ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2023 року м.Харків Справа № 913/280/23
Провадження №33/913/280/23
про визнання недійсними додаткових угод до договору та стягнення 119 820 грн
Суддя Драгнєвіч О.В.
Секретар судового засідання Богуславська Є. В.
У засіданні брали участь:
від позивача-1: представник не прибув;
від позивача-2: представник не прибув;
від відповідача:. представник не прибув;
від третьої особи: представник не прибув.
С У Т Ь С П О Р У:
Позовні вимоги обґрунтовані наступним.
Додатковою угодою №2 від 14.12.2020 внесено зміни до договору та збільшено ціну за 1 л Бензину А-92 до 20,76 грн з ПДВ, Дизельного палива 18,24 грн з ПДВ, Дизельної оливи 30 грн з ПДВ.
Додатковою угодою №3 від 15.12.2020 внесено зміни до договору та збільшено ціну за 1 л Бензину А-92 до 22,80 грн з ПДВ, Дизельного палива 20,04 грн з ПДВ, Дизельної оливи 33 грн з ПДВ.
Додатковою угодою №4 від 18.12.2020 внесено зміни до договору та збільшено, зокрема ціну Дизельного палива до 22,02 грн з ПДВ.
Підставою внесення змін до договору та укладення вказаних додаткових угод №2, №3, №4 стали експертні висновки Торгово-промислової палати від 26.11.2020, від 03.12.2020, від 04.12.2020.
Прокурор зазначає, що з укладенням додаткових угод №2, №3 та №4 збільшено ціну за 1 л Бензину А-92 з 18,90 грн до 22,80 грн з ПДВ, тобто на 3,90 грн (20,6% від первинної ціни), Дизельного палива з 16,62 грн до 22,02 грн з ПДВ, тобто на 5,40 грн (32% від первинної ціни), Дизельної оливи з 30 грн до 33 грн з ПДВ (10% від первинної ціни).
Зазначені додаткові угоди, за твердженням прокурора, укладені із порушенням п.2 ч.5 ст.41 Закону України Про публічні закупівлі за відсутності підтвердженого коливання ціни на ринку вказаних нафтопродуктів, а тому підлягають визнанню недійсними, враховуючи положення ст.ст.203, 216 ЦК України.
Прокурор посилається на те, що на виконання умов договору Луганським національним аграрним університетом в особі Відокремленого структурного підрозділу Старобільський фаховий коледж Луганського національного аграрного університету було сплачено ТОВ СОЛВІНГ СІСТЕМС 528600 грн. Натомість переплата складає 119 820 грн.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2023 справа передана на розгляд судді Драгнєвіч О.В.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 06.09.2023, після усунення недоліків позовного матеріалу, підтверджено підстави представництва заступнику керівника Старобільської окружної прокуратури Луганської області інтересів держави в особі позивачів Міністерства освіти і науки України та Північно-східного офісу Держаудитслужби в особі Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Луганській області заявленим позовним вимогам; прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 27.09.2023; встановлено учасникам справи строк на подання заяв по суті справи.
Від органу прокуратури через канцелярію суду на виконання ухвали суду надійшли письмові пояснення від 19.09.2023 за вих.№53-2993 вих-23 щодо реорганізації Луганського національного аграрного університету та Відокремленого структурного підрозділу Старобільський фаховий коледж Луганського національного аграрного університету з долученням на підтвердження відповідних документів.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 27.09.2023 письмові пояснення від 19.09.2023 за вих.№53-2993 вих-23 з додатками, подані на виконання ухвали суду, прийняті, долучені до матеріалів справи; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Східноукраїнський національний університет імені Володимира Даля в особі Відокремленого структурного підрозділу Старобільський Фаховий коледж Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля; встановлено залученій до участі у справі третій особі строк для подання пояснень щодо позову; відкладено підготовче засідання на 27.10.2023.
Від позивача-1, Міністерства освіти і науки України, 05.10.2023 через електронний суд надійшли додаткові письмові пояснення, які також повторно надійшли до суду 09.10.2023, відправлені засобами поштового зв`язку. Міністерство освіти і науки України зазначає про те, що не вживало заходів захисту інтересів претензійно-позовного характеру, оскільки не є стороною договору про закупівлю, стороною цивільно-правових відносин відповідно до ЦК України. Проте, враховуючи, положення статті 131-1 Конституції України, статті 23 Закону України Про прокуратуру та виявлені порушення інтересів держави, Міністерство освіти і науки України підтримує позовні вимоги Старобільської окружної прокуратури Луганської області повністю, оскільки використання бюджетних коштів беззаперечно становить державний інтерес.
Крім того, позивач-1 заявив клопотання про розгляд справи без участі представника Міністерства освіти і науки України.
Суд прийняв та долучив до матеріалів справи подані Міністерством освіти і науки України письмові пояснення; в судовому засіданні постановив протокольну ухвалу від 27.10.2023, якою задовольнив клопотання Міністерства освіти і науки України про розгляд справи без участі представника.
Органом прокуратури 27.10.2023 подано ряд додаткових документів.
Зокрема, через електронний суд, а також на адресу електронної пошти суду від Старобільської окружної прокуратури Луганської області надійшли: 1) клопотання від 27.10.2023 з додатками про поновлення строку на подання клопотання про витребування доказів; клопотання про витребування доказів; 2) додаткові письмові пояснення від 26.10.2023 №53-3414вих23 щодо розрахунку суми необґрунтовано переплачених коштів, перерахованих на рахунок постачальника; 3) додаткові письмові пояснення від 26.10.2023 №53-3412вих23 щодо направлення копії позову третій особі з додатками.
Ухвалою суду від 27.10.2023: задоволено клопотання прокурора від 27.10.2023, поновлено Старобільській окружній прокуратурі Луганської області строк для подання суду клопотання про витребування доказів; задоволено клопотання прокурора від 27.10.2023 про витребування доказів частково; витребувано у Запорізької торгово-промислової палати експертні висновки №ОИ-6936 від 03.12.2020, №ОИ-6941 від 04.12.2020, а також експертний висновок від 26.11.2020; витребувано у відповідача, ТОВ ПОКРІВ ГРАНД-БУД, експертні висновки торгово-промислових палат від 26.11.2020 (посилання на який міститься в додатковій угоді №2 від 14.12.2020), від 03.12.2020 (посилання на який міститься в додатковій угоді №3 від 15.12.2020), від 04.12.2020 (посилання на який міститься в додатковій угоді №4 від 18.12.2020); продовжено строк підготовчого провадження у справі до 06.12.2023; відкладено судове засідання в підготовчому провадженні на 15.11.2023.
Від Запорізської торгово-промислової палати на виконання ухвали суду супровідним листом від 08.11.2023 № 05.6/1109 надійшли засвідчені копії експертних висновків, які долучені до матеріалів справи.
