ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

"26" грудня 2023 р. Справа№ 910/3269/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Корсака В.А.

Євсікова О.О.

за участю секретаря судового засідання Невмержицької О.В.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 26.12.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2023

у справі №910/3269/23 (суддя Морозов С.М.)

за первісним позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго»

до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

про стягнення 251 860 591,95 грн

та зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго»

про тлумачення умов договору,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпроенерго» (далі по тексту - позивач за первісним позовом) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі по тексту - відповідач за первісним позовом) про стягнення 247 152 979,06 грн заборгованості за Договором про участь у балансуючому ринку (ідентифікатор Договору №0421-41013, дата акцептування 27.05.2019) (далі по тексту - Договір), 1 454 703,36 грн пені, 1 195 646,60 грн 3 % річних, 2 057 262,93 грн інфляційних втрат та 939 400,00 грн судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач за первісним позовом в порушення умов Договору не виконав взяті на себе зобов`язання з оплати отриманої від позивача за первісним позовом балансуючої електричної енергії, внаслідок чого станом на 01.03.2023 у відповідача за первісним позовом утворилась заборгованість перед позивачем за первісним позовом у розмірі 247 152 979,06 грн. Крім того, позивач за первісним позовом нарахував відповідачу за первісним позовом 1 454 703,36 грн пені на підставі п. 7.1. Договору, 1 195 646,60 грн 3 % річних та 2 057 262,93 грн інфляційних втрат згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України (даної по тексту - ЦК України) за період з жовтня 2022 року по січень 2023 року.

В процесі розгляду справи судом першої інстанції на стадії підготовчого провадження відповідачем за первісним позовом заявлено зустрічний позов про надання тлумачення пунктів 4.1. та п. 4.2 Договору, який Господарським судом міста Києва прийнято до спільного розгляду з первісним позовом у справі №910/3269/23 ухвалою від 17.07.2023.

Господарський суд міста Києва рішенням від 01.08.2023 у справі №910/3269/23 закрив провадження щодо стягнення з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом заборгованості у розмірі 20 379 297,41 грн; задовольнив частково первісний позов; стягнув з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом суму основного боргу у розмірі 219 249 768,29 грн, суму 3% річних в розмірі 1 195 646,60 грн, суму інфляційних втрат в розмірі 2 057 262,93 грн та суму судового збору в розмірі 905 911,19 грн; в іншій частині первісного позову відмовив; у задоволенні зустрічного позову відмовив повністю. Ухвалюючи вказане рішення суд першої інстанції дійшов висновку про документальне підтвердження позивачем за первісним позовом наявності у заявленому розмірі заборгованості відповідача за первісним позовом за Договором за період з жовтня 2022 року по січень 2023 року. При цьому судом першої інстанції врахована здійснена відповідачем за первісним позовом оплата у розмірі 20 379 297,41 грн у зв`язку із чим суд першої інстанції закрив провадження у справі №910/3269/23 в цій частині, та зарахування зустрічних однорідних вимог за Актом від 22.06.2023 на суму 7 523 913,36 грн у зв`язку із чим суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Крім того, суд першої інстанції відмовив позивачу за первісним позовом у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача за первісним позовом 1 454 703,26 грн пені, оскільки постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №332 від 25.02.2022, до якої 26.04.2022 внесено зміни постановою №413, яка набрала чинності з дня її прийняття, шляхом доповнення пункту 16 наступного змісту: «на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 № 2019-VIII (далі по тексту - Закон №2019-VIII), між учасниками ринку електричної енергії».

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом 1 195 646,60 грн 3 % річних, 2 057 262,93 грн інфляційних втрат, то суд першої інстанції, перевіривши правильність нарахування, дійшов висновку про їх обґрунтованість. Разом з цим, суд першої інстанції не знайшов підстав для зменшення розміру 3 % річних та інфляційних втрат на підставі частини 3 статті 551 ЦК України, статті 233 Господарського кодексу України (далі по тексту - ГК України).

