ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/4496/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного підприємства "Бронкс", м. Дніпро
до Державного підприємства "Вовчанське лісове господарство", м. Харків
про стягнення 129 020, 62 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Бронкс" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Державного підприємства "Вовчанське лісове господарство" про стягнення суми попередньої оплати товару в сумі 64911,70 грн; 51287,21 грн - пені; 12 821,71 грн - штрафу в розмірі половини облікової ставки НБУ передбаченому договором. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Ухвалою від 30.10.2023 позовну заяву Приватного підприємства "Бронкс", м. Дніпро залишено без руху. Встановлено Приватному підприємству "Бронкс", м. Дніпро строк на усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до суду доказів сплати судового збору в розмірі - 748,69 грн.

01.11.2023 від позивача надійшла заява з доказами сплати судового збору в сумі 748,69 грн.

Ухвалою від 02.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/4496/23 без повідомлення учасників справи. ВІДПОВІДАЧУ встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву із нормативно-правовим та документальним обґрунтуванням своєї правової позиції. Надати до суду докази направлення на адресу позивача відзиву (ОПИС ВКЛАДЕННЯ). Відповідачу у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження подати суду заяву із обґрунтуванням своїх заперечень протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали. Попередити відповідача, що у разі неподання ним обґрунтованих заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, він має право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведе, що пропустив строк з поважних причин. Встановити позивачеві строк для подання відповіді на відзив у десять днів з дня отримання відзиву на позов. Надати до суду докази направлення на адресу відповідача (ОПИС ВКЛАДЕННЯ). Встановлено відповідачеві строк для подання заперечень у десять днів з дня отримання відповіді на відзив. Надати до суду докази направлення на адресу позивача (ОПИС ВКЛАДЕННЯ).

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, про відкриття позовного провадження був повідомлений належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції (ухвала суду про відкриття провадження у справі) за адресою, вказаною у позовній заяві (фактичне місцезнаходження: 61058, Харківська область, місто Харків, вулиця Клочковська, будинок 99А, другий поверх, офіс 205) та до електронного кабінету відповідача.

Ухвалу від 02.11.2023 (в паперовому вигляді) отримано відповідачем 06.11.2023, про, що свідчить поштове повідомлення з підписом представника відповідача.

Також, дана ухвала направлялась відповідачу до електронного кабінету та була доставлено 02.11.2023, що підтверджується відповідною Довідкою про доставку електронного листа.

Зважаючи на вищевикладене, відповідач вважається належним чином повідомлений про розгляд даної справи в господарському суді.

Приймаючи до уваги, що відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.

«10» березня 2021 року між Державним Підприємством «Вовчанське лісове господарство», як Постачальником, та Приватним Підприємством «БРОНКС», як Покупцем, було укладено Договір № 3 (в редакції ДП «Вовчанське лісове»).

Згідно умов Договору № 3 від «10» березня 2021 року :

«1.1. Постачальник зобов`язується виготовляти Покупцеві Товар: пиломатеріали, а Покупець - прийняти і оплатити даний товар.

1.2. Кількість Товару, асортимент, одиниця виміру, вартість за одиницю та загальна вартість Товару зазначається ТТН.

2.3. Після попередньо оплаченої в розмірі 100% продукції, згідно виставлених рахунків. ВІДПУСТИТИ лісоматеріали по ціні та в кількості згідно рахунку та додатку до договору, який є його невід`ємною частиною.

3.2. Прийняти продукцію за кількістю та якістю, особисто чи через уповноважену особу у місці відпуску, або за місцезнаходженням виробничих потужностей виробництва Продавця. За результатом відпуску та прийняття продукції Продавцем надається встановленої форми документ, що підписується представником Продавця та Покупця.

3.3. Перехід права власності на товар від Продавця до Покупця здійснюється після повного та фактичного закінчення процедури приймання товару за місцезнаходженням виробничих потужностей Продавця, підписання всіх необхідних документів та наявності відмітки Продавця та Покупця про оплату і прийом товару на відповідних документах, в яких вказуються повні дані щодо Сторін цього Договору.

4.1. Спори по даному договору сторони урегульовують шляхом переговорів.

4.2. Якщо сторони не прийшли до згоди, то спор вирішується у судовому порядку.

4.3. Сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків по договору у відповідності із діючим законодавством.

4.4. У випадку порушень своїх зобов`язань по договору, винна сторона сплачує штраф у розмірі половини облікової ставки НБУ (по максимальній ставці за період просрочки) та пеню в розмірі 2-х облікових ставок НБУ.

7.4. Товар відпускається партіями. Ціни, кількість та асортимент на кожну партію пиломатеріалів може змінюватись по домовленості сторін як в письмовій так і в усній формі.