Протокольною ухвалою суду від 15.11.2023 відкладено судове засідання в підготовчому провадженні на 04.12.2023, про що учасників повідомлено ухвалою-повідомленням суду від 16.11.2023.
Через підсистему "Електорнний суд" 01.12.2023 від Старобільської окружної прокуратури надійшли додаткові письмові пояснення від 01.12.2023 щодо окремого питання наведених даних в експертних висновках № ОИ-6936 від 03.12.2020 та № ОИ-6941 від 04.12.2020, наданих Запорізькою ТПП. За твердженням прокурора, у вказаних висносках не міститься підтвердження факту коливання ціни на товар, діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання).
Надані постачальником замовнику висновки носять довідково-інформаційний характер, не мають посилання на інформацію та документи, які аналізувались під час надання цих висновків, не є висновками експерта, та не підтверджують коливання ціни такого товару на ринку.
Таким чином, внесення змін до договору про закупівлю не було обґрунтованим та документально підтвердженим.
Протокольною ухвалою суду від 04.12.2023: 1) прийнято додаткові письмові пояснення Старобільської окружної прокуратури Луганської області від 01.12.2023 подані з окремого питання; 2) закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 25.12.2023 о 12 год. 30 хв.; 3) явку представників учасників справи в судове засідання визнано необов`язковою, про що повідомлено учасників ухвалою-повідомленням суду від 05.12.2023.
В судове засідання 25.12.2023 прибув лише прокурор, інші учасники не забезпечили участі своїх представників, однак були належним чином повідомлені.
Однак, як вбачається з матеріалів, поштові відправлення з ухвалами суду поверталися органом поштового зв`язку із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Однак, поштові відправлення з ухвалами суду з цієї адреси також поверталися органом поштового зв`язку із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Суд зауважує про те, що всі ухвали суду були своєчасно розміщені в Єдиному державному реєстрі судових рішень, доступ до якого є вільним та загальнодоступним.
Разом з цим, у відповідності до вимог п.5 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Тож за вказаних обставин відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи в суді.
Однак, на час прийняття цього рішення за результатами розгляду справи від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов, будь-які процесуальні клопотання також до суду не надходили.
Судом враховується, що згідно положень ст.42 ГПК України, подача відзиву та письмових пояснень є правом відповідача, а не обов`язком.
Відповідно до ч. 4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно приписів ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Через підсистему "Електорнний суд" від Старобільської окружної прокуратури надійшло клопотання від 22.12.2023 про долучення розрахункового документу № 721 від 22.12.2020, про сплату коштів з державного бюджету за договором № 221 від 13.10.2020 у сумі 528 600 грн.
В судовому засіданні прокурор просив поновити строк для подання додаткового доказу та задовольнити клопотання, долучити до матеріалів справи.
Суд розглянув клопотання прокурора, заслухав надані пояснення, з урахуванням того, що дані у вказаному документі підтверджують фактично вже наявні у справі дані щодо проведенного між столронами розрахунку, дійшов висновку про можливість задоволення клопотання прокурора, поновлення строку для подання розрахункового документу №721 від 22.12.2020; долучив подану заяву разом з додатком до матеріалів справи, про що постановив протокольну ухвалу від 25.12.2023.
.В судовому засіданні 25.12.2023 з розгляду справи по суті суд встановив обставини справи, дослідив їх наявними доказами. За результатами розгляду справи проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
Прокурор звернувся із відповідним позовом в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України та Північно-Східного офісу Держаудитслужби.
Щодо наявності підстав представництва інтересів держави прокурором у цій справі в особі зазначених органів, а також правомірності заявлення вимоги прокурором про стягнення надмірно сплачених коштів за оспорюваними додатковими угодами на користь держави в особі Міністерства освіти і науки України, суд виходив з наступного.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.1311 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до положень ст.23 Закону України Про прокуратуру прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва заступником керівника Старобільської окружної прокуратури Луганської області інтересів держави в особі позивача Міністерства освіти і науки України, з наведеними позовними вимогами, господарський суд врахував наступне.
За змістом п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про вищу освіту», управління у сфері вищої освіти у межах своїх повноважень здійснюється центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Міністерство освіти і науки України як центральний орган виконавчої влади згідно зі ст.ст.1, 6 Закону України Про центральні органи виконавчої влади забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах освіти і науки, науково-технічної та інноваційної діяльності, трансферу (передачі) технологій. Повноваження міністерств, інших центральних органів виконавчої влади поширюються на всю територію держави.
За змістом ст. 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 71 Закону України «Про вищу освіту», фінансування державних закладів вищої освіти здійснюється за рахунок коштів державного бюджету на умовах державного замовлення на оплату послуг з підготовки фахівців, наукових і науково-педагогічних кадрів та за рахунок інших джерел, не заборонених законодавством, з дотриманням принципів цільового та ефективного використання коштів, публічності та прозорості у прийнятті рішень.
Прокурор зазначає, що відповідно до п.1 наказу Міністерства освіти і науки України №1381 від 16.12.2021 Про реорганізацію Луганського національного аграрного університету, відокремлений структурний підрозділ Старобільський фаховий коледж Луганського національного університету реорганізовано шляхом його приєднання до Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля з утворенням на його базі Відокремленого структурного підрозділу Старобільський фаховий коледж Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля.
Пунктом 3 розпорядження Кабінету Міністрів України від 24.11.2021 № 1498-р Про реорганізацію Луганського національного аграрного університету та п.3 Наказу передбачено, що Східноукраїнський національний університет імені Володимира Даля є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Луганського національного аграрного університету.
Також в п.3 наказу встановлено, що Східноукраїнський національний університет імені Володимира Даля є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Луганського національного аграрного університету.
Згідно з даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 03.09.2023 Луганський національний аграрний університет з реєстру не виключено, перебуває у стані припинення. 20.12.2021 внесено рішення засновників щодо припинення юридичної особи в результаті реорганізації.
Наявні у справі матеріали, пояснення надані Східноукраїнським національним університетом імені Володимира Даля в листуванні прокурору, а також даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 23.06.2023 підтверджується, що Відокремлений структурний підрозділ «Старобільський фаховий коледж Луганського національного аграрного університету» (код ЄДРПОУ ВП 34386547) припинено (закрито), про що внесено відповідний запис.
Відповідно до п.1.1 наказу Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля від 18.05.2022 №145/01-01 «Про структурні зміни» та п.1.1 наказу від 28.12.2022 №235/01 «Про внесення змін до наказу від 18.05.2022 №145/01-01», наказано з 01.06.2022 в складі Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля утворити, зокрема Відокремлений структурний підрозділ «Старобільський Фаховий коледж Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля».