Водночас суд першої інстанції відмовив у задоволенні зустрічного позову, оскільки вказані позивачем за зустрічним позовом пункти Договору не містять суперечностей.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду першої інстанції, відповідач за первісним позовом звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 у справі №910/3269/23 в частині задоволення первісного позову про стягнення з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом основного боргу у розмірі 219 249 768,29 грн, 3% річних у розмірі 1 195 646,60 грн, інфляційних втрат у розмірі 2 057 262,93 грн та судового збору у розмірі 905 911,19 грн, та ухвалити в цій частині постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги відповідач за первісним позовом посилається на те, що оплата за балансуючу електричну енергію здійснюється через поточні рахунки із спеціальним режимом, кошти на які надходять від учасників балансуючого ринку, проте враховуючи наявну заборгованість таких учасників, відповідач за первісним позовом позбавлений можливості вчасно здійснити погашення заборгованості перед позивачем за первісним позовом, що, на думку апелянта, свідчить про відсутність його вини як складового елементу господарсько-правової відповідальності, а тому відсутні підстави для притягнення його до відповідальності.

За твердженням апелянта, позивачем за первісним позовом не доведено належними та допустимими доказами наявності заборгованості, оскільки надані до справи акти купівлі-продажу балансуючої електричної енергії не є такими доказами відповідно до умов Договору, які визначають, що доказом наявності заборгованості є рахунок-фактури. При цьому суд першої інстанції погодився із наведеним позивачем за первісним позовом розрахунком 3% річних та інфляційних втрат, який, як зазначає апелянт, здійснений без зазначення дії/подій, які вказують на початок прострочення платежу.

Крім того, відповідач за первісним позовом вважає, що позивач за первісним позовом має обов`язок за Договором щодо надсилання відповідачу за первісним позовом рахунків-фактури, доказів чого матеріали даної справи не містять, а надані позивачем за первісним позовом копії роздруківок електронного листування не відповідають вимогам Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та відповідній правовій позиції, викладеній у ряді постанов Верховного Суду щодо застосування електронного листування.

На переконання відповідача за первісним позовом, строк виконання зобов`язання у нього не виник відповідно до положень частини 2 статті 530 ЦК України, оскільки такий строк не обумовлений ані умовами Договору, ані Правилами ринку, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №307 (далі по тексту - Правила ринку), а тому нарахування позивачем за первісним позовом 3 % річних та інфляційних втрат є також неправомірним, так як такі вимоги мають похідний характер.

Також апелянт вважає, що позивачем за первісним позовом не вірно обраний спосіб захисту, оскільки правильним способом захисту є зобов`язання відповідача за первісним позовом перерахувати кошти у розмірі заборгованості з рахунків із спеціальним режимом використання, а обраний позивачем за первісним позовом спосіб захисту суперечить статті 75 Закону №2019-VIII.

Крім того, апелянт просить суд апеляційної інстанції розглянути та прийняти до розгляду докази, які не були подані під час розгляду справи судом першої інстанції, а саме докази часткового погашення заборгованості (платіжні інструкції №1015 від 01.08.2023, №1017 від 04.08.2023, №1029 від 09.08.2023, №1015 від 14.08.2023, №1015 від 17.08.2023, №1015 від 22.08.2023, №1015 від 25.08.2023, №2382G15 від 02.08.2023, №2387G18 від 07.08.2023, №23810G16 від 10.08.2023, №23815G15 від 15.08.2023, №23818G15 від 18.08.2023, №23823G15 від 23.08.2023, №1000 від 31.07.2023, №1009 від 08.08.2023, №1015 від 03.08.2023, №1015 від 11.08.2023, №1015 від 16.08.2023, №1015 від 21.08.2023, №1015 від 24.08.2023).

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2023 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 у справі №910/3269/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Євсіков О.О., Гаврилюк О.М.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 04.09.2023 витребував з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/3269/23; відклав розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 у справі №910/3269/23.

Матеріали справи №910/3269/23 надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду 21.09.2023.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2023, у зв`язку із перебуванням судді Євсікова О.О., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/3269/22 між суддями.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2023 справу №910/3269/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Демидова А.М., Гаврилюк О.М.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 27.09.2023 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 у справі №910/3269/23 залишив без руху.

