27.12.2023Справа № 910/5478/23
Суддя Господарського суду міста Києва Спичак О.М., за участю секретаря судового засідання Осьмака Ю.Р., розглянувши заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська 2Л» про розподіл судових витрат у справі
За позовом ОСОБА_1
до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська 2Л»
про визнання недійсним рішення загальних зборів
Представники сторін:
від позивача: Стальненко О.М.;
від відповідача: Дуднік М.А.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.11.2023 у справі №910/5478/23 позов ОСОБА_1 задоволено частково; визнано недійсним з моменту прийняття рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська, 2Л» (), оформлене протоколом №1, дата зборів: 20.10.2021, дата складання протоколу: 05.11.2021, у частині питання порядку денного №7 «Про надання повноважень правлінню ОСББ встановлювати обмеження для боржників в користуванні спільним майном (встановлення системи контролю доступу до ліфтів)»; в іншій частині позову відмовлено.

08.11.2023 до Господарського суду міста Києва від Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська 2Л» надійшло клопотання про стягнення з позивача витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 53000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.11.2023 заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська 2Л» повернуто заявнику без розгляду.

20.11.2023 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про стягнення з позивача витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 53000,00 грн.

20.11.2023 позивачем подано клопотання про залишення заяви відповідача без розгляду, яке обґрунтовано тим, що відповідачем не було направлено позивачу копію договору про надання правової допомоги та було пропущено строк на подання заяви, а викладені заявником підстави для поновлення строку не є поважними.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 поновлено відповідачу строк для подання заяви про розподіл судових витрат, розгляд заяви призначено на 29.11.2023.

22.11.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли заперечення, в яких позивач просив суд залишити заяву відповідача без розгляду та зменшити адвокатські витрати до 1000,00 грн.

У судовому засіданні 29.11.2023 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення судового засідання на 13.12.2023.

30.11.2023 позивачем подано клопотання про повернення без розгляду заяви відповідача про стягнення адвокатських витрат.

04.12.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про повернення без розгляду заяви позивача про стягнення витрат на правову допомогу адвоката.

07.12.2023 до Господарського суду міста Києва від відповідача (заявника) надійшли заперечення, які суд долучив до матеріалі справи.

11.12.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про повернення заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Феодосійська 2Л" про розподіл судових витрат у справі №910/5478/23 без розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2023 відмовлено у задоволенні клопотань ОСОБА_1 про залишення та повернення без розгляду заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська 2Л» про розподіл судових витрат у справі №910/5478/23; заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська 2Л» про розподіл судових витрат у справі №910/5478/23 залишено без руху; встановлено строк та спосіб усунення недоліків заяви.

13.12.2023 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові пояснення, які суд долучив до матеріалів справи.

У встановлений судом строк заявником (відповідачем) були усунуті недоліки заяви про розподіл витрат на правову допомогу адвоката, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2023 було продовжено розгляд заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосійська 2Л» про розподіл судових витрат у справі №910/5478/23, розгляд заяви призначено на 27.12.2023.

26.12.2023 позивачем подані письмові заперечення, які суд долучив до матеріалів справи.

У судовому засіданні 27.12.2023 представник позивача надав усні пояснення, заперечив щодо задоволення заяви відповідача про стягнення витрат на правову допомогу адвоката; представник відповідача у судовому засіданні 27.12.2023 надав усні пояснення по справі, подану заяву про стягнення адвокатських витрат підтримав у повному обсязі.

У судовому засіданні 27.12.2023 судом було оголошено вступну і резолютивну частину рішення суду.

Розглянувши подану заяву та додані до неї документи і матеріали, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Разом із тим, у частині 5 наведеної норми Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У постанові Верховного Суду від 25.07.2019 у справі №904/66/18 зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

У відзиві на позовну заяву відповідач повідомив, що він поніс 3000,00 грн за підготовку та подання відзиву на позовну заяву та 2000,00 грн очікує понести за участь адвоката в 1 судовому засіданні.

При цьому, відповідач зауважив, що інші витрати, пов`язані з розглядом справи, будуть заявлені в окремому клопотанні.

У запереченнях, поданих до суду 08.06.2023, відповідач вказав, що докази понесення ним адвокатських витрат будуть подані ним в порядку ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 01.11.2023 відповідачем було заявлено про намір подати докази понесення ним адвокатських витрат.