Установлено, що новоутворені на базі Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля відокремлені структурні підрозділи (до яких належить і Відокремлений структурний підрозділ «Старобільський Фаховий коледж Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля») є правонаступниками усіх прав та обов`язків, які належали на момент правонаступництва відокремленим структурним підрозділам Луганського національного аграрного університету, незалежно від того виявлені вони на момент інвентаризації чи ні, відображені вони чи ні в передавальному акті.
09.06.2022 проведена державна реєстрація створення Відокремленого структурного підрозділу «Старобільський Фаховий коледж Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля» (код ЄДРПОУ ВП 44759297), що підтверджується даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 03.09.2023, який наявний у справі.
Враховуючи вищевикладене, оскільки згідно п.3 розпорядження Кабінету Міністрів України від 24.11.2021 № 1498-р Про реорганізацію Луганського національного аграрного університету та п. 3 наказу Міністерства освіти і науки України №1381 від 16.12.2021 «Про реорганізацію Луганського національного аграрного університету» Східноукраїнський національний університет імені Володимира Даля є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Луганського національного аграрного університету, що не пов`язується з державною реєстрацією припинення Луганського національного аграрного університету, наразі вже внесено запис про закриття Відокремленого структурного підрозділу «Старобільський фаховий коледж Луганського національного аграрного університету» (код ЄДРПОУ ВП 34386547); створено в складі Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля Відокремлений структурний підрозділ «Старобільський Фаховий коледж Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля» (код ЄДРПОУ ВП 44759297), який є правонаступником усіх прав та обов`язків, які належали на момент правонаступництва відокремленому структурному підрозділу Луганського національного аграрного університету, незалежно від того виявлені вони на момент інвентаризації чи ні, відображені вони чи ні в передавальному акті згідно положень наказу Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля від 18.05.2022 №145/01-01 «Про структурні зміни» та п.1.1 наказу від 28.12.2022 №235/01 «Про внесення змін до наказу від 18.05.2022 №145/01-01», суд дійшов висновку про необхідність залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету позову на стороні позивача Східноукраїнський національний університет імені Володимира Даля в особі Відокремленого структурного підрозділу «Старобільський Фаховий коледж Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля», оскільки рішення у справі може вплинути на його права та обов`язки як правонаступника Луганського національного аграрного університету в особі Відокремленого структурного підрозділу «Старобільський фаховий коледж Луганського національного аграрного університету» (ухвала суду від 27.09.2023).
Підтверджуючи підстави представництва, судом також було враховано, що у п.1.1. та п.3.1. статуту Луганського національного аграрного університету, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 30.01.2017 № 120, зазначено, що університет є вищим навчальним закладом державної форми власності та підпорядкований Міністерству освіти і науки України.
Пунктом 9.7. статуту визначено, що фінансування Університету здійснюється за рахунок коштів державного бюджету на умовах державного замовлення на оплату послуг з підготовки фахівців, наукових і науково-педагогічних кадрів та за рахунок інших джерел, не заборонених законодавством, з дотриманням принципів цільового та ефективного використання коштів, публічності та прозорості у прийнятті рішень.
Відповідно до п. 1.7 Статуту Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля (далі - Статут), затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 20.03.2023 № 306, Університет є юридичною особою публічного права, утворений у формі державної установи, фінансується за рахунок коштів державного бюджету, належить до сфери управління Міністерства освіти і науки України та є неприбутковою організацією (неприбутковим закладом вищої освіти).
Пунктом 4.1 Статуту, передбачено, що Міністерство освіти і науки України реалізує права та обов`язки уповноваженого Кабінетом Міністрів України органу стосовно Університету, як центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки, у підпорядкуванні та сфері управління якого перебуває Університет.
Окрім цього, відповідно до пункту 8.4 Статуту, фінансування Університету здійснюється за рахунок коштів державного бюджету (коштів загального та спеціального фондів.
Відповідно до Положення про Міністерство освіти і науки України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 № 630 (далі - Положення) МОН є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах освіти і науки, наукової, науково-технічної діяльності, інноваційної діяльності в зазначених сферах, трансферу (передачі) технологій, здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю закладів освіти, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, пов`язану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форми власності.
Згідно з положеннями п.4 Положення №630, Міністерство освіти і науки України розподіляє освітні субвенції та державне фінансування середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та стипендійний фонд закладів освіти, що перебувають у сфері його управління.
Пунктом 5 Положення №630 передбачено, що Міністерство освіти і науки України з метою організації своєї діяльності, зокрема, здійснює контроль за використанням фінансових і матеріальних ресурсів, забезпечує ефективне і цільове використання бюджетних коштів.
Відтак, у спірних правовідносинах Міністерство освіти і науки України є уповноваженим органом на здійснення контролю за дотриманням державних інтересів в частині законності використання державними закладами освіти коштів державного бюджету.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що фінансуванням на оплату за придбане пальне є кошти державного бюджету, позов містить вимогу про стягнення надмірно сплачених коштів на користь держави в особі Міністерства освіти і науки України, суд погоджується з доводами прокурора про те, що Міністерство освіти і науки України є заінтересованою особою щодо їх раціонального використання.
Таким чином, Міністерство освіти і науки України є головним розпорядником державних бюджетних коштів, за рахунок яких проведено закупівлю, має повноваження зі здійснення контролю згідно ст. 15 Закону України «Про вищу освіту» за станом фінансової дисципліни закладу освіти та наділене процесуальною дієздатністю щодо подання позову із вказаних питань, адже є органом, уповноваженим на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів держави, пов`язаних з законним та ефективним витрачанням коштів державного бюджету.
Зазначене, зокрема відповідає висновкам, наведеним у постановах Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №905/1907/21, від 18.06.2021 року у справі №927/491/19, а також висновку, наведеному Східним апеляційним господарським судом у постанові від 24.11.2023 у справі №913/262/23 щодо подібних правовідносин.
Підсумовуючи викладене, суд погоджується з доводами прокурора, що у нього були підстави, вбачаючи порушення законодавства та інтересів держави, вважати, що Міністерство освіти і науки України, будучі обізнаним з такими порушеннями з 06.07.2023 не вжило заходів до їх усунення з метою захисту інтересів держави та, навпаки, просило прокурора вжити відповідних заходів.
Суд зауважує про те, що сам факт незвернення компетентного уповноваженого органу зі відповідним позовом до суду вже свідчить про те, що вказаний орган не виконує свої повноваження належно в частині вжиття відповідних заходів, спрямованих на відновлення порушених інтересіав держави.
Викладене відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 15.10.2019 справа №903/129/18, які в силу положень ч.4 ст.236 ГПК України враховуються судом при виборі і застосуванні норм права.
Вимога щодо попереднього повідомлення Міністерства освіти і науки України про намір прокурора звернутися до суду за захистом інтересів держави з цим позовом виконана, що підтверджується повідомленням від 03.08.2023 №53-2439вих-23.
