ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2023 р. Справа№ 927/872/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

при секретарі судового засідання Репіковій З.А.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 29.06.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» в особі філії «Менський сир» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.01.2023 (повний текст рішення підписаний 23.01.2023)

у справі № 927/872/22 (суддя Демидова М.О.)

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Чернігівгаз"

до Приватного підприємства "Консалтингова фірма "Прометей" в особі філії "Менський Сир"

про стягнення 486 123 грн. 78 коп.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Чернігівгаз" подано позов до Приватного підприємства "Консалтингова фірма "Прометей" в особі філії "Менський Сир" про стягнення 331844,03 грн. заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, 82188,22 грн. пені, 7282,39 грн. трьох відсотків річних та 64809,14 грн. інфляційних збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору №09420QF95FGP016 розподілу природного газу від 01.01.2016.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 17.01.2023 у справі №927/872/22 позов задоволено частково.

Стягнуто з Приватного підприємства "Консалтингова фірма "Прометей" в особі філії "Менський Сир" на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Чернігівгаз" борг в сумі 331 844 грн. 03 коп., 43 548 грн. 85 коп. пені, 64 809 грн. 14 коп. інфляційних нарахувань та 7 282 грн. 39 коп. три проценти річних та судовий збір у сумі 6712 грн. 27 коп.

У решті позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позов частково, суд виходив з часткової доведеності та обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, представник відповідача 10.02.2023 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Апелянт вважає рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог незаконним, необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а висновки суду, викладені у ньому, хибними та такими, що не відповідають обставинам справи та не мають належного правового підгрунтя з огляду на наступне.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- підтвердженням факту надання позивачем послуг з розподілу природного газу є належним чином оформлені та надіслані на адресу споживача акти наданих послуг за звітний період, а підставою оплати наданих послуг є рахунки оператора ГРМ;

- акт та рахунок на адресу відповідача не надсилалися та не отримувалися, що підтверджується відсутністю даних на сайті Укрпошта щодо рекомендованого відправлення 986;

- у відповідача не було підстав для проведення оплати, а тому звернення з позовом було передчасним;

- відсутність в матеріалах справи належним чином оформлених первинних документів на підтвердження факту поставки газу за договором, свідчить про відсутність у відповідача обов`язку його оплати, стягнення заборгованості та нарахованих пені, інфляційних та 3% річних.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2023 витребувано у Господарського суду Чернігівської області матеріали справи №927/872/22.

Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» в особі філії «Менський сир» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.01.2023 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 927/872/22.

10.03.2023 матеріали справи №927/872/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2023 апеляційну скаргу Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» в особі філії «Менський сир» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.01.2023 у справі №927/872/22 залишено без руху, з підстав не надсилання копії апеляційної скарги позивачу та неподання належних доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги у встановлених порядку і розмірі.

Попереджено Приватне підприємство «Консалтингова фірма «Прометей» в особі філії «Менський сир», що у випадку не усунення у встановлений термін недоліків, дану апеляційну скаргу буде повернуто скаржнику.

03.04.2023 від апелянта до суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої долучено платіжну інструкцію №8 від 29.03.2023 про сплату судового збору в розмірі 10 937,80 грн. та докази надсилання копії апеляційної скарги позивачу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.04.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» в особі філії «Менський сир» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.01.2023 у справі № 927/872/22, справу призначено до розгляду на 18.05.2023.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 18.05.2023 задоволено клопотання представника відповідача, відкладено розгляд справи на 29.06.2023.

Під час апеляційного провадження до справи від позивача отримано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній категорично заперечує доводи апелянта.

Явка представників сторін

Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Нормами статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачена можливість повідомлення сторін про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії шляхом направлення повідомлень на адресу електронної пошти та з використанням засобів мобільного зв`язку.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача заперечував доводи апеляційної скарги відповідача з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити.

В судове засідання апеляційної інстанції представник відповідача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представника відповідача обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 29.06.2023 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

01.01.2016 Приватне підприємство "Консалтингова фірма "Прометей" в особі філії "Менський Сир" (Споживач) шляхом підписання заяви-приєднання №09420QF95FGP016 уклало договір з Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» (Оператор ГРМ) про розподіл природного газу з додатками (а.с. 9-17).

Вказаний договір є Типовим договором розподілу природного газу (Типовий договір), затвердженим Постановою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2498.

У заяві-приєднанні №09420QF95FGP016 зазначено персональний ЕIС-код як суб`єкта ринку природного газу 56ХО0000QF95F00A; назва та опис об`єкта, адреса об`єкта, величина приєднаної потужності об`єкта, параметри вузла обліку, інша інформація, передбачена вимогами чинного законодавства - згідно з додатком №4.

У Додатку № 4 до Типового договору розподілу природного газу, який додається до заяви-приєднання №09420QF95FGP016, зазначений перелік точок комерційного обліку споживача за адресою: Мена, вул. Сіверський шлях,122.

