ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2023м. ДніпроСправа № 904/4332/23

за позовом ОСОБА_1 , м. Дніпро

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОМАРКЕТ ПЛЮС", с. Єлизаветівка, Дніпроертовська область

2. Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, смт. Слобожанське, Дніпропетровська область

про визнання припиненими трудових відносин та зобов`язання вчинити дії

Суддя Ярошенко В.І.

Секретар судового засідання Бублич А.В.

Представники:

від позивача: Бумба О.А.;

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: Мережко К.О. самопредставництво.

ПРОЦЕДУРА

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екомаркет Плюс", Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в якому просить суд:

- визнати припиненими трудові відносини між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКОМАРКЕТ ПЛЮС" та ОСОБА_1 з 01.08.2023 у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОМАРКЕТ ПЛЮС" за власним бажанням на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України;

- зобов`язати Дніпровську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області внести запис про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про ОСОБА_1 , як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОМАРКЕТ ПЛЮС".

Ухвалою суду від 15.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 06.09.2023.

01.09.2023 від Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області надійшов відзив на позовну заяву.

04.09.2023 від ОСОБА_1 надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 04.09.2023 відмовлено у клопотанні ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

06.09.2023 від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 06.09.2023 відкладено підготовче засідання до 10.10.2023.

07.09.2023 від ОСОБА_1 надішло клопотання про надання документів.

14.09.2023 від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про участь у засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та електронного підпису.

Ухвалою суду від 15.09.2023 задоволено клопотання представника ОСОБА_1 про забезпечення проведення судових засідань у справі № 904/4332/23 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою суду від 10.10.2023 відкладено підготовче засідання до 06.11.2023 та продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

17.10.2023 від представника ОСОБА_1 надійшла заява про зміну предмету позову та відповідь на відзив.

У заяві про зміну предмету позову позивач просить суд зобовязати Дніпровську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області вчинити реєстраційну дію щодо внесення змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, шляхом виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про ОСОБА_1 , як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОМАРКЕТ ПЛЮС».

Ухвалою суду від 06.11.2023 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про зміну предмету позову та відкладено підготовче засідання в межах розумного строку до 05.12.2023.

22.11.2023 від Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача-2.

05.12.2023 в підготовче засідання з`явився представник позивача. Представник відповідача-1 та представник відповідача-1 не з`явились, про дату, час та місце були повідомлені належним чином.

Ухвалою суду від 07.12.2023 закрито підготовче провадження. Справу призначено до розгляду в засіданні на 18.12.2023.

В судове засідання 18.12.2023 з`явився представник позивача.

В ході судового засідання 18.12.2023, суд заслухавши представників сторін, розглянув справу по суті, встановив обставини справи та досліджено наявні у матеріалах справи докази.

В судовому засіданні 18.12.2023 у нарадчій кімнаті ухвалено судове рішення в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України з оформленням вступної та резолютивної частин.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача викладена у позовній заяві

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що у червні 2023 року він вирішив припинити трудові відносини з відповідачем, втративши матеріальну, економічну та будь-яку іншу зацікавленість у продовженні виконання обов`язків директора.

Учасниками товариства, які володіють частками у розмірі по 50 % статутного капіталу, є громадяни України ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до статуту відповідача, призначення та звільнення директора відноситься до виключної компетенції зборів учасників.

Позивач, як керівник, на виконання вимог ст.38 КЗпП України, здійснив усі залежні від нього заходи з метою належного та своєчасного повідомлення учасника відповідача про свої наміри щодо звільнення.

Позиція відповідача-1

Відповідач-1 не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву.

Позиція відповідача-2 викладена у відзиві на позовну заяву

Відповідач-2 заперечує проти задоволення позовних вимог в частині виключення відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Адміністрація стверджує. що відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" та Порядку державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань № 359/5 реєстраційна дія така як "виключити з реєстру" відсутня, можливо лише здійснити реєстраційну дію "зміна відомостей, що міститься в з Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, тому відповідач-2 зазначає, що саме рішення суду буде документом, що дозволить здійснити відповідну відмітку в ЄДР.