Головуючий суддя Владимиренко С.В. з 07.10.2023 по 22.10.2023 перебувала у відпустці.

Після усунення апелянтом недоліків апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 23.10.2023 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 у справі №910/3269/23. Розгляд апеляційної скарги призначив на 20.11.2023 о 11 год. 45 хв. 26.10.2023 через підсистему «Електронний суд» від позивача за первісним позовом на адресу Північного апеляційного господарського суду подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції у даній справі залишити без змін, посилаючись на те, що саме відповідач наділений обов`язком щодо формування, надсилання платіжних документів та здійснення розрахунків між учасниками ринку. На підтвердження надсилання рахунків позивачем за первісним позовом надано суду роздруківку електронної пошти, що є копією електронного доказу та має бути засвідчена у встановленому порядку. Доводи апелянта про відсутність вини через наявну заборгованість учасників ринку спростовується правовими висновками, викладеними у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.02.2023 у справі №910/9374/21. Щодо неможливість нарахування штрафних санкцій відповідно до постанови НКРЕКР №332, то 3% річних та інфляційні втрати на є штрафними санкціями, а тому приписи вказаного нормативно-правового акта не підлягають застосуванню в цій частині.

10.11.2023 відповідачем за первісним позовом через підсистему «Електронний суд» Північному апеляційному господарському суду подано клопотання про закриття провадження у справі №910/3269/23 в частині позовних вимог на суму 29 023 768,97 грн за відсутності предмету спору у зв`язку із добровільною оплатою.

20.11.2023 відповідачем за первісним позовом через підсистему «Електронний суд» Північному апеляційному господарському суду подано клопотання про зупинення провадження у справі №910/3269/23 до набрання чинності судового рішення об`єднаної палати Верховного Суду у справі №910/9216/22.

11.12.2023 відповідачем за первісним позовом через підсистему «Електронний суд» Північному апеляційному господарському суду подано клопотання про закриття провадження у справі №910/3269/23 в частині позовних вимог на суму 40 619 684,79 грн за відсутності предмету спору у зв`язку із добровільною оплатою.

У судових засіданнях 20.11.2023 та 11.12.2023 виникла необхідність оголосити перерву, про що зазначено у протокольних ухвалах від 20.11.2023 та від 11.12.2023.

19.12.2023 відповідачем за первісним позовом через підсистему «Електронний суд» Північному апеляційному господарському суду подано клопотання про закриття провадження у справі №910/3269/23 в частині позовних вимог на суму 45 529 279,71 грн за відсутності предмету спору у зв`язку із добровільною оплатою.

20.12.2023 не працював сайт Судової влади України, сервіс відеоконференцзв`язку та Електронний суд у зв`язку із чим судове засідання, призначене на 20.12.2023 не відбулося, а тому Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 21.12.2023 призначив розгляд справи №910/3269/23 на 26.12.2023 на 12 год. 00 хв. Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 25.12.2023 у зв`язку із перебуванням судді Гаврилюка О.М. з 25.12.2023 по 07.01.2024 та судді Демидової А.М. з 26.12.2023 по 29.12.2023 та з 01.01.2024 по 05.01.2024, які входять до складу колегії суддів і не є суддями-доповідачами у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.12.2023 справу №910/3269/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Євсіков О.О., Корсак В.А. Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 25.12.2023 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 у справі №910/3269/23 прийняв до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Євсіков О.О., Корсак В.А.

У судовому засіданні 26.12.2023 Північним апеляційним господарським судом розглянуто клопотання відповідача за первісним позовом про зупинення провадження у справі №910/3269/23 до набрання чинності судового рішення об`єднаної палати Верховного Суду у справі №910/9216/22 відповідно до пункту 7 частини 1 статті 228 ГПК України. Враховуючи те, що 01.12.2023 об`єднаною палатою Верховного Суду у справі №910/9216/22 прийнято постанову суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для його задоволення, представник відповідача за первісним позовом у судовому засіданні 26.12.2023 усно погодився, що наразі вказане клопотання вже є не актуальним.