8.4. Якщо форс-мажорні обставини та (або) їх наслідки тимчасово пошкоджують виконанню даного Договору, то дія Договору зупиняється на строк, протягом якого воно є неможливим.»

Позивач вказує, що внаслідок господарських правовідносин і співпрацею між ДП «Вовчанське лісове господарство» та ПП «БРОНКС», на дату 21.09.2021р. утворилась заборгованість на користь ПП «БРОНКС» в сумі 64 911,70 гривень.

На цю суму господарські зобов`язання ДП «Вовчанське лісове господарство» виконано не було.

Позивачем було направлено вимоги: перша №2021/09-23 від «23» вересня 2021р., друга №2021/10-04 від «4» жовтня 2021р., третя №2021/10-12 від «12» жовтня 2021 рік з проханням про повернення зайво перерахованих грошових коштів отриманих по договору поставки.

Позивач вказує, що Відповідач не надав ніяких пояснень та ухилився від відповіді.

В письмових поясненнях позивач зазначив, що відповідачем 08.11.2023 року на адресу Позивача було направлено лист №523 від 07.11.2023р. за підписом т.в.о. керівника Северін О.І. для підписання акту звірки взаємних розрахунків і сам акт, в якому спірна сума 64 911,69 гри, не підтверджена первинними документами і не зазначено уповноважену особу, яка підписала даний акт.

Позив стверджує, що стан взаємних розрахунків на дату 23.11.2023 р. за даними бухгалтерського обліку не відповідає дійсності, оскільки показана в акті звірки реалізація від 23.12.2021р. на спірну суму 64 911,69 грн не відбулась.

Таким чином, з метою захисту свого порушеного права, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами ч. 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт господарювання (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язків.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 655 Цивільного кодексу України (далі - ЦК - України) встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ст. 181 ГК України господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина 1 статті 655 ЦК).

Відповідно до статті 663 ЦК продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому положення частини 7 статті 193 ГК і статті 525 ЦК встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 ЦК щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Водночас частиною 2 статті 530 ЦК передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 2 статті 693 ЦК України встановлено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, строк виконання відповідачем грошового зобов`язання сплинув 23.07.2023 року.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи, що відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, статей 193, 198 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно вимогам закону, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості у сумі 64 911,70 грн, законні, правомірні та обґрунтовані, такі, що не спростовані відповідачем, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 ГК України, за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Виходячи з принципу свободи договору, сторони забезпечили виконання грошового зобов`язання на підставі пункту 4.4. Договору відповідно до якого у випадку порушень своїх зобов`язань по договору, винна сторона сплачує штраф у розмірі половини облікової ставки НБУ (по максимальній ставці за період просрочки) та пеню в розмірі 2-х облікових ставок НБУ.

Згідно розрахунку суми штрафних санкцій нарахована Відповідачу пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ складає 51287,21 грн за період з 20.10.2021 по 20.10.2023.

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У постанові від 20.08.2021 у справі № 910/13575/20 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, уточнюючи правову позицію Верховного Суду щодо застосування частин 6 статті 232 ГК України, зазначила, що законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. У кожному конкретному випадку господарські суди повинні належним чином проаналізувати умови укладених між сторонами договорів щодо нарахування штрафних санкцій, та встановити, чи містить відповідний пункт договору або певний термін, шляхом вказівки на подію (день сплати заборгованості, день фактичної оплати, фактичний момент оплати), або інший строк, відмінний від визначеного частиною 6 статті 232 ГК України, який є меншим або більшим шести місяців.

Проте, сторони в Договорі не передбачили збільшення строку нарахування пені за прострочення виконання зобов`язання, а отже, строк нарахування пені припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, здійснивши перерахунок нарахованої Відповідачу пені, суд ходить висновку про те, що позовна вимога в цій частині підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню підлягає пеня в сумі 6 051,90 грн за період з 20.10.2021 по 19.04.2022. В іншій частині стягнення пені суд відмовляє.

В частині стягнення штрафу в сумі 12 821,71 грн суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України. Судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 46, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Вовчанське лісове господарство" (61058, Харківська область, місто Харків, вулиця Клочківська, будинок 99А, другий поверх офіс 205, (офісного центру РАЖЖАМА), Код ) на користь ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «БРОНКС» (49024, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Універсальна, будинок 10, , р/р НОМЕР_1 АТ «Райффайзен Банк», МФО 380805) суму основного боргу в розмірі 64911,70 грн; пеню в сумі 6051,90 грн, штраф в сумі 12821,71 грн; судовий збір в сумі 1792,98 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 256 ГПК України та п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "28" грудня 2023 р.

Суддя Л.В. Шарко