Разом з цим, зі змісту позовної заяви з урахуванням поданої заяви про усунення недоліків позовної заяви, вбачається, що позивачем-2, уповноваженою особою у даних правовідносинах прокурор також визначив Північно-східний офіс Держаудитслужби в особі Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Луганській області заявленим позовним вимогам.
Статтею 7 Закону України Про публічні закупівлі визначено органи, які здійснюють державне регулювання, контроль у сфері закупівель та громадський контроль, а саме: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Рахункова палата, Антимонопольний комітет України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, здійснюють контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 10 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні, яка визначає права органу державного фінансового контролю, останньому надається право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Прокурор посилається на те, що відповідно до п.1 Положення про Північно-східний офіс Держаудитслужби, затвердженого наказом Держаудитслужби від 02.06.2016 № 23, Північно-східний офіс Держаудитслужби підпорядковується Держаудитслужбі та є її міжрегіональним територіальним органом.У складі Офісу утворюються як структурні підрозділи управління в Луганській, Полтавській, Сумській областях.
Управління здійснюють свої повноваження на території адміністративно-територіальних одиниць за їх місцезнаходженням відповідно.
Таким чином, Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Луганській області здійснює реалізацію повноважень Державної аудиторської служби України на території Луганської області.
Підпунктом 7 пункту 4 Положення № 23 передбачено, що Офіс вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Також офіс має право порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених і порушення законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (п. п. 18 п. 6 Положення № 23).
За твердженням прокурора, саме Північно-східний офіс Державної аудиторської служби України наділений повноваженнями щодо здійснення заходів державного фінансового контролю з метою ефективного, законного, результативного використання державних фінансових ресурсів, економії бюджетних коштів у сфері публічних закупівель.
Орган прокуратури зазначає про те, що суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо здійснення необхідного захисту інтересів держави допустив бездіяльність, з часу укладення договору не вжито належних заходів до усунення зазначених порушень та не подано до суду позовну заяву, не ініційовано питання про визнання недійсними додаткових угод до договору, укладених із порушенням законодавства, не вжито заходів щодо стягнення незаконно витрачених за рахунок державного бюджету коштів, що призводить до порушення економічних інтересів держави, необхідність захисту яких, відповідно до положень ст.131-1 Конституції України покладено на органи прокуратури.
Прокурор посилається на обізнаність уповноваженого органу, зокрема Північно-східного офісу Державної аудиторської служби України в особі Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Луганській області про виявлені порушення інтересів держави в бюджетній сфері, про що свідчить додане до позовної заяви листування.
Прокурором на адресу Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Луганській області направлено листа від 16.06.2023 №53-1925вих23 про надання інформації та належного реагування Офісом на виявлені порушення.
У відповіді від 29.06.2023 № 201231-17/639-2023 Управлінням Північно - східного офісу Держаудитслужби в Луганській області повідомлено, що станом на 29.06.2023 заходів державного фінансового контролю у Відокремленому структурному підрозділі Старобільський фаховий коледж Луганського національного аграрного університету стосовно процедури закупівлі за номером UА-2020-09-11 -004120-b не проводилось, потреба у зверненні до суду з позовною заявою в Управління відсутня.
Судом враховується, що звертаючись до компетентних органів до подання позову, прокурор фактично надає їм можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення, чи повідомлення про заплановані заходи.
На виконання вимог ст.23 Закону України Про прокуратуру, органом прокуратури також було спрямовано лист від 03.08.2023 за вих.№53-2440вих-23 до Північно-східного офісу Державної аудиторської служби в Луганській області в особі Управління, в якому повідомлено позивача про намір органу прокуратури звернутися до господарського суду в інтересах держави із відповідним позовом.
Крім того, суд зважає на те, що закон не зобов`язує прокурора подавати позов в особі усіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах і звертатися з позовом до суду. Належним буде звернення в особі хоча б одного з них. Відповідні висновки міститься в постановах Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 912/9/20, від 19.08.2020 у справі № 923/449/18, від 18.06.2021 у справі №927/491/19.
Враховуючи зазначене, суд погоджується з твердженням прокурора, що позивачами не вживались заходи, спрямовані на визнання недійсними додаткових угод до договору та стягнення 119 820 грн - надмірно сплачених коштів на користь держави, а отже наявність у даному випадку підстав для представництва прокурором інтересів держави у відповідності до ст.23 Закону України Про прокуратуру.
Згідно реєстру отриманих тендерних пропозицій п`ять учасників взяли участь та подали свої тендерні пропозиції:
1) ТОВ СОЛВІНГ СІСТЕМС з первинною пропозицією 597 900 грн з ПДВ; остаточна 593 040 грн з ПДВ;
2) ТОВ «КБ ЮКОН» з первинною пропозицією 647 300 грн з ПДВ; остаточна 597 000 грн з ПДВ;
3) ТОВ «ТК ЕДЕЛЬВЕЙС» з первинною пропозицією 759 864 грн з ПДВ; остаточна 607 365 грн з ПДВ;
4) ТОВ «МІКС МАРКЕТ» з первинною пропозицією 608 800 грн з ПДВ; остаточна 608 800 грн з ПДВ;
5) ТОВ «БРИСТОН» з первинною пропозицією 637 728 грн з ПДВ; остаточна 637 728 грн з ПДВ.
За результатами проведення торгів переможцем визначено ТОВ «СОЛВІНГ СІСТЕМС» з пропозицією 593 040 грн, з ціною за бензин А-92 - 18,90 грн за 1 л, дизельне паливо по ціні 16,62 грн за 1 л, дизельна олива - 30 грн за 1 л.
Відповідно до п.1.1. договору постачальник зобов`язується у 2020 році передати у встановлений строк у власність покупця товар в асортименті, кількості та за цінами, визначеними у відповідних додатках до цього договору, що є невід`ємними частинами, а покупець зобо`язується прийняти цей товар та оплатити його.
Види предмета закупівлі: Бензин-А-92, Дизельне паливо, Дизельна олива.
Кількість обсягів товарів:
-бензинА-92 -7000 л.,
-дизельна олива-400 л.
Термін поставки товару: по 30 листопада 2020 року, на протязі 3 календарних днів від дати заявки покупця.
Ціна цього договору становить 593 040 грн 00 коп., у тому числі ПДВ: 98 840 грн 00 коп., відповідно до Специфікації (додаток №1), що є невід`ємною частиною данного договору (п.3.1. договору).
Ціна (з ПДВ) за один літр та кількість товару складає:
- бензин А-92 - 18,90 грн. за 1 л.,
- дизельне падиво - 16,62 грн. за 1 л.,
- дизельна олива - 30,00 грн за 1 л., на загальну суму 593 040, 00 грн., що наведена в Специфікації, який є невід`ємною частиною данного договору (п.3.2. договору).