25.12.2023 відповідачем за первісним позовом через підсистему «Електронний суд» Північному апеляційному господарському суду подано клопотання про закриття провадження у справі №910/3269/23 в частині позовних вимог на суму 54 989 718,00 грн за відсутності предмету спору у зв`язку із добровільною оплатою.

26.12.2023 у місті Києві оголошено «повітряну тривогу», яка тривала з 11 год. 16 хв. до 12 год. 52 хв., після чого відбулось судове засіданні у даній справі.

Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні 26.12.2023 заперечив проти задоволення клопотання відповідача за первісним позовом про закриття провадження у справі №910/3269/23, посилаючись на відсутність повноважень у суду апеляційної інстанції закривати провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмету спору.

У судовому засіданні 26.12.2023 представник відповідача за первісним позовом підтримав вимоги та доводи своєї апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції її задовольнити, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 у справі №910/3269/23 в оскаржуваній частині та ухвалити в цій частині постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. У судовому засіданні 26.12.2023 представник позивача за первісним позовом просив суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції у даній справі залишити без змін.

Розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, відзиву на неї, клопотання про закриття провадження, заслухавши пояснення представників відповідача за первісним позовом та позивача за первісним позовом, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Позивач за первісним позовом є виробником електричної енергії та постачальником послуг з балансування.

Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулювання відносин, пов`язаних з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначає Закон №2019-VIII. Учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах (ч. 1 ст. 4 Закону №2019-VIII).

Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про участь у балансуючому ринку (п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону №2019-VIII).

Згідно з частиною 1 статті 68 Закону №2019-VIII в Україні функціонує єдиний балансуючий ринок.

Балансуючий ринок електричної енергії (далі - балансуючий ринок) - ринок, організований оператором системи передачі електричної енергії з метою забезпечення достатніх обсягів електричної потужності та енергії, необхідних для балансування в реальному часі обсягів виробництва та імпорту електричної енергії і споживання та експорту електричної енергії, врегулювання системних обмежень в об`єднаній енергетичній системі України, а також фінансового врегулювання небалансів електричної енергії (п. 7 ч. 1 ст.1 Закону №2019-VIII).

Послуга з балансування - послуга купівлі та продажу електричної енергії, що надається оператору системи передачі постачальником послуг з балансування з метою забезпечення достатніх обсягів електричної потужності та електричної енергії, необхідних для балансування в реальному часі обсягів виробництва та імпорту електричної енергії і споживання та експорту електричної енергії, врегулювання системних обмежень в об`єднаній енергетичній системі України, термін визначений у пункті 1.1.2 Правил ринку.

Згідно із частино 1 статті 68 Закону №2019-VIII в Україні функціонує єдиний балансуючий ринок. На балансуючому ринку оператором системи передачі (ОСП) здійснюються: 1) купівля та продаж електричної енергії для балансування обсягів попиту та пропозиції електричної енергії у межах поточної доби; 2) купівля та продаж електричної енергії з метою врегулювання небалансів електричної енергії сторін, відповідальних за баланс.

Відповідно до частини 3 статті 68 Закону №2019-VIII для надання послуг з балансування учасники ринку укладають з операторами системи передачі договір на основі типового договору про участь у балансуючому ринку. Постачальники послуг з балансування реєструються адміністратором розрахунків у порядку, визначеному правилами ринку. Типовий договір про участь у балансуючому ринку затверджується Регулятором.

Умовами пункту 4.2.1 глави 4.2 розділу 4 Правил ринку визначено, що для надання послуг з балансування учасник ринку повинен подати ОСП заяву щодо приєднання до договору про надання послуг з балансування, типова форма якого наведена у додатку 7 до цих Правил, та включення до реєстру ППБ. Форма заяви оприлюднюється ОСП на власному офіційному веб-сайті.

Відповідач за первісним позовом повідомив позивача за первісним позовом про акцептування його заяви про приєднання до умов Договору про участь у балансуючому ринку та долучення до реєстру постачальників послуг з балансування; ідентифікатор договору №0421-41013, дата акцептування 27.05.2019 (т.1 а.с. 12) .

