ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"28" грудня 2023 р. Справа № 911/3894/23
Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про забезпечення позову
про визнання права іпотекодержателя та звернення стягнення на предмет іпотеки
Через канцелярію Господарського суду Київської області до подання позовної заяви від Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» (далі ПАТ«МТБ Банк»/заявник) надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зокрема набуття, зміни припинення речових прав на нерухоме майно (права власності, користування (оренди, найму тощо) обтяжень речових прав на нерухоме майно (іпотеки, заборони відчуження тощо) щодо нерухомого майна:
- господарські будівлі, загальною площею 293,7 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказана вище заява мотивована тим, що між ПАТ «КБ «Центр», правонаступником якого є ПАТ «МТБ БАНК», та ТОВ «ПВІТА Центр» було укладено договір про відновлювану кредитну лінію №230812/13-КЮ від 23.08.2012, згідно умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 9 000 000,00 грн строком до 22.08.2014, під 21% річних.
Як зауважив ПАТ «МТБ БАНК», з метою забезпечення виконання ТОВ «ПВІТА Центр» зобов`язань за кредитним договором між банком (як іпотекодержателем) та ОСОБА_1 (як іпотекодавцем) укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. 23.08.2012 за реєстровим №1394, згідно якого в іпотеку передано нерухоме майно, а саме:
- господарську будівлю, загальною площею 293.7 кв.м., що розташована на земельній ділянці-2 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ) (далі спірне нерухоме майно).
За доводами ПАТ «МТБ БАНК» банк зі своєї сторони виконав умови кредитного договору та надав кошти позичальнику - ТОВ «ПВІТА Центр», втім останній не здійснював платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованим по ньому відсоткам, чим порушив прийняті на себе договірні зобов`язання за кредитним договором, а тому у банка виникло право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, відтак 06.08.2014 ПАТ «КБ «Центр» набуто право власності на зазначене вище нерухоме майно, яке в подальшому банком відчужено на користь ОСОБА_2 за відплатними договорами купівлі-продажу від 12.07.2016.
Втім, згідно викладених заявником доводів, рішенням Бориспільського міськрайонного суду міста Київської області від 12.12.2021 у справі №359/1379/21, залишеним без змін постанову Київського апеляційного суду від 04.07.2023 та постановою Верховного Суду від 20.12.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ПАТ «МТБ БАНК», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ТОВ «ПВІТА «Центр» задоволено частково та витребувано із незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 спірне нерухоме майно.
З огляду на вказані обставини заявник підсумував, що на сьогодні відсутні чинні судові рішення, які б могли спростувати презумпцію правомірності договору іпотеки (права й обов`язки сторін), а тому такий правочин є чинним з моменту його первинної реєстрації в Державному реєстрі іпотек.
- визнання права іпотекодержателя за договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. 23.08.2012 за реєстровим №1394, щодо іпотечного майна:
3) господарської будівлі, загальною площею 293.7 кв.м., що розташована на земельній ділянці-2 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 );
- в рахунок часткового погашення заборгованості за договором про відновлювану кредитну лінію №230812/13-КЮ від 23.08.2012 у розмірі 2 241 664, 94 грн, звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. 23.08.2012 за реєстровим №1394 з усіма змінами та поліпшеннями, а саме на:
3) господарську будівлю, загальною площею 293.7 кв.м., що розташована на земельній 8 ділянці-2 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ), зі встановленням способу реалізації предмета іпотеки шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.
З огляду на вказане заявник зазначив, що обставини перебування нерухомого майна в іпотеці банку, дійсність договору іпотеки, відсутність запису про іпотеку та зареєстрованого обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна свідчать про необхідність забезпечення позову до його подання шляхом обраних заявником заходів, оскільки невжиття цих заходів може призвести до проведення подальших незаконних дій відповідачем, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.
Приписами ст. ст. 136, 137, 140 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Позов забезпечується, зокрема: забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.
Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
З системного аналізу вказаних процесуальних приписів слідує, що забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.
Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд, зокрема, має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.
З огляду на викладене умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Водночас достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, а тому особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з останньою, та з цією метою, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Однак заявником не обґрунтовано та доказово не підтверджено наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування обраного ним заходу забезпечення позову, зокрема, як зауважив заявник, вчинення відповідачем незаконних дій щодо належного йому на праві власності майна.
В розрізі вказаного вище суд наголошує, що:
- підставою для забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення вчинення дій третіми особами по відношенню до предмету спору;
- припущення позивача про утруднення виконання рішення, як і обставини, які свідчать про такі утруднення, мають бути обґрунтованим та доказово доведеним в розрізі заявлених предмету та підстав позову, оскільки саме лише зазначення позивачем у тексті заяви про можливість ускладнення виконання рішення та ефективний захист або поновлення порушених прав не свідчить про наявність підстав для застосування обраних заявником заходів забезпечення позову.
Не є достатньо обґрунтованими підставами для забезпечення позову у обраний заявником спосіб і його доводи про перебування нерухомого майна в іпотеці банку, дійсність договору іпотеки, відсутність запису про іпотеку та зареєстрованого обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, позаяк вказані обставини належать до предмета доказування під час розгляду спору по суті.
До того ж заявником не обґрунтовано та не доведено, що обрані ним заходи забезпечення позову спрямовано на забезпечення ефективного захисту або поновлення його порушених прав з огляду на вимоги, які заявник планує заявити - немайнова вимога про визнання права іпотекодержателя та майнова вимога про звернення стягнення на майно.
Сама ж по собі наявність між сторонами спору щодо виконання позичальником та/або відповідачем, як іпотекодавцем, грошового зобов`язання за кредитним договором не є достатніми підставами для вжиття заходів забезпечення позову у розумінні ст. 136 ГПК України, оскільки питання наявності/відсутності порушеного грошового зобов`язання та, відповідно, наявності підстав для задоволення позову/відмови у задоволенні позову підлягає вирішенню судом під час розгляду справи по суті.
З огляду на вказане суд звертає увагу на те, що у мотивувальній частині постанови Верховного Суду від 20.12.2023 у справі №359/1379/21, судом касаційної інстанції зазначено, що:
- судами попередніх інстанцій встановлено, що між ПАТ «КБ «Центр» та ТОВ «ПВІТА «Центр» 23.08.2012 укладено договір про відновлювальну кредитну лінію, до якого вносилися зміни та доповнення;
- суди вказали про те, що у матеріалах справи відсутні дані первинного обліку щодо обсягу виконаних/невиконаних зобов`язань за вказаним кредитним договором на час розгляду справи судами, що спростовує доводи ПАТ «КБ «Центр» про застосування процедури дострокового повернення коштів за кредитним договором;
- суди зробили вірні висновки про те, що у спірних правовідносинах було порушено порядок державної реєстрації права власності на предмет іпотеки, тому ПАТ «КБ «Центр» набуло право власності на спірне нерухоме майно з порушенням вимог Закону України «Про іпотеку» і, відповідно, не вправі було відчужувати таке майно;
- надавши належну правову оцінку поданим сторонами доказам, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, зробив вірні висновки про те, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази направлення вимоги про усунення порушень основного зобов`язання та дострокове повернення коштів, й, відповідно, її отримання;
- указане стосується й зазначення апеляційним судом про те, що у справі відсутні докази порушення ТОВ «ПВІТА «Центр» умов кредитного договору, так як заявниками касаційних скарг не спростовано відсутність у спірних правовідносинах правових підстав для звернення стягнення на іпотечне майно у позасудовому порядку.
Отже, доводи заявника про необхідність вжиття заходів забезпечення позову визнаються судом неспроможними і необґрунтованими, у тому числі і в розрізі предмету та підстав майбутнього позову, що свідчить про відсутність підстав для застосування обраних позивачем заходів забезпечення позову.
За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про забезпечення позову.
Керуючись ст. ст. 136, 137, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про забезпечення позову відмовити.
Ухвала складена та підписана 28.12.2023, набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з моменту її складення у відповідності до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.А. Ярема