ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2023м. ДніпроСправа № 904/5449/23
За позовом Комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго", м. Павлоград Дніпропетровської області

до Фізичної особи-підприємця Черненко Інги Леонідівни, м. Павлоград Дніпропетровської області

про стягнення 138 759,47грн

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання Янкіна Г.Д.

Представники:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: не з`явився

С У Т Ь С П О Р У:

Комунальне підприємство "Павлоградтеплоенерго" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Фізичної особи-підприємця Черненко Інги Леонідівни заборгованість у розмірі 138 759,47грн, з яких:

- основний борг у розмірі 60 803,74грн;

- пеня у розмірі 60 803,74грн;

- 3 % річних у розмірі 2719,91грн;

- втрати від інфляції у розмірі 14432,08грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №429 на відпуск теплової енергії для потреб опалення від 28 жовтня 2019 року в частині повної та своєчасної оплати за спожиту теплову енергію.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2023 справу №904/5449/23 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2023 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників.

Ухвалою суду від 23.11.2023 призначено судове засідання на 11.12.2023; викликано у судове засідання представників позивача і відповідача.

07 грудня 2023 року від позивача до господарського суду надійшли письмові пояснення стосовно суми заборгованості та нарахування пені, долучено виписки по рахунках, платіжні інструкції та акти виконаних робіт (наданих послуг).

Ухвалою суду від 11.12.2023 продовжено розгляд справи №904/5449/23 в межах розумного строку, відкладено розгляд справи у судове засідання на 26.12.2023.

18 грудня 2023 року від позивача за допомогою засобів електронної пошти з використанням власного електронного підпису до господарського суду надійшло клопотання про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 22.12.2023 повернуто Комунальному підприємству "Павлоградтеплоенерго" Павлоградської міської ради заяву про участь у судових засіданнях у справі №904/5449/23 в режимі відеоконференції без розгляду.

25 грудня 2023 року від відповідача через систему "Електронний суд" до господарського суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач зазначає, що за період з вересня 2021 року по вересень 2023 року позивачем надано теплову енергію на загальну суму 96156,57грн, відповідачем за вказаний період сплачено 49 355,00грн. Отже, заборгованість за період з вересня 2021 року по вересень 2023 року становить 46 801,57грн. Позивачем долучено до позовної заяви Акти виконаних робіт (наданих послуг) від 31.01.2021, 28.02.2021, 31.03.2021, проте нарахування в цих актах не входять в період, за який позивач просить стягнути заборгованість (з вересня 2021 року по вересень 2023 року). При здійсненні розрахунку пені позивачем не враховані приписи частини 6 статті 232 Господарського кодексу України щодо строку нарахування пені в межах 6 місяців періоду прострочення, та з урахуванням обмеження не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Також, відповідач зазначає, що у період за який нараховано та заявлено до стягнення пеню (з 21.12.2022 по 21.06.2023) та до 01.07.2023 діяв карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОУШ-19, спричиненої коронавірусом Covid-19. Враховуючи норми Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (Covid-19)" від 17 березня 2020 року, приписи яких забороняють нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, відповідач вважає, що вимоги позивача про стягнення пені задоволенню не підлягають.

Судове засідання по справі № 904/5449/23, призначене на 26 грудня 2023 року, відповідач просить проводити без участі відповідача та його представника.

Позивач у судове засідання не з`явився, явку повноважного представника не забезпечив, про день, час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні 26.12.2023 судом підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

28 жовтня 2019 року між Комунальним підприємством "Павлоградтеплоенерго" (виконавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Черненко Інгою Леонідівною (споживач, відповідач) укладено договір №429 на відпуск теплової енергії для потреб опалення (а.с. 5-7).

За умовами пункту 1.1 договору виконавець зобов`язується надати споживачу послуги, зазначені в п.1.2 даного договору, далі за текстом - теплова енергія, для централізованого опалення згідно СНіП 92.04.07-86 та СНіП 2.04.01-85, а також згідно з "Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення", затверджених постановою КМУ від 21.04.2005 №630, за адресою м. Павлоград, вул. Центральна 21/12, а споживач - прийняти і оплатити такі послуги.

Найменування: пара, гаряча вода та пов`язана продукція, код ДК 021:2015-09320000-8 (п. 1.2 договору).