За змістом пунктів 1.1 та 1.2 Договору цей Договір є договором приєднання в розумінні статті 634 ЦК України, умови якого мають бути прийняті іншою Стороною не інакше, як шляхом приєднання до запропонованого Договору в цілому. За цим Договором ППБ зобов`язується надавати балансуючу електричну енергію на завантаження або розвантаження для здійснення ОСП балансування об`єднаної енергетичної системи України. ОСП зобов`язується продавати балансуючу електричну енергію ППБ або купувати балансуючу електричну енергію у ППБ та отримувати оплату за продану ППБ балансуючу електричну енергію або сплачувати кошти за куплену балансуючу електричну енергію у ППБ відповідно до умов цього Договору та Правил ринку.

Загальна вартість цього Договору складається із суми придбаних та проданих обсягів електричної енергії на балансуючому ринку протягом дії цього Договору та відповідно до умов цього Договору (п. 2.1. Договору).

Пунктом 2.2 Договору передбачено, що розрахунок ціни купівлі-продажу електричної енергії визначається відповідно до Правил ринку.

Для розрахунків за цим Договором використовуються обсяги електричної енергії, купленої-проданої на балансуючому ринку ППБ (п. 3.1 Договору).

Відповідно до п. 4.1 Договору виставлення рахунків та здійснення платежів здійснюються відповідно до процедур та графіків, визначених у Правилах ринку.

Згідно з п. 4.2 Договору подання платіжних документів здійснюється сторонами відповідно до Правил ринку.

Відповідно до п. 4.3 Договору, якщо ППБ має заперечення до інформації, що міститься у платіжному документі, то він повинен повідомити про це ОСП не пізніше 12:00 наступного робочого дня після виставлення рахунку. Наявність заперечень не є підставою для створення дебіторської заборгованості перед ОСП.

Згідно з п. 4.4 Договору ОСП надає ППБ у паперовому та/або електронному вигляді (засобами електронного документообігу з накладанням КЕП або скановану копію) два примірники Акта купівлі-продажу балансуючої електричної енергії (далі - Акт), підписані зі своєї сторони, до 12 числа місяця, наступного за тим, щодо якого його сформовано. Протягом двох робочих днів ППБ розглядає та повертає у паперовому або електронному вигляді (засобами електронного документообігу з накладанням КЕП або скановану копію) ОСП один примірник Акта, підписаного зі своєї сторони.

Пунктом 4.7. Договору сторони узгодили, що урегулювання взаємних зобов`язань здійснюється згідно з чинним законодавством України, у тому числі Сторонами може бути застосовано неттінг виключно шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до п. 9.1 Договору цей Договір набирає чинності з моменту акцептування ОСП заяви-приєднання ПДП, про що ОСП повідомляє ПДП, і є чинним до 31 грудня поточного року включно, у якому була подана заява-приєднання.

Якщо жодна із сторін не звернулася до іншої сторони не менше ніж за 1 місяць до закінчення терміну дії цього Договору з ініціативою щодо його розірвання, то цей Договір вважається продовженим на наступний календарний рік на тих же умовах (п. 9.2. Договору).

Як зазначає позивач за первісним позовом в межах виконання договірних зобов`язань ним протягом жовтня 2022 року по січень 2023 року здійснено продаж відповідачу за первісним позовом балансуючої енергії на загальну суму 251 933 024,01 грн згідно Актів №БР/22/10-0421 купівлі-продажу балансуючої електричної енергії від 31.10.2022 (т. 1 а.с. 13), №БР/22/11-0421 від 30.11.2022 (т. 1 а.с. 15), №БР/22/12-0421 від 31.12.2022 (т.1 а.с. 17), №БР/23/01-0421 від 31.01.2023 (т. 1 а.с. 19), про що відповідачу за первісним позовом позивачем за первісним позовом виставлено рахунки-фактури (invoice) №007 від 20.10.2022 (т.1 а.с. 21), №008 від 26.10.2022, №200005 від 04.11.2022 (т.1 а.с. 25), №006 від 16.11.2022 (т.1 а.с. 27), №006 від 24.11.2022 (т.1 а.с. 28), №006 від 06.12.2022 (т.1 а.с. 30), №019 від 06.12.2022 (т.1 а.с. 31), №031 від 06.12.2022 (т.1 а.с. 32), №008 від 15.12.2022 (т.1 а.с. 35), №006 від 26.12.2022 (т.1 а.с. 37), №581 від 26.12.2022 (т.1 а.с. 38), №571 від 05.01.2023 (т.1 а.с. 40), №200 від 16.01.2023 (т.1 а.с. 42), №007 від 26.01.2023 (т.1 а.с. 44), №008 від 06.02.2023 (т.1 а.с. 46), які направлено електронною поштою.