В п.3.5 договору сторони погодили, що покупець має право зменшити суму договору, обсяг закупівлі товару в залежності від бюджетного призначення згідно з кошторисом на 2020 рік та реального фінансування видатків, про що в письмовій формі в двотижневий термін покупець повідомляє постачальника.
Розрахунки за товар здійснюються за фактом постачання товару. Покупець здійснює оплату товару протягом 7 банківських днів з моменту підписання видаткової накладної. Оплата товару здійснюється в безготівковій на підставі видаткової накладної. Платіжні зобов`язання виникають при наявності відповідного бюджетного призначення (бюджетних асигнувань) у замовника (п.п.4.1., 4.3., 4.4. договору).
Відповідно до п.10.1. договору набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє по 30 листопада 2020 року, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за договором.
Як вбачається, на час укладання договору сторонами було погоджено всі істотні умови договору, а саме: предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за договором відповідно до вимог Господарського кодексу Українии та Закону України «Про публічні закупівлі».
Разом з цим, в грудні 2020 року сторони уклали ще п`ять додаткових угод до цього договору.
Зокрема, додатковою угодою №1 від 14.12.2020 сторони фактично пролонгували строк здійснення поставки, домовились змінити пункти договору та викласти їх в наступній редакції:
- «п.1.2. кількість палива:1.2. найменування предмета закупівлі:Бензин А-92, Дизельне паливо, Дизельна олива за кодом 09130000-9 (ДК 01:2015) Нафта і дистиляти. Термін поставки товару: по 24 грудня 2020 року, на протязі 3 календарних днів від дати заявки покупця;
- «п.5.1. строк поставки товарів: по 24.12.2020 на протязі 3 календарних днів від дати заявки покупця»;
- «п.10.1. цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє по 24.12.2020 року, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за договором.
Сторони погодили, що додаткова угода є невід`ємною частиною договору поставки до договору №221 від 13.10.2020 та набирає чинності з моменту її підписання
В цей же день, додатковою угодою №2 від 14.12.2020, сторони домовились змінити ціну товару і внесли зміни до додатку №1 Специфікація до договору №221 від 13.10.2020, керуючись ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» щодо збільшення ціни за одиницю товару до 10% пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, та пославшись, як вбачається зі змісту додаткової угоди, на виникнення економічних обставин, пов`язаних із зміною ціни товару на ринку нафтопродуктів, що підтверджується експертним висновком Торгівельно-промислової палати від 26.11.2020, в якому вказані ціни на нафтопродукти станом на 09.10.2020 та станом на 26.11.2020.
Виклали додаток №1 Специфікацію до договору №221 від 13.10.2020 в наступній редакції:
- дизельне паливо в кількості 24 601,9736 л. за ціною без ПДВ -15,20 грн, з ПДВ -18,24 грн, загальна сума з ПДВ 448740 грн.;
-бензин А-92 у кількості 6 372,8323 л. за ціною без ПДВ -17,30 грн, з ПДВ- 20,76 грн, загальна сума 132300 грн;
Сторони погодили, що додаткова угода є невід`ємною частиною договору поставки до договору №221 від 13.10.2020 та набирає чинності з моменту її підписання.
Наступного дня сторони уклали додаткову угоду №3 від 15.12.2020 до договору, якою також домовились змінити ціну товару та внести зміни до договору №221 від 13.10.2020 на підставі ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», обгрунтовуючи це виникнення економічних обставин, пов`язаних із зміною ціни товару на ринку нафтопродуктів. Коливання цін на ринку нафтопродуктів підтверджуєтьсяекспертним висновком Торгівельно-промислової палати від 03.12.2020, в якому вказані ціни на нафтопродукти станом на 09.10.2020 та станом на 03.12.2020.
Виклали додаток №1 Специфікацію до договору №221 від 13.10.2020 в наступній редакції:
Сторони погодили, що додаткова угода є невід`ємною частиною договору поставки до договору №221 від 13.10.2020 та набирає чинності з моменту її підписання.
Додатковою угодою №4 від 18.12.2020 сторони домовились ще раз змінити ціну товару та внесли зміни до договору №221 від 13.10.2020 на підставі ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», обгрунтовуючи це виникнення економічних обставин, пов`язаних із зміною ціни товару на ринку нафтопродуктів. Коливання цін на ринку нафтопродуктів підтверджуєтьсяекспертним висновком Торгівельно-промислової палати від 04.12.2020, в якому вказані ціни на нафтопродукти станом на 04.12.2020.
Виклали додаток №1 Специфікацію до договору №221 від 13.10.2020 в наступній редакції:
- бензин А-92 у кількості 5802,6315 л. за ціною без ПДВ -19 грн., з ПДВ- 22,80 грн, загальна сума 132300,00 грн.;
Сторони погодили, що додаткова угода є невід`ємною частиною договору поставки до договору №221 від 13.10.2020 та набирає чинності з моменту її підписання.
Додатковою угодою №5 від 28.12.202020 відповідно до п.1 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» сторони дійшли згоди зменшити обсяги закупівлі та внести відповідні зміни до Специфікації до договору №221 від 13.10.2020, у зв`язку з чим зменшили суму договору на 64 440 грн. та виклали п.3.1 в наступній редакції: ціна цього договору становить 528 600 грн 00 коп., у тому числі ПДВ 88 100 грн.
Сторони погодили, що додаткова угода набирає чинності з моменту підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписами печатками.
Матеріали справи свідчать про те, що у визначений первісно в договорі строк (по 30 листопада 2020 року) постачання обумовлених нафтопродуктів відповідачем не здійснювалося; постачання відбулося в грудні 2020 року, враховуючи умови додаткової угоди №1 від 14.12.2020, якою сторони пролонгували строки поставки товару по 24 грудня 2020 року.
Як вбачається, відповідачем було здійснено поставку нафтопродуктів Відокремленому структурному підрозділу Старобільський фаховий коледж Луганського національного аграрного університету однією партією 21.12.2020 з урахуванням укладеної сторонами додаткової угоди №4 від 18.12.2020 до договору.
Так, згідно видаткової накладної №5324 від 21.12.2020 ТОВ СОЛВІНГ СІСТЕМС поставлено та прийнято Відокремленим структурним підрозділом Старобільський фаховий коледж Луганського національного аграрного університету наступні нафтопродукти на загальну суму 528 600 грн, а саме:
- бензину А-92 в кількості 5800 л по ціні 22 грн 80 коп./1л;
В обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор посилається на допущені порушення законодавства в сфері публічної закупівлі, зокрема при укладанні та виконанні сторонами зобов`язань за оспорюваними додатковими угодами, що призвело до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів (безпідставної зміни істотних умов договору та зростання ціни товару і, як наслідок, зменшення обсягу закупівлі).