Виконавець надає теплову енергію для потреб опалення: загальна площа будівель 84,5м2 (п. 1.3 договору).

Згідно пункту 3.1 договору ціна за 1Гкал становить 1724 (одна тисяча сімсот двадцять чотири)грн 06коп., включаючи ПДВ в сумі 287 (двісті вісімдесят сім)грн 34коп., затверджена рішенням Виконавчого комітету Павлоградської міської ради №827 від 28.11.2018.

Ціна цього договору може коригуватися за взаємною згодою сторін (п. 3.3 договору).

На вимогу однієї із сторін, але не рідше одного разу на рік за станом на 1 січня року, що настає за розрахунковим, складається двосторонній акт звірки взаємних розрахунків (п. 3.4 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору розрахунки проводяться шляхом перерахування на поточний рахунок виконавця грошових коштів в розмірі 100% вартості спожитої теплової енергії.

До рахунка-фактури додається: акт виконаних робіт (наданих послуг) (п. 4.2 договору).

Розрахунки за спожиту теплову енергію проводяться виключно у грошовій формі, відповідно до встановлених тарифів. В разі зміни тарифу, який діяв на момент складання договору, оплата споживачем наданих йому послуг здійснюється за новими цінами з моменту встановлення нового тарифу, про що сторонами укладається додаткова угода (п. 4.3 договору).

Оплата за теплову енергію проводиться за рахунками-фактурами та актами виконаних робіт (наданих послуг). Рахунок-фактура та акт виконаних робіт (наданих послуг) виписуються після поставки товару (теплової енергії) (п. 4.4 договору).

Розрахунок за фактично отримані послуги проводиться споживачем протягом 5 календарних днів з дня отримання рахунку (п. 4.5 договору).

Згідно пункту 5.1 договору строк поставки теплової енергії: з 01 листопада 2019 року по 31 грудня 2019 року.

Місце поставки (передачі) теплової енергії: теплові мережі за місцем знаходження споживача (п. 5.2 договору).

За пунктом 6.1.1 договору споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати поставлену теплову енергію.

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором Сторони несуть відповідальність передбачену чинним законодавством та цим договором (п. 7.1 договору).

Цей договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2019. В частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору протягом одного місяця до закінчення строку його чинності договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, що були ним передбачені, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього договору (п. 10.1 договору).

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками без зауважень та заперечень до нього.

Згідно статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В матеріалах справи відсутні докази того, що спірний договір визнавався недійсним в судовому порядку.

Так, жодна із сторін письмово не виявила бажання припинити дію договору. Відтак, на відпуск теплової енергії для потреб опалення №429 від 28.10.2019 був чинним протягом спірного періоду.

Рішеннями Виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 22.09.2021 №828 "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання КП "Павлоградтеплоенерго" Павлоградської міської ради" установлено тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання теплової енергії КП "Павлоградтеплоенерго" Павлоградської міської ради (а.с. 37).

На виконання умов договору, позивач у період з січня 2021 року по березень 2023 року поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 115 369,56грн (зокрема за період з листопада 2021 року по березень 2023 року на суму 96156,57грн).

На підтвердження зазначеного факту КП "Павлоградтеплоенерго" ПМР суду надано акти виконаних робіт (наданих послуг):

№1 від 31.01.2021 у кількості 1844,99Гкал теплової енергії на суму 6852,29грн (а.с. 83);

№1 від 28.02.2021 у кількості 1844,99Гкал теплової енергії на суму 6743,81грн (а.с. 85);

№1 від 31.03.2021 у кількості 1844,99Гкал теплової енергії на суму 5616,89грн (а.с. 87);

№1 від 30.11.2021 у кількості 1,938Гкал теплової енергії на суму 5637,47грн (а.с. 87);

№2 від 31.12.2021 у кількості 2,939Гкал теплової енергії на суму 12235,58грн (а.с. 91);

№1 від 31.01.2022 у кількості 3,210Гкал теплової енергії на суму 13363,80грн (а.с. 93);

№1 від 28.02.2022 у кількості 2,335Гкал теплової енергії на суму 6776,85грн (а.с. 95);

№1 від 31.03.2022 у кількості 2,480Гкал теплової енергії на суму 16390,62грн (а.с. 17);

№1 від 30.11.2022 у кількості 1,872Гкал теплової енергії на суму 6530,12грн (а.с. 19);

№2 від 31.12.2022 у кількості 2,964Гкал теплової енергії на суму 10340,10грн (а.с. 22);

№0 від 31.01.2023 у кількості 3,1309Гкал теплової енергії на суму 10922,74грн (а.с. 25);

№2 від 28.02.2023 у кількості 2,75540Гкал теплової енергії на суму 8180,63грн (а.с. 28);

№2 від 31.03.2023 у кількості 1,65640Гкал теплової енергії на суму 5778,66грн (а.с. 31).