Спір виник через те, що відповідач за первісним позовом не сплатив у повному обсязі вартість поставленої йому позивачем за первісним позовом електричної енергії, внаслідок чого станом на 01.03.2023 у нього утворилась заборгованість на заявлену позивачем за первісним позовом суму.

Спірні правовідносини регулюються нормами Закону №2019-VIII та Правил ринку у редакції чинній на дату їх виникнення.

У відповідності до частин 3, 7 статті 68 Закону №2019-VIII для надання послуг з балансування учасники ринку укладають з оператором системи передачі договір на основі типового договору про участь у балансуючому ринку. Постачальники послуг з балансування реєструються адміністратором розрахунків у порядку, визначеному правилами ринку. Типовий договір про участь у балансуючому ринку затверджується Регулятором.

За результатами роботи балансуючого ринку за відповідну добу на підставі даних оператора системи передачі та адміністратора комерційного обліку адміністратор розрахунків розраховує платежі оператора системи передачі та постачальників послуг з балансування за електричну енергію, ціни небалансу електричної енергії, а також обсяги небалансів електричної енергії учасників ринку і відповідні платежі за них та виставляє відповідні рахунки у порядку, визначеному правилами ринку.

Як правильно встановлено судом першої інстанції позивач за первісним позовом (ППБ) поставив, а відповідач за первісним позовом (ОСП) отримав балансуючу електричну енергію у жовтні 2022 року на суму 38 763 261,27 грн, у листопаді 2022 року на суму 56 827 608,42 грн, у грудні 2022 року на суму 92 949 279,10 грн, у січні 2023 року на суму 58 612 830,27 грн, що підтверджується відповідними актами купівлі-продажу балансуючої електричної енергії.

Відповідно до пункту 1.8.1 Правил ринку АР реєструє учасників ринку, СВБ, ПДП і ППБ, отримує від ОСП, реєструє та зберігає дані щодо резервів, остаточні повідомлення фізичного відпуску та остаточні повідомлення фізичного відбору учасників ринку і позиції СВБ, забезпечує дотримання учасниками ринку вимог щодо надання фінансових гарантій за договором про врегулювання небалансів електричної енергії, отримує від АКО сертифіковані дані комерційного обліку електричної енергії, обчислює обсяги небалансів та наданих послуг на ринку електричної енергії, виставляє рахунки та стягує та оплачує платежі, передбачені цими Правилами, і здійснює всі фінансові розрахунки відповідно до розділу V цих Правил.

Згідно із пунктом 4.2.1. глави 4 розділу VI Правил ринку для надання послуг з балансування учасник ринку повинен подати ОСП заяву щодо приєднання до договору про надання послуг з балансування, типова форма якого наведена в додатку 7 до цих Правил, та включення до Реєстру ППБ (далі - заява). Форма заяви оприлюднюється ОСП на власному офіційному вебсайті.

Відповідно до пунктів 4.2.2.-4.2.3. глави 4 розділу VI Правил ринку ОСП розглядає таку заяву та не пізніше ніж через 5 робочих днів з дати її отримання інформує заявника щодо повноти та коректності наданої інформації. У випадку надання неповної та/або недостовірної інформації ОСП повідомляє про це учасника ринку, який у свою чергу повинен надати необхідну інформацію протягом 14 календарних днів з дати отримання повідомлення. Якщо учасник ринку не надав необхідну інформацію протягом визначеного строку, заява не розглядається. Протягом 10 робочих днів з дати отримання повної та коректної інформації ОСП (у ролі АР) вносить заявника до Реєстру ППБ і надає доступ до електронної платформи.