Прокурор зазначає, що з укладенням оспорюваних додаткових угод №2, №3 та №4 сторонами всупереч положенням п.2 ч.5 ст.41 Закону України Про публічні закупівлі було змінено ціну за одиницю товару у бік збільшення (зокрема, за 1 л Бензину А-92 з 18,90 грн до 22,80 грн з ПДВ, тобто на 3,90 грн (20,6% від первинної ціни), Дизельного палива з 16,62 грн до 22,02 грн з ПДВ, тобто на 5,40 грн (32% від первинної ціни), Дизельної оливи з 30 грн до 33 грн з ПДВ (10% від первинної ціни) від первинної ціни за відсутності відповідного коливання ціни такого товару на ринку, внаслідок чого безпідставно зменшено обсяги закупівлі.
Наведені обставини є підставою для визнання додаткових угод недійсними в судовому порядку та стягнення з відповідача на користь держави в особі Міністерства освіти і науки України безпідставно сплачених коштів в сумі 119 820 грн.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам сторін, судом враховується наступне.
Матеріали справи свідчать про те, що сторони уклали договір за результатами проведеної процедури відкритих торгів на виконання вимог Закону України «Про публічні закупівлі», який установлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.
Метою вказаного Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.
Положеннями ст.5 Закону України «Про публічні закупівлі» визначено, що закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням.
Відповідно до пункту 8 ч.2 ст.22 Закону тендерна документація має містити проект договору про закупівлю з обов`язковим зазначенням порядку змін його умов.
У частині четвертій ст.41 цього Закону (в редакції н ачас укладення договору між сторонами) визначено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції / пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
Положеннями ст.651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Стаття 652 ЦК України передбачає, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Суд зазначає, що за загальним правилом істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі (ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі»).
Однак вказана норма передбачає випадки, при яких допускається зміна істотних умов договору про закупівлю.
Зокрема, відповідно до п.2 ч.5 ст.41 вказаного Закону (в редакції чинній на час укладення договору та оспорюваних додаткових угод) зміна істотних умов договору можлива у разі збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії
Тобто положення п.2 ч.5 ст.41 вказаного Закону прямо передбачає, що обов`язковою умовою для збільшення ціни договору є наявність підтверджених обставин коливання цін на ринку щодо відповідного товару, зокрема і нафтопродуктів бензину та дизельного пального.
Разом з цим, чинне законодавство не передбачає, які саме документи мають підтверджувати факт коливання цін.
Суд звертає увагу на те, що Верховний Суд в своїх постановах у подібних спорах неодноразово наголошував на тому, що ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» дає можливість змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10% та має на меті запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника. Разом з тим, ця норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим.
Документи щодо коливання ціни повинні підтверджувати, чому відповідне підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні запропонованій замовнику на тендері та/або чому виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним (подібна за змістом позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.04.2019 у справі №915/346/18, від 12.02.2020 у справі №913/166/19, від 21.03.2019 у справі №912/898/18, від 25.06.2019 у справі №913/308/18, від 12.09.2019 у справі №915/1868/18).
Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №924/1240/18 в подібних правовідносинах зауважив про те, що у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.
Наразі прокурор, звертаючись з позовом у цій справі підставою для визнання недійсними додаткових угод №№2, 3, 4 до договору визначив саме положення п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі».
Системний аналіз положень статей 651, 652 ЦК України та положень п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» дає підстави для висновку про те, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.
Відповідний висновок наведений у постановах від 09.06.2022 у справі №927/636/21 та від 07.12.2022 у справі №927/189/22.
Також Верховним Судом у постанові від 12.09.2019 у справі №915/1868/18 наголошено, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених Законом.
Суд зауважує, що зі змісту договору вбачається, що в його умовах сторонами не було окремо погоджено можливість зміни в подальшому ціни за одиницю товару.
В п.11.2 договору сторони лише визначили, що зміни та доповнення до договору оформлюються в письмовій формі як додаткові угоди та підписуються уповноваженими представниками обох сторін, що мають однакову юридичну силу.
Матеріали справи свідчать про те, що разом з цим, протягом чотирьох днів в грудні 2020 року сторонами було тричі змінено ціну (збільшено) за 1л нафтопродуктів, що придбаються за договором, що призвело до зменшення в свою чергу обсягів поставки.
Так, додатковою угодою №2 від 14.12.2020, сторони зменшили обсяг поставки бензину А-92 до кількості 6 372,8323 л та збільшили ціну за 1л до 20,76 грн; зменшили обсяг поставки дизельного палива до 24 601,9736 л. та збільшили ціну за 1л до 18,24 грн. Поставка дизельної олії було визначено без змін в кількості 400 л по ціні 30 грн за 1 л.
Як вбачається, в усіх оспорюваних додаткових угодах, сторони послалися на досягнення домовленості змінити ціну товару та внести відповідні зміни на підставі ст.41 Закону України Про публічні закупівлі, обгрунтовуючи це виникненням економічних обставин, пов`язаних із зміною ціни товару на ринку нафтопродуктів, коливання цін на ринку.
Зокрема в додатковій угоді № 2 від 14.12.2020 зазначено, що заначені обставини підтверджуються експертним висновком Торгівельно-промислової палати від 26.11.2020, в якому вказані ціни на нафтопродукти станом на 09.10.2020 та станом на 26.11.2020.
Суд зауважує про те, що в усіх оспорюваних додаткових угодах сторонами, обгрунтовуючи підстави збільшення ціни з посиланням на відповідні експе6ртні висновки ТПП, не були заначені повні реквізити таких висновків (зокрема не було заначено повне найменування якою саме ТПП висновок надавався та реєстровий номер цього висновку).
Хоча в змісті укладених додаткових угод зазначається, що експертний висновок ТПП додається, разом з цим, як було з`ясовано замовник, розмістивши інформацію про укладені додаткові угоди, враховуючи відповідні експертні висновки ТПП, на веб-порталі «Рrozorro» щодо проведеної процедури закупівлі зазначені експертні висновки ТПП не розмістив.
Матеріали справи свідчать про те, що прокурор з метою з`ясування якою ТПП видавалися відповідні експертні висновки звернувся із відповідними запитами до різних ТПП України.
Також витребувано у відповідача, ТОВ «ПОКРІВ ГРАНД-БУД», експертні висновки торгово-промислових палат від 26.11.2020 (посилання на який міститься в додатковій угоді №2 від 14.12.2020), від 03.12.2020 (посилання на який міститься в додатковій угоді №3 від 15.12.2020), від 04.12.2020 (посилання на який міститься в додатковій угоді №4 від 18.12.2020).