Акти наданих послуг від 30.11.2022, від 31.12.2022 містять підписи з боку виконавця та замовника. Інші акти підписані позивачем одноособово.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що за період з вересня 2021 року по вересень 2023 року позивачем поставлено теплову енергію на загальну суму 96 156,57грн.

Також на адресу відповідача були виставлені рахунки-фактури на оплату:

№429/1 від 31.01.2021 за січень 2021 року на суму 6852,29грн (а.с. 82);

№429/1 від 28.02.2021 за лютий 2021 року на суму 6743,81грн (а.с. 84);

№429/1 від 31.03.2021 за березень 2021 року на суму 5616,89грн (а.с. 86);

№429/1 від 30.11.2021 за листопад 2021 року на суму 5637,47грн (а.с. 88);

№429/1 від 31.12.2021 за грудень 2021 року на суму 12235,88грн (а.с. 90);

№429/1 від 31.01.2022 за січень 2022 року на суму 13363,80грн (а.с. 92);

№429/1 від 28.02.2022 за лютий 2022 року на суму 6776,85грн (а.с. 94);

№429/1 від 31.03.2022 за березень 2022 року на суму 16390,62грн (а.с. 16);

№429/1 від 30.11.2022 за листопад 2022 року на суму 6530,12грн (отримано 08.12.2022) (а.с. 18);

№429/2 від 31.12.2022 за грудень 2022 року на суму 10340,10грн (отримано 05.01.2023) (а.с. 21);

№1 від 31.01.2023 за січень 2023 року на суму 10922,74грн (а.с. 24);

№2 від 28.02.2023 за лютий 2023 року на суму 8180,63грн (отримано 06.03.2023) (а.с. 27);

№2 від 31.03.2023 за березень 2023 року на суму 5778,66грн (отримано 06.04.2023) (а.с. 30);

Підтвердженням отримання відповідачем актів виконаних робіт та рахунків-фактур є реєстри вручених актів та рахунків (а.с. 20, 23, 26, 29, 32).

Заперечень щодо відомостей, викладених в рахунках та актах наданих послуг від відповідача не надходило.

Фізична особа-підприємець Черненко Інга Леонідівна частково розрахувалася за поставлену теплову енергію, сплатила на рахунок позивача 49 355,00грн, що підтверджується банківськими виписками за рахунками та платіжними дорученнями (інструкціями):

№@2PL102069 від 01.09.2021 на суму 2005,00грн;

№@2PL324886 від 28.09.2021 на суму 2000,00грн;

№@2PL768562 від 26.10.2021 на суму 2000,00грн;

№@2PL465251 від 30.11.2021 на суму 2000,00грн;

№@2PL508817 від 29.12.2021 на суму 2000,00грн;

№@2PL504135 від 02.02.2022 на суму 2000,00грн;

№@2PL635082 від 28.04.2022 на суму 1000,00грн;

№@2PL721036 від 24.05.2022 на суму 1000,00грн;

№@2PL118717 від 14.06.2022 на суму 2000,00грн;

№@2PL740943 від 13.07.2022 на суму 1000,00грн (а.с. 59-68);

№@2PL992397 від 05.09.2022 на суму 2000,00грн;

№@2PL044896 від 29.09.2022 на суму 1350,00грн;

№@2PL485684 від 24.10.2022 на суму 2000,00грн;

№@2PL244331 від 23.11.2022 на суму 2000,00грн;

№@2PL909625 від 22.12.2022 на суму 2000,00грн;

№@2PL223461 від 16.01.2023 на суму 2000,00грн;

№@2PL134940 від 20.02.2023 на суму 3000,00грн;

№@2PL819900 від 19.04.2023 на суму 3000,00грн;

№@2PL405663 від 22.05.2023 на суму 3000,00грн;

№@2PL147758 від 20.06.2023 на суму 3000,00грн;

№@2PL786583 від 18.07.2023 на суму 3000,00грн;

№@2PL356042 від 17.08.2023 на суму 3000,00грн;

№@2PL324397 від 22.09.2023 на суму 3000,00грн. Призначення платежу: за теплопостачання згідно договору №429 від 28.10.2019; оплата за тепло, (а.с. 69-81).

