УХВАЛА

м. Київ

19.12.2023Справа № 910/7869/23

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕНТУРЄ ІНВЕСТ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРІНТ ІНЖІНІРІНГ" (ідентифікаційний код 34880036)

про банкрутство

Суддя Пасько М.В.

Представники:

від заявника Чекалов А.В.,

від боржника не з`явились.

В судовому засіданні приймали участь: Бабенко А.І. - представник ПАТ АБ "Укргазбанк", Матюшко В.В. - представник Компанії GTH Globalrail Trans Holding, Ткачук О.В. - розпорядник майна боржника.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заявник звернувся до суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника, оскільки останній неспроможний сплатити борг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.06.2023 відкрито провадження у справі № 910/7869/23 та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Ткачука Олександра Вікторовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 113 від 04.02.2013).

05.07.2023 від GTH GLOBALRAILTRANS HOLDING LIMITED (HE330924) надійшла заява з грошовими вимогами до боржника на суму 25.519.129,60 грн.

11.07.2023 від публічного акціонерного товариства акціонерного банку "УКРГАЗБАНК" надійшла заява з грошовими вимогами до боржника на суму 582.707, 72 грн.

14.07.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю "НФМ АГРО" надійшла заява з грошовими вимогами до боржника на суму 146.455, 15 грн.

07.08.2023 від розпорядника майна боржника надійшли повідомлення про розгляд грошових вимог до боржника.

09.08.2023 від боржника надійшла заява про закриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.2023 відкладено розгляд справи на 21.09.2023.

Судове засідання 21.09.2023 не відбулося.

Враховуючи викладене вище, розгляд спарви призначено на 21.12.2023.

У судовому засіданні, розглянувши клопотання боржника про закриття провадження у справі, суд встановив наступне.

В поданому клопотанні боржник просить суд закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю підстав для відкриття провадження у справі.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 20.06.2023 року про відкриття провадження у справі станом на 19.12.2023 чинна та не скасована.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 Кодексу України з процедур банкрутства, Господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство, якщо:

1) боржник - юридична особа не внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;

2) юридичну особу, яка є боржником, припинено в установленому законодавством порядку, про що є відповідний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;

3) у провадженні господарського суду є справа про банкрутство того самого боржника;

4) відновлено платоспроможність боржника або погашені всі вимоги кредиторів згідно з реєстром вимог кредиторів;

5) затверджено звіт керуючого санацією або ліквідатора в порядку, передбаченому цим Кодексом;

6) до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про його банкрутство не висунуто вимог;

7) справа не підлягає розгляду в господарських судах України;

8) господарським судом не встановлені ознаки неплатоспроможності боржника;

9) в інших випадках, передбачених законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Також, судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі, тому їх тлумачення та застосування залежить від практики, а роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоби позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах "Кантоні проти Франції" від 11.11.1996 ["Cantoni v. Frace", заява № 17862/91, §31-32), "Вєренцов проти України" від 11.04.2013 ("Vyerentsov v. Ukraine", заява № 20372/11, §65)].

Крім того, суд керується тим, що судовий розсуд - це право суду, яке передбачене та реалізується на підставі чинного законодавства, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), такий, що є найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Частиною 3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З системного аналізу вище викладеного, суд дійшов висновку що подане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки законом не передбачено закриття провадження у справі з підстав зазначених боржником.

Керуючись ч. 1 ст. 90 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1.Відмовити боржнику в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі.

2.Ухвала набрала чинності негайно після її оголошення та підлягає оскарженню в установленому законом порядку.

Суддя М.В. Пасько

Повний текст ухвали складено 26.12.2023.