25.04.2023 між адвокатом Халупним А.В. (виконавець) та Об`єднанням співвласників багатоквартирного, будинку «Феодосійська 2Л» (замовник) укладено Договір №25/04/23 про надання правничої допомоги, відповідно до умов якого виконавець за завданням замовника надає правничу допомогу та юридичні послуги.

Відповідно до п. 1.2 Договору безпосередній перелік послуг, що надаються у той чи інший період, їх об`єм та особливості оплати, визначаються сторонами у додатках до цього договору, які є його невід`ємними частинами.

Згідно з 6.2 Договору розмір винагороди визначається сторонами у додатках (додаткових угодах) до цього договору, а також у переліках необхідних дій чи переліках справ у роботі, листуванні сторін.

28.04.2023 між сторонами укладено Додаткову угоду №2, в якій сторони погодили, що предметом договору є надання виконавцем юридичних послуг і правової допомоги, що полягають у представництві інтересів замовника в Господарському суді міста Києва у справі №910/5478/23.

У п. 2 Додаткової угоди №2 від 28.04.2023 сторони визначили, що вартість підготовки та подання відзиву на позовну заяву становить 3000,00 грн, представництво інтересів замовника в 1 судовому засіданні - 2000,00 грн, ознайомлення з матеріалами справи 1 раз - 2000,00 грн, підготовка та подання будь-якого процесуального документа окрім відзиву на позовну заяву - 2000,00 грн.

Як вбачається з підписаних між сторонами Актів наданих послуг, адвокатом були надані відповідачу наступні послуги: виїзд в суд для ознайомлення з матеріалами по справі 910/5478/23 - 2000,00 грн, підготовка і подання відзиву на позовну заяву по справі 910/5478/23 - 3000,00 грн, представництво інтересів Замовника в судовому засіданні 24.05.2023 - 2000,00 грн, представництво інтересів Замовника в судовому засіданні 21.06.2023 - 2000,00 грн, підготовка і подання заперечення по справі 910/5478/23 - 2000,00 грн, представництво інтересів Замовника в судовому засіданні 05.07.2023 - 2000,00 грн, виїзд в суд для ознайомлення з матеріалами справи 910/5478/23 - 2000,00 грн, підготовка і подання заперечень на заяву про зміну предмету позову по справі 910/5478/23 - 2000,00 грн, представництво інтересів 26.07.2023 - 2000,00 грн, представництво інтересів Замовника в судовому засіданні 02.08.2023 - 2000,00 грн, підготовка і подання заперечення на клопотання про витребування доказів по справі 910/5478/23 - 2000,00 грн, підготовка і подання клопотання про долучення доказів до матеріалів справи 910/5478/23 - 2000,00 грн, представництво інтересів 30.08.2023 - 2000,00 грн, представництво інтересів Замовника в судовому засіданні 13.09.2023 - 2000,00 грн, підготовка і подання письмових пояснень по справі 910/5478/23 - 2000,00 грн, підготовка і подання клопотання про долучення доказів до матеріалів справи 910/5478/23 - 2000,00 грн, підготовка і подання письмових пояснень по справі 910/5478/23 - 2000,00 грн, ознайомлення з матеріалами справи в суді 910/5478/23 - 2000,00 грн, підготовка письмових пояснень (заперечення) на клопотання по справі 910/5478/23 - 2000,00 грн, представництво інтересів Замовника в судовому засіданні 04.10.2023 - 2000,00 грн, ознайомлення з матеріалами справи в суді 910/5478/23 - 2000,00 грн, підготовка і подання клопотання про долучення доказів до матеріалів справи 910/5478/23 - 2000,00 грн, представництво інтересів Замовника в судовому засіданні 18.10.2023 - 2000,00 грн, підготовка і подання письмових пояснень по справі 910/5478/23 - 2000,00 грн, представництво інтересів Замовника в судовому засіданні 01.11.2023 - 2000,00 грн, підготовка і подання клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу по справі 910/5478/23 - 2000,00 грн.

Отже, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується понесення відповідачем витрат на правову допомогу адвоката у сумі 53000,00 грн.

При цьому, як вбачається з платіжних інструкцій, відповідачем на користь адвоката були сплачені грошові кошти у сумі 53000,00 грн.