Позиція позивача викладена у відповіді на відзив

Позивач не погоджується з викладеними обставинами у відзиві на позовну заяву, зазначаючи, що перелік змісту судових рішень, які тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі є виключним. Серед цього переліку відсутня вказівка про те, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії можуть проводитися на підставі рішення суду про припинення трудових правовідносин. Крім того, у вказаній нормі Закону України № 755-IV прямо передбачена можливість винесення судом рішення щодо зобов`язання вчинення реєстраційних дій без конкретизації суб`єкта, на якого покладається такс зобов`язання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКОМАРКЕТ ПЛЮС» (ідентифікаційний код юридичної особи 34512594) було створене 14.07.2006, зареєстроване за юридичною адресою: 51831, Дніпропетровська обл., Петриківський р-н, село Єлизаветівка, вул. Котовського, будинок 47А-1-1.

23.07.2007 ОСОБА_1 прийняв на себе обов`язки директора ТОВ «ЕКОМАРКЕТ ПІЛЮЄ» на підставі-протоколу зборів учасників від 22.07.2010, що зафіксоване у Наказі № 89: «Про прийом на роботу» від 22.07.2010.

Протоколом № 2 зборів учасників ТОВ «ЕКОМАРКЕТ ПЛЮС» від 31.01.2014 було вирішено питання про вихід ОСОБА_1 із складу учасників товариства та про передачу частки у статутному капіталі товариства в розмірі 100 % внеску (5 124 750 грн) громадянину України ОСОБА_3 з його подальшим вступом до складу учасників товариства.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та п. 1.2 Статуту до складу учасників ТОВ «ЕКОМАРКЕТ ПЛЮС», входять:

1) громадянин України ОСОБА_3 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 24.03.1997, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , розмір частки складає 5 124 750 грн, що дорівнює 50 % частки у статутному капіталі товариства;

2) громадянин України ОСОБА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Індустріальним РВ у м. Дніпропетровську ГУДМ України в Дніпропетровській області 08.07.2013, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , розмір частки складає 5 124 750 грн, що дорівнює 50 % частки у статутному капіталі товариства.

27.06.2023 направив учасникам ТОВ «ЕКОМАРКЕТ ПЛЮС» повідомлення та копії заяви про звільнення поштовим відправленням з описом вкладення.

У повідомленнях скликання Загальних зборів ТОВ «ЕКОМАРКЕТ ПЛЮС» з питань звільнення директора ТОВ «ЕКОМАРКЕТ ПЛЮС» за вих. № 27/06, № 27/06-1, № 27/06-2 було повідомлено про наступне:

« 1. Повідомляємо про скликання Загальних зборів учасників Товариства-з обмеженою відповідальністю «ЕКОМАРКЕТ ПЛЮС», (далі - Товариство) на вимогу виконавчого органу Товариства.

2. Загальні збори учасників Товариства будуть проведені: дата: 31 липня 2023 року; місце: 51831, Дніпропетровська обл, Дніпровський р-н, с. Єлизаветівка; вул: Котеджна, буд. 47А-1-1; час початку зборів: 10:00.

3. Затверджено наступний порядок денний Загальних зборів учасників Товариства:

1) Звільнення з посади директора Товариства ОСОБА_1 ;

2) Призначення директора Товариства.

3) Уповноваження директора Товариства "подати документи, необхідні для проведення дій щодо державної реєстрації змін до відомостей про Товариство (або інша форма), що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

4. Для підтвердження повноважень учасника необхідно мати при собі оригінал паспорта. Якщо представляти інтереси учасника на Загальних зборах Товариства буде його представник, такому представнику необхідно мати оригінал. нотаріально посвідченої довіреності та паспорта».

Згідно з інформацією веб-сервісу "Трекінг відправлень Укрпошта":

1) відправлення № 319, адресоване ОСОБА_2 , не було вручене під час доставки та повернулося за закінченням встановленого терміну зберігання відправнику;

2) відправлення № 301, адресоване ОСОБА_2 , було вручене особисто 01.07.2023;

3) відправлення № 0328, адресоване ОСОБА_3 , не було вручене під час доставки та повернулося за зворотною адресою за закінченням встановленого: терміну зберігання.

31.07.2023 о 10:00 жоден з учасників ТОВ «ЕКОМАРКЕТ ПЛЮЄ» за вказаною у повідомленнях про скликання зборів адресою не з`явився, причини неявки не повідомили.