На виконання ухвали суду Запорізькою ТПП листом від 08.11.2023 за вих.№05.6/1109 повідомлено суд, що експертний висновок Запорізької ТПП від 26.11.2020 (на який наявне посилання в додатковій угоді №2 від 14.12.2020) не оформлювався. Разом з цим, долучено експертні висновки №ОИ-6936 від 03.12.2020, №ОИ-6941 від 04.12.2020 (на які ймовірно наявне посилання в додаткових угодах №3 та №4).
У відповідності до вимог ст.ст.13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.
Як зазначалося вище, відповідач наразі відзиву на позовну заяву не надавав та на спростування доводів прокурора належних доказів і зокрема, експертних висновків ТПП, на які наявне посилання в оспорюваних додаткових угодах, суду не наддав; ухвала суду, якою витребовувалися зазначені експертні висновки, залишена відповідачем без виконання.
У відповідності до положень ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Суд ще раз звертає увагу про те, що посилання на експертні висновки ТПП в оспорюваних додаткових угодах наведені сторонами без зазначення повних належних даних для їх ідентифікації (якою саме ТПП висновок видано та який його реєстровий номер).
За вказаних обставин в матеріалах справи відсутній висновок ТПП від 26.11.2020 (із зазначенням цін на нафтопродукти станом на 09.10.2020 та на 26.11.2020, на який послалися сторони під час укладення оспорюваної додаткової угоди №2 від 14.12.2020.
Будь-які інші належні докази, що підтверджують коливання ціни, зокрема бензину А-92 та дизельного пального на ринку цих товарів між датою укладення основного договору та датою укладення додаткової угоди №2 про збільшення ціни в матеріалах справи відсутні.
Крім того, суд зауважує про те, що не будь-яка довідка (експертний висновок) уповноваженого органу про ціну товару на ринку, є належним підтвердженням та підставою для зміни ціни в договорі після його підписання, а лише та, яка містить інформацію про коливання ціни такого товару на ринку. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.04.2019 у справі №915/346/18, від 12.02.2020 у справі №913/166/19, від 21.03.2019 у справі №912/898/18, від 25.06.2019 у справі №913/308/18, від 12.09.2019 у справі №915/1868/18.
Суд звертає увагу на те, що в даному випадку, укладаючи додатковиу угоду №2 від 14.12.2020 та збільшуючи ціну на бензин та дизельне паливо, сторони послалися на експертний висновок ТПП від 26.11.2020 (із зазначенням цін на нафтопродукти станом на 09.10.2020 та на 26.11.2020), тоді як основний договір із погодженими сторонами цінами було укладено 13.10.2020, а додаткову угоду №2, якою збільшено ціну - 14.12.2020.
Отже, в будь-якому разі експертний висновок, складений станом на 26.11.2020 (із зазначенням цін на нафтопродукти станом на 09.10.2020 та на 26.11.2020) не доводив би наявність коливання ціни на ринку бензину А-92 та дизельного пального між датою укладення основного договору (13.10.2020) та датою укладення додаткової угоди №2 (14.12.2020), адже дослідження у цей період не проводилося; дані про наявність коливання в ціні на вказані товари в жовтні, листопаді, грудні 2020 року в матеріалах справи також відсутні.
Враховуючи вищевикладене, суд погоджується із доводами прокурора про те, що у сторін не було обґрунтованих підстав для укладення додаткової угоди №2 до договору з метою збільшення ціни на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
Зокрема, в додатковій угоді №3 від 15.12.2020 зазначено, що підстави збільшення ціни, наявність коливання на ринку вказаних товарів, підтверджується експертним висновком Торгівельно-промислової палати від 03.12.2020, в якому вказані ціни на нафтопродукти станом на 09.10.2020 та станом на 03.12.2020.
Як вбачається зі змісту Експертного висновку Запорізької ТПП від 03.12.2023 № ОИ-6936, складеного на підставі заявки ТОВ «Солвінг Сістемс» від 03.12.2023 №6936, в ньому вказана середньоринкова вартість бензину марок А-95, А-92, дизельного палива та газу автомобільного в межах заправок «WOG» «Shell», «БРСМ-Нафта», «ОККО», «СОКАР», «GLUSLO» та «ABIAС» станом на 03.12.2020, яка встановлена в результаті вивчення даних, наданих замовником і проведених маркетингових досліджень цін, що склалися на ринку світлих нафтопродуктів в України: зокрема середня вартість бензину марки А-92 на 03.12.2020 склала 24,47 грн./л., на дизельне паливо - 24,55 грн./л.
Як вбачається зі змісту експертного висновку ТПП від 03.12.2020, відповідні дані щодо середньоринкової вартості дизельної оливи (і відповідно підстав для збільшення її ціни сторонами до 33 грн додатковою угодою №3 від 15.12.2020) взагалі відсутні.
Крім того, посилання сторін в додатковій угоді №3 на те, що експертний висновок ТПП від 03.12.2020 наводить ціни на нафтопродукти станом на 09.10.2020 та станом на 03.12.2020, не повністю відповідає встановленим обставинам, адже як зазначалося вище, в цьому висновку на замовлення відповідача були визначені ціни лише станом на конкретну дату 03.12.2020, не наведено динаміку зміни ціни; дані про наявність коливання ціни на вказаному ринку товарів в певному періоді, і зокрема на час укладення додаткової угоди №3 - 15.12.2020 взагалі відсутні.
Визначення ціни станом на конкретну дату (03.12.2020) в свою чергу підтверджує безпідставність укладення сторонами додаткової угоди №3 від 15.12.2020 та збільшення ціни на нафтопродукти, обгрунтовуючи це наявним коливанням на ринку.
Тим більше, з наявних у справі матеріалів, а також посилань сторін в додатковій угоді №3 не вбачається наявність обгрунтованих підстав згідно положень п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» для зміни ціни, зокрема її збільшення з 15.12.2020 (тобто підтвердження наявності коливання ціни на ринку вказаних товарів у цей період), враховуючи, що сторонами вже 14.12.2020, тобто напередодні, було збільшено ціну на вказані нафтопродукти додатковою угодою №2 від 14.12.2020.
Як зазначалося вище, будь-які докази наявності коливання ціни на ринку дизельної оливи і відповідно наявності підстав для збільшення її ціни сторонами до 33 грн додатковою угодою №3 від 15.12.2020 в матеріалах справи відсутні, як і посилання сторін на відповідні докази з цього приводу в додатковій угоді №3.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що у сторін не було обґрунтованих підстав для укладення додаткової угоди №3 до договору з метою збільшення ціни на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
В додатковій угоді №4 від 18.12.2020 зазначено, що підстави збільшення ціни, наявність коливання на ринку вказаних товарів, підтверджується експертним висновком Торгівельно-промислової палати від 04.12.2020, в якому вказані ціни на нафтопродукти станом на 04.12.2020.