Пунктом 2.1 Типового договору, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30.09.2015 №2498, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1384/27829, передбачено, що за цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Пункт 5.1 Типового договору передбачає, що облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається Споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Згідно п. 6.1, 6.3, 6.4, 6.6 Типового договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Згідно п. 9.1 Типового договору Оператор ГРМ має право припинити/обмежити розподіл природного газу споживачу в порядку та у випадках, передбачених Кодексом газорозподільних систем, у тому числі у разі, зокрема, несвоєчасної та/або неповної оплати послуг за цим Договором.

Відповідно до пунктів 12.1, 12.3, 12.5 цей Договір укладається на невизначений строк. Цей договір може бути розірваний за згодою Сторін або за ініціативою Споживача у порядку, визначеному законодавством України. У разі зміни власника об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ, та необхідності укладення Договору з новим власником Договір з попереднім власником може бути розірвано Оператором ГРМ в односторонньому порядку. При цьому одностороннє розірвання договору не звільняє попереднього власника від виконання зобов`язань у частині оплати наданих послуг. У разі звільнення займаного приміщення (остаточного припинення користування природним газом) споживач зобов`язаний повідомити про це Оператора ГРМ не пізніше ніж за двадцять один день до дня звільнення приміщення (остаточного припинення користування природним газом) та остаточно з ним розрахуватись за цим Договором до вказаного Споживачем дня звільнення приміщення (остаточного припинення користування природним газом) включно. У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем Оператора ГРМ про звільнення приміщення (остаточне припинення користування природним газом) споживач зобов`язаний здійснювати оплату послуг за цим Договором, виходячи з умов цього Договору.

Постановою НКРЕКП №2786 від 30.12.2020 року, для АТ «Чернігівгаз» визначено тариф на послуги розподілу природного газу на період з 01.01.2021 року - у розмірі 1,62 грн. за 1 м3 на місяць (без урахування ПДВ).

Річну замовлену потужність на 2021 рік та місячну замовлену потужність було погоджено сторонами в акті приймання-передачі природного газу № від 30.09.2020 (а.с.19).

Таким чином, 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на 2021 рік становить 193759,57 метрів кубічних.

За доводами позивача, на підставі п.6.3 Договору та відповідно до встановленого для АТ «Чернігівгаз» тарифу, за об`єктом відповідача, визначено вартість послуг з розподілу природного газу на місяць в 2021 році, а саме - 376 668,60 грн.

Як стверджує позивач, за річним підсумком споживання природного газу відповідач перевищив замовлений обсяг споживання природного газу у 2021 році, уточненої заявки не подав.

У період з 01.12.2021 до 31.12.2021 року, АТ «Чернігівгаз» надало послугу з розподілу природного газу, а саме підтримало замовлену річну потужність на об`єкті відповідача та забезпечило цілодобовий доступ до газорозподільної системи, її технічне обслуговування та безпеку експлуатації.

У порядку, визначеному п. 6.6. Договору, відповідачу направлено рахунок на оплату за грудень 2021 року № 61031102 від 31.12.2021 в сумі 331844,22 грн.

12.01.2022 позивачем відповідно до вимог Кодексу ГРМ було направлено відповідачу акт наданих послуг за грудень 2021 року № ЧНЯ81026344 від 31.12.2021 на суму 331844,22 грн.

Акт та рахунок були направлені відповідачу, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями опису поштового вкладення та поштовою квитанцією від 12.01.2022, які були отримані відповідачем 18.01.2022, про що зазначено у поштовому повідомленні №986. Акт наданих послуг відповідачем підписаний та повернутий позивачу не був.

Відповідно до копії акту приймання-передачі природного газу складеного за грудень 2021 року та рахунку на оплату за грудень 2021 року, вартість наданих позивачем послуг з розподілу природного газу за грудень 2021 року, що не сплачена відповідачем та становить 331844,22 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивачем 26.08.2022 було направлено на адресу відповідача вимогу від 22.08.2022 №14003.2-Сл-8044-0822 про сплату заборгованості за послуги з розподілу природного газу за грудень 2021 року в сумі 331844,03 грн. за договором, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями описів вкладення та поштовими квитанціями від 26.08.2022.

Відповіді від відповідача не надійшло, заборгованість не погашена.

У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.

Правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі Договору розподілу природного газу, регулювання яких здійснюється нормами Закону України "Про ринок природного газу", Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2498.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень статті 40 Закону України "Про ринок природного газу" розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Відносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем визначаються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП 30.09.2015 №2494, зареєстровано Міністерством юстиції України 06.11.2015 за № 1379/27824 (далі - Кодекс ГРС).

Кодекс ГРС визначає, зокрема умови забезпечення: надійної і безпечної експлуатації газорозподільних систем та гарантованого рівня розподілу (переміщення) природного газу до/від суміжних суб`єктів ринку природного газу відповідної якості; комерційного, у тому числі приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об`ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи, у тому числі в розрізі суб`єктів ринку природного газу.

Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року N 2498 (далі - типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом (п.2 розділу VІ Кодексу ГРС).

Пунктами 1, 2 Глави 6 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем передбачено, що розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Статтею 536 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У даному випадку суд звертається до принципу більшої вірогідності, до якого вже звертався Верховний Суд, зокрема, у Постанові Верховного Суду у справі № 921/319/17-г/11(11/Б-1042(337/7-10) від 12.04.2018.

У практиці Європейського суду з прав людини також трапляються рішення, в яких суд посилається на баланс вірогідностей за для оцінки обставин у справі. Так, зокрема, у рішенні від 23.08.2016 (заява № 59166/12) Дж. К. та інші проти Швеції (J.K. AND OTHERS v. SWEDEN) Європейський суд з прав людини наголошує, що "У країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

У даному випадку принцип більшої вірогідності разом із розумністю, яка п.6 ч.1 ст.3 Цивільного кодексу України відноситься до загальних засад цивільного законодавства, цілком вірогідним є отримання відповідачем послуг з розподілу природного газу за укладеним між сторонами договором у грудні 2021 року і вказана обставина є доведеною відповідно до ст.79 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач свої зобов`язання за Договором у грудні 2021 року виконав належним чином на суму 331844,03 грн., що підтверджується актом наданих послуг за грудень 2021 року та рахунком на оплату, які були направлені на адресу відповідача.

Як встановлено судом, відповідач свої зобов`язання з оплати вартості розподілу природного газу у повному обсязі за вказаний період не виконав.

Не підписання актів наданих послуг за послуги, які фактично були надані, не звільняє відповідача від оплати за надані послуги з розподілу природного газу.

Позивачем в повній мірі дотримано умови договору розподілу природного газу, укладеного між сторонами в частині надання належним чином оформлених первинних документів, які б підтверджували факт надання послуг та підстав їх оплати. Даний факт підтверджується наявними у справі доказами та не спростований апелянтом.

Акт та рахунок були направлені відповідачу, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями опису поштового вкладення та поштовою квитанцією від 12.01.2022, які були отримані відповідачем 18.01.2022, про що зазначено у поштовому повідомленні №986 (а.с.32-36).

Акт наданих послуг відповідачем підписаний та повернутий позивачу не був.

За вказаних обставин місцевий господарський су дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення основної заборгованості за Договором за грудень 2021 року у сумі 331 844,03 грн.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 82188,22 грн. пені за період з 11.01.2022 до 04.10.2022 в сумі 82188,22 грн.

Відповідно до ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.216, ч.2 ст.217 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарську-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченим цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Аналогічні положення містить стаття 610 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.230 Господарського кодексу України - штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штраф, пеня), яка сплачується у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання.

Пунктами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Так, пунктом 8.2. Договору передбачено, що у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Нарахування пені здійснюється, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку здійснення оплати за договором.

Оскільки, умовами п.6.6 договору сторони передбачили остаточний розрахунок за надані послуги з розподілу природного газу до десятого числа місяця, наступного за звітним, остаточний строк виконання зобов`язань щодо оплати послуг з розподілу природного газу за грудень 2021 року - до 10.01.2022, а, отже, судом встановлено наявність прострочення виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати наданих послуг за грудень 2021 року.

Відповідно до частини шостої статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Наведеною нормою встановлено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

З урахуванням викладеного, дослідивши розрахунок пені, місцевий суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 43548,85 грн. за період з 11.01.2022 до 11.07.2022.

Позивачем за прострочення виконання відповідачем грошових зобов`язань нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 64809,14 грн. інфляційних нарахувань та 7282,39 грн. трьох відсотків річних за період з 11.01.2022 до 04.10.2022.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки судом встановлено наявність прострочення виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати послуг з розподілу природного газу, дослідивши поданий позивачем розрахунок, суд дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги у частині стягнення 64809,14грн. інфляційних нарахувань та 7282,39 грн. трьох відсотків річних за період з 11.01.2022 до 04.10.2022 є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вірного по суті рішення суду, при ухваленні якого судом надано оцінку як кожному доказу окремо, так і в їх сукупності, вірно встановлено характер спірних правовідносин та в цілому правильно застосовані норми матеріального права, які їх регулюють.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позову, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість висновків суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

За таких обставин решту аргументів відповідача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про часткове задоволення позову.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» в особі філії «Менський сир» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.01.2023 у справі №927/872/22.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» в особі філії «Менський сир» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.01.2023 у справі №927/872/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.01.2023 у справі №927/872/22 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне підприємство «Консалтингова фірма «Прометей» в особі філії «Менський сир».

4. Матеріали справи №927/872/22 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови підписано 27.12.2023 після виходу членів колегії суддів з відпустки.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська