УХВАЛА

м. Київ

21.12.2023Справа № 910/7900/23
Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., розглянувши заяву представника позивача та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору про відвід судді у справі

за позовом ОСОБА_1

до Хмельницької обласної державної адміністрації (Хмельницька обласна військова адміністрація)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Релігійна організація «Релігійна громада Храму Різдва Пресвятої Богородиці м. Хмельницького Хмельницької Єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України)»

про визнання протиправним та скасування розпорядження

за позовом ОСОБА_2 , як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору

до Хмельницької обласної військової адміністрації

про визнання протиправним і скасування розпорядження

Представники учасників справи:

від позивача: ОСОБА_3.

від відповідача: Антонюк Н.В.;

від третьої особи: Йосипенко С.Т.

від третьої особи з самостійними вимогами: ОСОБА_3 ; ОСОБА_2 ;

вільний слухач: ОСОБА_4 ;

вільний слухач: ОСОБА_5 .

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Хмельницької обласної державної адміністрації (Хмельницька обласна військова адміністрація) (надалі по тексту - відповідач) про визнання протиправним та скасування розпорядження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Розпорядження Хмельницької обласної державної адміністрації (Хмельницька обласна військова адміністрація) № 371/2023-р від 12.05.2023 «Про реєстрацію статуту Релігійної організації «Релігійна громада Храму Різдва Пресвятої Богородиці м. Хмельницького Хмельницької Єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України)» у новій редакції є безпідставним та незаконним.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.05.2023 відкрито провадження у справі № 910/7900/23, залучено до участі у справі у якості третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Релігійну організацію «Релігійна громада Храму Різдва Пресвятої Богородиці м. Хмельницького Хмельницької Єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України)», розгляд справи вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22.06.2023.

У судовому засіданні 22.06.2023 розгляд справи відкладено на 20.07.2023.

Розгляд справи у судовому засіданні 20.07.2023 відкладено на 17.08.2023.

У судовому засіданні 17.08.2023 розгляд справи відкладено на 22.08.2023.

17.08.2023 до Господарського суду міста Києва від ОСОБА_2 надійшла позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

Позовні вимоги ОСОБА_2 мотивовані тим, що внаслідок неправомірних дій відповідача було порушено право на свободу совісті та віросповідання, а протиправна реєстрація статуту релігійної організації в новій редакції порушує права на вільне волевиявлення у релігійній організації і на вільний вибір сповідування православної віри.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.08.2023 прийнято для спільного розгляду з первісним позовом позов ОСОБА_2 до Хмельницької обласної військової адміністрації про визнання протиправним і скасування розпорядження, вимоги за позовом ОСОБА_2 об`єднано в одне провадження з первісним позовом, розгляд справи призначено на 22.08.2023.

Розгляд справи у судовому засіданні 22.08.2023 відкладено на 28.09.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.2023 учасників справи було повідомлено про те, що судове засідання відбудеться 17.10.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.10.2023 учасників справи було повідомлено про те, що судове засідання відбудеться 23.11.2023.

У судовому засіданні 23.11.2023 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 21.12.2023.

У судовому засіданні 21.12.2023 представником позивача та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору подано заяву про відвід судді.

Розглянувши заяву про відвід судді Стасюка С.В. від розгляду справи № 910/7900/23, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Підстави для відводу (самовідводу) судді встановлені положеннями ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до статті 38 Господарського процесуального кодексу України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно з статтею 39 Господарського процесуального кодексу України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Відповідно до статті 129 Конституції України, судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства, зокрема, є законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Правосуддя в Україні здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак (стаття 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Так, в обґрунтування поданої заяви про відвід, заявник зазначає, що у зв`язку з відмовою позивачу у доступі до правосуддя та праві на справедливий суд, враховуючи упередженість головуючого судді, існують підстави для відводу судді Стасюка С.В. від розгляду справи № 910/7900/23.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтями 35, 36 Господарського процесуального кодексу України.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

З огляду на нормативний зміст пункту 5 частини першої статті 35 Господарського процесуального кодексу України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини першої цієї самої статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

При цьому, стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

- "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Тим часом вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною.

- "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Таким чином, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості.

При цьому, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про наявність відповідних обставин, не підтверджених належними, достовірними й допустимими доказами.

Водночас, надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід, судом враховано те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу a priori не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Зокрема, відповідно до частини четвертої статі 35 Господарського процесуального кодексу України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У поданій заяві про відвід не наведено фактів прояву суддею Стасюком С.В. поведінки, яка б свідчила про його упередженість чи небезсторонність у цій справі, а доводи, викладені в заяві, зводяться до незгоди сторони з процесуальними рішеннями судді.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, принцип рівності сторін - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. (п. 33 Рішення у справі «Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands» від 27.10.1993 (Заява №14448/88) та п. 38 Рішення у справі «Ankerl v. Switzerland» від 23.10.1996 (Заява №17748/91)).

Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом (п.33 Рішення ЄСПЛ по справі «Dulaurans c. France» (заява №34553/97)).

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника позивача та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору про відвід судді Стасюка С.В. від розгляду справи № 910/7900/23, оскільки наведені заявником доводи в її обґрунтування не можуть бути, в розумінні процесуального закону, підставою для відводу судді від розгляду справи № 910/7900/23.

Керуючись ст. 35, 38, 39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1.У задоволенні заяви про відвід судді Стасюка С.В. від розгляду справи № 910/7900/23 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає

Повний текст складено та підписано 08.01.2024.

Суддя С. В. Стасюк