У поданих до суду запереченнях позивач вказав на те, що у адвоката відсутні підстави на представництво інтересів Об`єднання співвласників багатоквартирного, будинку «Феодосійська 2Л» та відсутні підстави для поновлення відповідачу строку на подання заяви про розподіл судових витрат.

Суд зазначає, що він вже надавав оцінку у рішенні суду від 01.11.2023 запереченням позивача про відсутність у адвоката повноважень представляти інтереси Об`єднання співвласників багатоквартирного, будинку «Феодосійська 2Л», з огляду на що відхиляє їх.

Також, суд відхиляє доводи позивача про відсутність підстав для поновлення відповідачу строку на подання заяви про розподіл судових витрат. Зокрема, в ухвалі від 20.11.2023 суд надав оцінку причинам пропуску відповідачем строку на подання відповідної заяви та ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 поновив відповідачу строк для подання заяви про розподіл судових витрат.

У запереченнях, поданих до суду 22.11.2023, позивач просив суд зменшити розмір адвокатських витрат до 1000,00 грн у зв`язку з їх необґрунтованістю.

У поданих 26.12.2023 до суду запереченнях позивач вказав на те, що голова правління відповідно до Статуту ОСББ має право укладати правочини, сума яких не перевищує 20000,00 грн, та взагалі відповідно до умов Статуту повноваження Бондаренка В.П. як члена правління були припинені, що вказує на відсутність повноважень укладати як договір про надання правової допомоги, так і підписувати акти виконаних робіт.

Втім, суд відхиляє вказані доводи позивача, оскільки наведені ним обставини можуть бути підставами для визнання правочину недійсним, а оскільки матеріали справи не містять доказів визнання недійсним договору про надання правової допомоги, укладеного між відповідачем та адвокатом, то враховуючи презумпцію правомірності вказаного правочину, вказаний договір є таким, що породжує права та обов`язки для його сторін, а його умови враховується судом.

Що стосується заперечень позивача про те, що підготовка та подання клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не входить до юридичних витрат, суд їх відхиляє, так як така заява відповідно до вимог частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України фактично є заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги (аналогічна правова позиція викладена саме у тих постановах, на які посилається позивач, - зокрема у постановах Верховного Суду від 14.09.2023 у справі №911/3076/21, від 30.08.2023 у справі №911/3586/21, від 05.07.2022 у справі №910/10507/21).

При цьому, Верховний Суд зазначає, що у той же час відповідно до підпункту в) пункту 4 частини 1 статті 315 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції здійснює саме розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

У постанові ж Верховного Суду від 21.10.2022 у справі №910/13595/20 зазначено, що складання заяв та клопотань стосовно судових витрат є наданням правової допомоги у розумінні господарського процесуального законодавства та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Належних та допустимих доказів, які є підставами для зменшення розміру адвокатських витрат, позивачем суду не надано.

Судом враховано, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

Судом враховано, що Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про відшкодування витрат на розгляд справи за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим: рішення у справах «Двойних проти України» (пункт 80) від 12 жовтня 2006 року,«Гімайдуліна і інші проти України»(пункти 34-36) від 10 грудня 2009 року, «East/West Alliance Limited» проти України» (пункт 268) від 23 січня 2014 року, «Баришевський проти України» (пункт 95) від 26 лютого 2015 року та інші.

У рішенні «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Вказану правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №910/4515/18.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За висновком суду, враховуючи складність даної справи, предмет та підстави позову у даній справі, заявлена відповідачем до стягнення з позивача сума витрат на правову допомогу адвоката не є обґрунтованою, пропорційною до предмета спору, а визначений відповідачем розмір адвокатських витрат не є розумним та обґрунтованим.

Водночас, судом враховано, що відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладені обставини та беручи до уваги, що судом було частково задоволено позов ОСОБА_1 , суд дійшов висновку не у повному обсязі покладати понесені відповідачем адвокатські витрати на позивача та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 15000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного, будинку «Феодосійська 2Л» задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного, будинку «Феодосійська 2Л» (03028, м. Київ, вул. Феодосійська, буд. 2Л; ідентифікаційний код: 43875959) витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп.

3. В іншій частині заяви відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 28.12.2023.

Суддя О.М. Спичак