Позивач зазначає, що належного зв`язку із учасниками ТОВ «ЕКОМАРКЕТ ПЛЮС» у нього відсутні, що є перешкодою у вільному (прямому) звільненню ОСОБА_1 з посади директора за власним бажанням (відповідно до ст. 38 Кодексу законів про трашю України) та у подальшому внесенню відповідних змін до відомостей про керівника ТОВ «ЕКОМАРКЕТ ПЛЮС» до Єдиного. державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що і стало причиною звернення позивача до суду.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо підсудності суд зазначає наступне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України) регулює усі трудові відносини, які виникають між працівниками та юридичними особами. Проте, положення даних законів не врегульовують відносини виконавчого органу товариства та засновників, які врегульовані статтею 99 ЦК України.

Припинення повноважень члена виконавчого органу товариства за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від звільнення працівника з роботи (тобто розірвання з ним трудового договору) на підставі положень КЗпП України. Саме тому можливість уповноваженого органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу міститься не в приписах КЗпП України, а у статті 99 ЦК України, тобто не є предметом регулювання трудового права.

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, звільнення, відкликання членів виконавчого органу стосується також наділення їх повноваженнями на управління товариством або позбавлення таких повноважень на управління товариством. Хоч такі рішення уповноваженого на це органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними за таких обставин є корпоративні правовідносини.

Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права.

Таким чином, норми трудового законодавства не розповсюджуються на спори між виконавчими органами товариства та самими товариствами, а є корпоративними, отже повинні розглядатися у порядку господарського судочинства.

Правова позиція щодо підсудності спору про звільнення керівника товариства в порядку господарського судочинства викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 145/1885/15-ц (провадження № 14-613 цс18), від 19.02.2020 по справі № 145/166/18, від 10.04.2019 у справі № 510/456/17.

Щодо визнання припиненими трудових відносин

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Статтею 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 ГК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 28.05.2020 по справі № 910/7164/19, для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка на її думку порушує її права й охоронювані законом інтереси.

Згідно зі статтею 38 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу, власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Отже, відповідно до трудового законодавства України, керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Разом з тим, особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства. Вказана позиція викладена Верховним Судом у постанові від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18.

Частиною першою статті 29 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників є вищим органом товариства.

Загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства (ч. 1 статті 30 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").

Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 98 Цивільного кодексу України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не визначено установчими документами або законом. Порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства.

Згідно з ч. 1-3 статті 99 Цивільного кодексу України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Відповідно до частин 2, 3 статті 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства.

Як було встановлено судом, 27.06.2023 направлено заяву про звільнення з посади директора ТОВ "ЕКОМАРКЕТ ПЛЮС" за власним бажанням та повідомлення про скликання Загальних зборів щодо вирішення вищезазначеного питання.

Однак станом на момент звернення до суду питання про звільнення позивача з посади директора не вирішено.

Конституційний Суд України у рішеннях від 07.07.2004 № 14-рп/2004, від 16.10.2007 № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 № 2-рп/2008 зазначив, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.

Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.

Незважаючи на те, що право на працю безумовно є правом, а не обов`язком, для належної реалізації свого права на звільнення за власним бажанням керівник (директор) товариства має не тільки написати заяву про звільнення за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України та подати/надіслати її всім учасникам товариства, а й за власною ініціативою, як виконавчий орган товариства, скликати загальні збори учасників товариства, на вирішення яких і поставити питання щодо свого звільнення.

У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, керівнику із метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими. Аналогічну позицію висловив Верховний Суд від 24.12.2019 у постанові по справі № 758/1861/18.

Передбачений частиною 1 статті 38 КЗпП України порядок розірвання трудового договору з ініціативи директора передбачає попередження ним про це власника або уповноваженого органу письмово за два тижні та ініціювання скликання загальних зборів учасників. У випадку вчинення директором відповідних дій, на учасників товариства покладено обов`язок розглянути заяву директора про звільнення та прийняти відповідне рішення про таке звільнення. При цьому на особу, яка ініціює питання проведення загальних зборів, покладено обов`язок належного повідомлення інших учасників товариства про скликання зборів у порядку, встановленому чинним законодавством та статутом підприємства.

У даному разі, матеріалами справи підтверджено, що 27.06.2023 позивачем була направлена на адресу ТОВ "ЕКОМАРКЕТ ПЛЮС" заява про звільнення з посади директора. Вказані докази свідчать про дотримання ОСОБА_1 вимог закону щодо реалізації свого права на припинення трудових відносин із товариством.