Позивач зазначив, що відповідачем несвоєчасно здійснювались розрахунки за поставлену теплову енергію, станом на 01.09.2021 заборгованість складала 14 002,17грн.

Відтак, залишок несплаченої суми становить 60803,74грн (14002,17грн + 96156,57грн = 110 158,74грн - 49 355,00грн).

Станом на час звернення позивача з позовом до суду заборгованість за договором №429 на відпуск теплової енергії для потреб опалення від 28.10.2019 у сумі 60 803,47грн відповідачем не сплачена.

Позивач просить стягнути з відповідача основний борг у розмірі 60 803,74грн, пеню у розмірі 60 803,74грн, 3% річних у розмірі 2 719,91грн та інфляційні втрати у розмірі 14 432,08грн, проти чого заперечує відповідач, що і є причиною виникнення спору.

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з укладенням договору про надання послуги з постачання теплової енергії, строк дії договору, строк та порядок надання послуг, загальна вартість наданих за договором послуг, порядок оплати за надані послуги, наявність заборгованості за надані послуги, наявність оплати, наявність/ відсутність підстав для застосування відповідальності за порушення зобов`язань за договором.

Відповідно до статті 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Однією із підстав виникнення цивільних права та обов`язків є договір.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 193 Господарського Кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається (ч. 2 ст. 275 ГК України).

Відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Частиною 6 статті 25 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що в разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

В пункті 4.5 договору сторони погодили, що розрахунок за фактично отримані послуги проводиться споживачем протягом 5 календарних днів з дня отримання рахунку.

З огляду на положення спірного договору відповідач був зобов`язаний оплатити вартість наданої послуги:

за актом №1 від 30.11.2022 (рахунок №429/1 від 30.11.2022) на суму 6530,12грн до 13.12.2022;

за актом №2 від 31.12.2022 (рахунок №429/2 від 31.12.2022) на суму 10340,10грн до 10.01.2023;

за актом №0 від 31.01.2023 (рахунок №1 від 31.01.2023) на суму 10922,74грн до 13.02.2023 (12.02.2023 - вихідний день (неділя), тож строк оплати переноситься на перший робочий день (ч.5 ст. 254 ЦК України));

за актом №2 від 28.02.2023 (рахунок №2 від 28.02.2023) на суму 8180,63грн до 13.03.2023 (11.03.2023 - вихідний день (субота), тож строк оплати переноситься на перший робочий день (ч.5 ст. 254 ЦК України));

за актом №2 від 31.03.2023 (рахунок №2 від 31.03.2023) на суму 5778,66грн до 11.04.2023.

Доказів отримання відповідачем актів №1 від 30.11.2021, №2 від 31.12.2021, №1 від 31.01.2022, №1 від 28.02.2022, №1 від 31.03.2022 та рахунків №429/1 від 30.11.2021 на суму 5637,47грн, №429/1 від 31.12.2021 на суму 12235,88грн, №429/1 від 31.01.2022 на суму 13363,80грн, №429/1 від 28.02.2022 на суму 6776,85грн, №429/1 від 31.03.2022 на суму 16390,62грн матеріали не містять.

Як зазначено вище, заперечень щодо відомостей, викладених в рахунках та актах наданих послуг від відповідача не надходило. Відповідач зазначив, що за період з вересня 2021 року по вересень 2023 року позивачем поставлено теплову енергію на загальну суму 96 156,57грн, та здійснено часткову оплату на суму 49 355,00грн.

Поряд із цим, суд не погоджується із доводами відповідача про наявність заборгованості у розмірі 46 801,57грн. З розрахунку заборгованості наданого позивачем вбачається, що станом на 01.09.2021 борг по особовому рахунку складає 14 002,17грн. Всупереч положень статей 13, 74 ГПК України відповідачем не спростовано та доказів погашення боргу у розмірі 14002,17грн не надано.

За наведеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставлену теплову енергію у розмірі 60 803,74грн визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтями 216-217, 230-231 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Стаття 549 ЦК України зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як зазначено в ч. 1 ст. 230 та ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" що суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності: сплачують комунальні послуги за тарифами, які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання та пропорційну частку витрат на утримання прибудинкової території; за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Позивач нарахував пеню у розмірі 76 217,31грн за загальний період з 21.12.2022 до 02.10.2023 (а.с. 56-57). Оскільки сума пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу позивач просить стягнути пеню у розмірі 60 803,74грн.

Перевіркою наданого позивачем розрахунку пені встановлено, що розрахунок є арифметично вірним та нарахування не суперечить вимогам наведених вище положень діючого законодавства.

Закон України "Про житлово-комунальні послуги" регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до статті Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Суд враховує, що 11.03.2020, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Cov-2, була прийнята постанова Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 (з подальшими змінами), якою з 12.03.2020 на усій території України встановлено карантин, який Постановою Кабінету Міністрів України "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 27.06.2023 № 651 був відмінений з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 на всій території України.

Також враховано, що 24.02.2022 Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, в Україні введено воєнний стан, який триває і на даний час.

Отже, оскільки у період за який нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню та до 01.07.2023 діяв карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та враховуючи норми Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 17 березня 2020 року, приписи яких забороняють нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача пені за період з 21.12.2022 по 30.06.2023 задоволенню не підлягає.

Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні", до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

08.11.2021 проведено державну реєстрацію Фізичної-особи підприємця Черненко Інги Леонідівни, про що 14.10.2005 в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений відповідний запис №0001667, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Види економічної діяльності: 93.02 Надання послуг перукарнями та салонами краси (основний); 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; 47.75 Роздрібна торгівля косметичними товарами та туалетними приналежностями в спеціалізованих магазинах. Місцезнаходження фізичної особи-підприємця: Україна, 51400, Дніпропетровська область, місто Павлоград, вул. Добролюбова, будинок 2, квартира 50.

За умовами пункту 1.1. укладеного між сторонами договору №429 від 28.10.2019 послуги (теплова енергія) надаються за адресою: м. Павлоград, вул. Центральна 21/12.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №24, сформованою 26.12.2023, на вул. Маркса Карла (вул. Центральна), буд. 21/12, м. Павлоград, знаходиться об`єкт нерухомого майна - салон-перукарня, власником якого є Черненко Інга Леонідівна , на підставі свідоцтва про право власності, САА №326231 виданого Виконкомом Павлоградської міської ради 26.09.2003, форма власності: приватна, 1/1.

Відповідач у даній справі є фізичною особою-підприємцем, яка здійснює господарську діяльність, а відтак не відноситься до категорії населення, на яку розповсюджується дія вищенаведеної постанови Кабінету Міністрів України.

З урахуванням викладеного, на суму боргу 10340,10грн підлягає нарахуванню пеня за період прострочки з 01.07.2023 до 23.07.2023 (23дн) у розмірі 2378,22грн;

на суму боргу 10922,74грн підлягає нарахуванню пеня за період прострочки з 01.07.2023 до 21.08.2023 (52дн) у розмірі 5679,82грн;

на суму боргу 8180,63грн підлягає нарахуванню пеня за період прострочки з 01.07.2023 до 02.10.2023 (94дн) у розмірі 7689,79грн;

на суму боргу 5778,66грн підлягає нарахуванню пеня за період прострочки з 01.07.2023 до 02.10.2023 (94дн) у розмірі 5431,94грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у сумі 21 179,77грн (2378,22грн+5679,82грн+7689,79грн+5431,94грн).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 зробила наступні висновки.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Суд звертає увагу, що розмір заявлених нарахувань (пені, відсотків річних, інфляційних втрат у загальному розмірі 77955,73грн) складає 128,2% суми основного боргу.

Господарський суд зазначає, що загальна сума нарахувань не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у позивача можливості стягувати із відповідача надмірні грошові суми, як неустойку, спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

На підставі викладеного, враховуючи приписи статті 551 Цивільного кодексу України, господарський суд вважає за можливе зменшити розмір пені на 50% від розміру, яка підлягає до стягнення.

Відтак, розмір пені, що підлягає до стягнення становить 10589,89грн (21179,77грн * 50%).

Враховуючи дотримання балансу інтересів сторін, суд зазначає про неможливість зменшення розміру пені та штрафу більше, ніж на 50%. Порушення строків оплати мало місце і відповідач не навів обґрунтування наявності обставин, які б суттєво перешкоджали здійснити своєчасну оплату у визначений договором строк. Умови договору, в тому числі порядок та строк оплати, були відповідачу відомі, і відповідач міг, здійснивши своєчасну оплату, уникнути цих нарахувань, або суттєво зменшити їх. За таких обставин подальше зменшення штрафних санкцій зможе привести до втрати неустойкою засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З аналізу зазначеної норми випливає, що нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 2 719,91грн за період з 04.01.2022 до 02.10.2023 та інфляційні втрати за період з січня 2022 року до серпня 2023 року у розмірі 14 432,08грн.

Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем рахунків №429/1 від 30.11.2021 на суму 5637,47грн, №429/1 від 31.12.2021 на суму 12235,88грн, №429/1 від 31.01.2022 на суму 13363,80грн, №429/1 від 28.02.2022 на суму 6776,85грн, №429/1 від 31.03.2022 на суму 16390,62грн, що унеможливлює встановити дату порушення (прострочення) відповідного платежу за такими рахунками. Відтак, перевірити здійснений позивачем розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат за вказаними рахунками не вбачається можливим, а тому в задоволенні вимоги про стягнення 3% річних за період з 04.01.2022 до 02.10.2023 у розмірі 1 975,74грн та інфляційних втрат за період з січня 2022 року до серпня 2023 року у розмірі 12 933,87грн слід відмовити.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку 3% у розмірі 744,44грн за період з 03.01.2023 до 02.10.2023 встановлено його арифметичну вірність (тобто помилок не виявлено).

Сума інфляційних втрат складає 537,67грн виходячи з наступного розрахунку:

6530,12грн*102,5% (сукупний індекс інфляції за січень - серпень 2023 року) = 6693,37грн - 6530,12грн = 163,25грн;

10340,10грн*102,5% (сукупний індекс інфляції за січень - серпень 2023 року) = 10598,62грн - 10340,10грн = 258,52грн;

10922,74грн*101,7% (сукупний індекс інфляції за лютий - серпень 2023 року) = 11108,43грн - 10922,74грн = 185,69грн;

8180,63грн*99,5% (сукупний індекс інфляції за квітень - серпень 2023 року) = 8139,73грн - 8180,63грн = - 40,90грн;

5778,66грн*99,5% (сукупний індекс інфляції за квітень - серпень 2023 року) = 5749,77грн - 5778,66грн = - 28,89грн.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Враховуючи вищевикладене, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам наявним в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, стягненню з відповідача підлягає основний борг за поставлену теплову енергію у розмірі 60803,74грн, пеня у розмірі 10589,86грн (з урахуванням зменшення на 50%), 3% річних у розмірі 744,44грн та втрати від інфляції у розмірі 537,67грн, а всього 72 675,71грн.

При зверненні до господарського суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2684,00грн, що підтверджується платіжною інструкцією №2085 від 29.06.2023 (а.с. 41). Зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України підтверджено випискою.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на те, що позовні вимоги задоволено судом частково, судовий збір покладається на відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 1610,59грн (83265,62грн * 2684,00грн / 138 759,47грн).

При цьому суд враховує, що судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача без урахування зменшення цих сум.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго" до Фізичної особи-підприємця Черненко Інги Леонідівни про стягнення 138 759,47грн - задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Черненко Інги Леонідівни (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго" Павлоградської міської ради (ідентифікаційний код 03342250; вул. Промислова, буд. 13-А, м. Павлоград, Дніпропетровська обл., 51413) основний борг за поставлену теплову енергію у розмірі 60803,74грн (шістдесят тисяч вісімсот три гривні 74коп.), пеню у розмірі 10589,86грн (десять тисяч п`ятсот вісімдесят дев`ять гривень 86коп.), 3% річних у розмірі 744,44грн (сімсот сорок чотири гривні 44коп.), втрати від інфляції у розмірі 537,67грн (п`ятсот тридцять сім гривень 67коп.) та витрати зі сплати судового збору у сумі 1610,59грн (одна тисяча шістсот десять гривень 59коп.), видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено - 29.12.2023

Суддя Н.М. Євстигнеєва