Як вбачається зі змісту Експертного висновку Запорізької ТПП від 04.12.2023 № ОИ-6941, складеного на підставі заявки ТОВ «Солвінг Сістемс» від 04.12.2023 №6941, наведена середньоринкова вартість бензину марок А-95, А-92, дизельного палива та газу автомобільного станом на 04.12.2020, яка склала зокрема на бензин марки А-92 23,47 грн./л.,дизельне паливо 23,79 грн./л.
Отже, як і попереній експертний висновок дані висновку складеного станом на конкретну дату 04.12.2020, не підтверджують обставин наявності коливання цін на на ринку вказаних нафтопродуктів, і зокрема у відповідному періоді, не відображають динаміки зміни цін ні після укладення сторонами договору, тобто після 13.10.2020, ані на час застосування нової ціни з 14.12.2020 (укладення додаткової угоди №2), ні з часу застосування нової ціни з 15.12.2020 (укладення додаткової угоди №3) та взагалі не містить даних щодо цін станом на час укладення додаткової угоди №4 (18.12.2020), оскільки констатує лише встановлену ринкову ціну на товари станом на 03.12.2020.
Отже у експертних висновках ТПП від 03.12.2020 та від 04.12.2020, на які є посилання в додаткових угодах №3 та №4, не міститься підтвердження фактів наявності коливання ціни на ринку вказаних товарів, діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання).
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що у сторін не було обґрунтованих підстав для укладення додаткової угоди №4 до договору з метою збільшення ціни, зокрема щодо дизельного пального до 22,02 грн на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
При цьому суд зазначає, що укладення додаткових угод до договору №2, №3, №4 щодо зміни ціни на товари, які поставляються замовнику за відсутності обґрунтованих підстав для цього, підтверджених документально, тим самим спотворює результати процедури закупівлі та нівелює економію, яку було отримано під час укладення сторонами основного договору.
Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 3 Закону України «Про публічні закупівлі», відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.09.2019 у справі №915/1868/18.
Також суд враховує сталу та послідовну позицію Верховного Суду, що будь-який покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки. При цьому, така відмова покупця не надає постачальнику права в односторонньому порядку розірвати договір. Метою регулювання, передбаченого ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», а саме закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10% є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.
Крім того, судом також встановлено, що при укладанні оспорюваних додаткових угод №№2,3,4, не були додержані вимоги про збільшення ціни за одиницю товару не більше ніж на 10%, зокрема за бензин А-92 та дизельне паливо.
За висновком суду, замовник мав беззаперечне право на отримання нафтопродуктів по ціні, визначеній в укладеному сторонами договорі, однак, підписав оскаржувані додаткові угоди. Внаслідок укладення додаткової угоди №2 збільшення ціни за 1 л. бензину А-92 відбулося з 18,90 грн до 20,76 грн (тобто на 9,8% від початкової ціни), за 1 л.дизельного палива збільшено з 16,62 грн до 18,24 грн (тобто на 9,7% від початкової ціни); внаслідок укладення додаткової угоди №3 збільшення ціни за 1 л. бензину А-92 відбулося до 22,80 грн (тобто на 20,6% від початкової ціни), за 1 л.дизельного палива збільшено до 20,04 грн (тобто на 20,6% від початкової ціни), за 1 л.дизельної оливи збільшено до 33 грн (тобто на 10% від початкової ціни); внаслідок укладення додаткової угоди №4 збільшення ціни за 1 л.дизельного палива збільшено до 22,02 грн (тобто на 32,5% від початкової ціни).
Отже, з урахуванням вищевикладеного суд погоджується з доводами прокурора про те, що перемога у тендері (закупівля за державні кошти) та укладення договору з однією ціною та її подальше підвищення більше ніж на 10% шляхом так званого "каскадного" укладення додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця, що призводить до нівелювання результатів відкритих торгів.
Будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору і відповідно в свою тендерну пропозицію.
Відповідно до положень ст.16 ЦК України та ст.20 ГК України визнання правочину недійсним є способом захисту цивільних прав та інтересів. Частина 2 ст.20 ГК України серед способів захисту визначає визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.
Згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
У той же час, ч.1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст.203 ЦК України.
У ч. 2 ст. 712 ЦК України передбачено, що до договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
У ст. 669 ЦК України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.
Відповідно до умов укладеного між сторонами договору погоджена ціна (з ПДВ) за один літр та кількість товару складає: за бензин А-92- 18,90 грн. за 1 л., дизельне падиво- 16,62 грн. за 1 л., дизельна олива - 30,00 грн за 1 л., що наведена в Специфікації, яка є невід`ємною частиною даного договору (п.3.2. договору).
Враховуючи, що додаткові угоди №2, №3, №4 визнаються недійсними, сторони повинні керуватись умовами щодо вартості за одиницю поставленного товару первісної редакції договору (вартість 1 л бензину А-92 - 18,90 грн з ПДВ, дизельного палива - 16,62 грн з ПДВ, дизельної оливи - 30 грн з ПДВ).
Натомість виконання договору, зокрема в редакції недійсної додаткової угоди № 4, щодо ціни товару підтверджується видатковою накладною від 21.12.2020 №5324, згідно якої відповідачем було поставлено Відокремленому структурному підрозділу «Старобільський фаховий колледж Луганського національного аграрного університету» нафтопродуктів на загальну суму 528 600 грн, а саме:
- бензину А-92 в кількості 5800 л по ціні 22 грн 80 коп./1л;
Таким чином, загальна сума переплати бюджетних коштів, що безпідставно була сплачена за результатами укладених недійсних додаткових угод №2, №3, №4, за товар, який не був поставлений споживачу, склала 119 820 грн (528 600 грн 408 780 грн).
Під час розгляду спору відповідачем встановлених судом обставин та доводів прокурора не спростовано, доказів повернення грошових коштів у сумі 119 820 грн. або доказів здійснення постачання товарів на вказану суму матеріали справи також не містять.
Відповідно, отримана відповідачем оплата у сумі 119 820 грн за товар, який не був ним поставлений, підлягає стягненню з відповідача на користь держави в особі Міністерства освіти і науки України як головного розпорядника бюджетних коштів, що відповідатиме принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Подібні висновки наведені в постановах Верховного Суду від 16.02.2023 у справі №903/383/22, від 22.06.2022 у справі №917/1062/21, від 07.09.2022 у справі №927/1058/21, від 18.06.2021 у справі №927/491/19, від 13.07.2021 у справі №927/550/20.
Судові витрати за подання позову в сумі 10 736 грн 00 коп. у відповідності до вимог ст.129 ГПК України підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст. 129, 232 - 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
1.Позов задовольнити повністю.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду згідно положень ст.256 Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення підписано 04.01.2024.

Суддя Олена ДРАГНЄВІЧ