється в письмовій формі, то довіреність на участь у таких зборах має вчинятися в письмовій формі. Водночас обов`язкового нотаріального посвідчення такої довіреності ні Законом України «Про сільськогосподарську кооперацію», ні Законом України «Про кооперацію» не передбачено. Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 27.03.2023 у справі № 906/908/21, від 12.07.2023 у справі № 906/907/21.

Таким чином, за підрахунком 240 присутніх + 75 згідно доручень, на загальних зборах СТ «Заліське» були присутні 315 членів Товариства.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №755-IV якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Враховуючи те, що загальна кількість членів СТ «Заліське» складає 600 осіб згідно відомостей, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, та встановлено судами під час розгляду справи №911/2269/20, Загальні збори СТ «Заліське» 25.09.2021 відбулись за наявності кворуму.

У частині 3 статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у ст.13 цього Кодексу.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18). Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (п. 43 постанови Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №917/1307/18). Аналогічна позиція викладена у п. 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.

Згідно із частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доводи апелянта про відсутність доказів на підтвердження загальної кількості членів СТ «Заліське», оскільки відповідно до пункту 8 частини 2 статті 9 №755-IV в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб перелік засновників (учасників) (крім акціонерних товариств, громадських формувань, товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю, частки яких обліковуються в обліковій системі часток) юридичної особи: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження, країна громадянства, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності), серія (за наявності) та номер документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або паспортного документа іноземця чи документа, що посвідчує особу без громадянства, якщо засновник - фізична особа; найменування, країна резидентства, місцезнаходження та ідентифікаційний (реєстраційний, обліковий) номер (код) у країні реєстрації, якщо засновник - юридична особа; інформація для здійснення зв`язку із засновником (учасником) юридичної особи (телефон та/або адреса електронної пошти), тоді як Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не містить таких відомостей, не заслуговують на увагу, оскільки приписи даної норми на застосовуються до садівничого товариства, яке не є товариством з обмеженою/додатковою відповідальністю.

Щодо посилань апелянта на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду постанові від 07.08.2019 у справі №320/4574/17, то зазначені доводи позивача судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються, оскільки предметом спору у вказаній справі було стягнення вартості частини майна, що пропорційна належній кожному позивачеві частці у 17/104 в статутному капіталі відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «НТФ Промметалресурс», а у даній справі предметом позову є оскарження рішення Загальних зборів СТ «Заліське», тобто справа №320/4574/17 не є релевантною із справою №911/321/23.

Окрім того, колегією суддів Північного апеляційного господарського суду було досліджено відео, про яке вказував позивач як на підставу позову, та яке міститься за посиланням «https://youtube/hdZwAOWq7Bw», яким нібито зафіксовано проведення спірних загальних зборів та стенограми з вказаного відеороліку.

На переконання колегії суддів Північного апеляційного господарського суду вказані докази не свідчить про проведення Загальних зборів СТ «Заліське» 25.09.2021 за відсутності кворуму, оскільки такий доказ не може достеменно свідчити, що саме відбувається на відео, без можливості ідентифікувати осіб, які зафіксовано на вказаному відео та відповідно вважати допустимим доказом проведення спірних зборів СТ «Заліське» за відсутності кворуму.

Крім того, ані Статутом СТ «Заліське», ані Законом №1087-IV не встановлена необхідність відео/аудіо фіксації Загальних зборів садівничого товариства.

Верховний Суд у постанові від 12.02.2020 у справі №916/1253/19 зазначив, що під час розгляду корпоративних спорів про визнання недійсними рішень загальних зборів юридичної особи, господарські суди мають враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів, є підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень.

Підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів можуть бути: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення акціонера (учасника) можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) рішенням загальних зборів.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з прямою вказівкою закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення; прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства; прийняття загальними зборами рішення про зміну статутного капіталу товариства, якщо не дотримано процедури надання акціонерам (учасникам) відповідної інформації. При вирішенні питання про недійсність рішень загальних зборів у зв`язку з іншими порушеннями, допущеними під час скликання та проведення загальних зборів, господарський суд повинен оцінити, наскільки ці порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову.

Під захистом права розуміється державна примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути виражений як концентрований вираз змісту (суті) державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в іншій спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Чинне законодавство визначає об`єтом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права з застосуванням відповідного способу захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Позивач ані в суді першої інстанції, ані у суді апеляційної інстанції не навів порушення спірним рішенням Загальних зборів СТ «Заліське» його права як члена такого Товариства на управління та відповідно необхідність відновлення такого права. При цьому позивач, будучи обізнаним про проведення 25.09.2021 Загальних зборів СТ «Заліське» із відповідним порядком денним, не скористався своїм правом на участь у Загальних зборах 25.09.2021 та відповідно управління Товариством.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Згідно частини 5 статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 236 ГПК України).

Відповідно до частина 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних

свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

У пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції надані вичерпні відповіді на доводи апеляційної скарги, із застосуванням норм права, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського Київської області від 04.07.2023 у справі №911/321/23 прийняте з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Щодо заявлених позивачем до стягнення судових витрат - витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн, то зазначені витрати не підлягають відшкодуванню з відповідача, оскільки відповідно до положень статей 129, 233 ГПК України розподіл судових витрат, в тому числі витрат на професійну (правничу) допомогу відбувається за результатом розгляду справи по суті.

Водночас частиною 9 статті 129 ГПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем не наведено та не доведено суду апеляційної інстанції доказів зловживання відповідачем процесуальними правами або виникнення даного спору внаслідок неправильних дій відповідача, що зумовило понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 04.07.2023 у справі №911/321/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 04.07.2023 у справі №911/321/23 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/321/23 повернути до Господарського суду Київської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в статтях 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано суддями 22.12.2023.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді С.І. Буравльов

С.О. Алданова