Проте, невирішення загальними зборами учасників товариства питання про звільнення за власним бажанням працівника з посади директора є порушенням прав позивача.

Таким чином, за висновками суду, уповноважений на звільнення директора орган ТОВ "ЕКОМАРКЕТ ПЛЮС" проігнорував повідомлення позивача про його звільнення і не розглянув по суті заяву позивача про звільнення протягом передбачених законодавством строків, не виконав покладених на нього Статутом обов`язків.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, бездіяльністю відповідача, яка виразилася у не розгляді та не вжитті заходів для прийняття рішення про звільнення позивача в межах статутної діяльності товариства відповідачем були порушені трудові права позивача, зокрема його право бути звільненим із займаної посади за власним бажанням, та право на вільне обрання місця для його реалізації.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що на теперішній час трудові відносини між сторонами фактично припинені з 01.08.2023, однак процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана, а тому, враховуючи встановлені судом обставини справи, які ніким не оспорюються та наведені норми права, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про розірвання трудового договору з ТОВ "ЕКОМАРКЕТ ПЛЮС" з 01.08.2023 та визнання його повноважень як директора ТОВ "ЕКОМАРКЕТ ПЛЮС" припиненими підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд зазначає наступне.

Позивач просить зобовязати Дніпровську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області вчинити реєстраційну дію щодо внесення змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, шляхом виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про Лебедєва Олега Івановича, як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОМАРКЕТ ПЛЮС».

Суд звертає увагу на тому, що у частині 1 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» визначено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації та судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі.

Слід зазначити, що у постанові від 24.12.2019 по справі № 758/1861/18 (провадження №61-4911св18) Верховний Суд зазначив, що суд не вправі втручатися у діяльність органу державної реєстраційної служби, зобов`язуючи його вносити будь-які відомості до єдиного державного реєстру.

Також в постанові від 17.03.2021 у справі №761/40378/18 (провадження № 61-18255св19) Верховний Суд зробив висновок, що позовна вимога до відділу державної реєстрації про зобов`язання внести зміни до відомостей з ЄДР шляхом виключення відомостей про керівника ТОВ не може бути звернена до органу державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (державного реєстратора такого органу), який зобов`язаний виконати рішення суду щодо припинення трудових відносин керівника юридичної особи з такою особою незалежно від того, чи був цей орган (реєстратор) залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений.

Таким чином, рішення суду про визнання трудових відносин припиненими, після набрання ним законної сили, є підставою для здійснення уповноваженим державним органом (державним реєстратором) відповідних реєстраційних дій, передбачених зазначеним вище законом, а суд не вправі втручатися в діяльність органу державної реєстраційної служби, зобов`язуючи його вносити будь-які відомості до єдиного державного реєстру.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ця позовна вимога задоволенню не підлягає.

При цьому суд звертає увагу на те, що у разі необґрунтованої відмови відповідного державного органу у вчиненні реєстраційних дій на підставі рішення суду про визнання трудових відносин припиненими, після набрання ним законної сили, позивач не позбавлений права звернутися до суду у передбаченому законом порядку.

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, перший відповідач та третя особа суду не надали, жодного заперечення проти позову від першого відповідача та третьої особи не надійшло.

За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для визнання припиненими трудових відносин між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКОМАРКЕТ ПЛЮС", у зв`язку зі звільненням за власним бажанням на підставі частини першої статті 38 Кодексу законів про працю України, з 01.08.2023, відтак позов підлягає задоволенню в цій частині

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 684 грн покладаються на відповідача-1 пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 114, 129, 165, 178, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати припиненими трудові відносини між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКОМАРКЕТ ПЛЮС" та ОСОБА_1 з 01.08.2023, у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОМАРКЕТ ПЛЮС" за власним бажанням на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України.

Стягнути з Приватного підприємства "ЕКОМАРКЕТ ПЛЮС" (51831, Дніпропетровська обл., Дніпровський район (раніше - Петриківський р-н), с. Єлизаветівка, вул. Котеджна (раніше - вул. Котовського), буд. 47А-1-1; ідентифікаційний код 34512594) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) 2 684 грн витрат із сплати судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 25.12.2023

Суддя В.І. Ярошенко