Згідно з пунктом 4.2.4. Правил ринку участь у балансуючому ринку обов`язкова для всіх ППБ, які управляють одиницями відпуску, крім ППВДЕ, в обсягах усієї їхньої залишкової доступної потужності для забезпечення балансуючої електричної енергії на завантаження та розвантаження незалежно від факту продажу (непродажу) будь-якого типу резерву.

Відповідно до частини першої статті 75 Закону №2019-VIII розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на ринку електричної енергії, між учасниками цього ринку здійснюються в грошовій формі відповідно до укладених договорів у порядку, визначеному цим Законом, Правилами ринку, Правилами ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку.

АР надає кожному учаснику ринку через його персональний кабінет доступ до записів даних розрахунків, що створив АР щодо цього учасника ринку, відповідно до інструкції з користування системою управління ринком. Авторизація користувачів системи відбувається із застосуванням особистого кваліфікованого електронного підпису (далі - КЕП) (пункт 1.11.8 Правил ринку).

У пункті 1.1.2. Правил ринку визначено, що платіжний документ - рахунок, сформований адміністратором розрахунків учаснику ринку щодо оплати ним або адміністратором розрахунків своїх фінансових зобов`язань, що виникли в результаті участі на ринку електричної енергії такого учасника ринку.

Система управління ринком - програмно-інформаційний комплекс, що складається з окремих систем та підсистем, які забезпечують автоматичне управління даними та процесами, а також виконання розрахунків, передбачених цими Правилами, з урахуванням інтеграції з іншими програмно-інформаційними комплексами, які забезпечують необхідні функції, термін визначено у п. 1.1.2 Правил ринку.

Глава 7.2 розділу VII Правил ринку визначає порядок виставлення рахунків за ДП та балансуючу електричну енергію. АР на щодекадній основі надсилає через СУР платіжний документ кожному ППБ із зазначенням суми, яка повинна бути сплачена ППБ за відповідний період за закупівлю балансуючої енергії.

АР щомісяця надсилає ППБ через СУР окремий платіжний документ із зазначенням суми плати за невідповідність, що має бути сплачена ППБ за повний місяць.

ППБ щодекадно надсилає АР платіжний документ із зазначенням суми, що повинна бути сплачена АР за відповідний період за закупівлю балансуючої енергії.

ПДП щомісячно надсилає АР платіжний документ із зазначенням суми, що повинна бути сплачена АР за відповідний період за закупівлю ДП.

АР щомісяця надсилає ПДП через СУР окремий платіжний документ із зазначенням суми плати за невідповідність, що має бути сплачена ПДП за повний місяць.

Платіжний документ для учасника ринку повинен містити окремі позиції, що розрізняють платежі/зарахування для балансуючої енергії і зарахування для кожного виду ДП.

Пунктом 7.7.1 Правил ринку визначено, що платіжні документи для декади надаються відповідним учасникам ринку не пізніше четвертого робочого дня після останнього дня цієї декади.

У відповідності до пунктів 7.7.2, 7.7.3, 7.7.4 Правил ринку платіжні документи для торгового місяця (стосовно оплати наданих ДП) надаються відповідним учасникам ринку на восьмий робочий день після останнього дня місяця.

Оплата платіжного документа з банківського рахунку учасника ринку на банківський рахунок АР здійснюється протягом двох робочих днів з дати направлення платіжного документа.

Оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох робочих днів з дати направлення рахунка.

Як вже встановлено судом апеляційної інстанції позивач за первісним позовом (ППБ) поставив, а відповідач за первісним позовом (ОСП) отримав балансуючу електричну енергію у жовтні 2022 року на суму 38 763 261,27 грн, у листопаді 2022 року на суму 56 827 608,42 грн, у грудні 2022 року на суму 92 949 279,10 грн, у січні 2023 року на суму 58 612 830,27 грн, що підтверджується відповідними актами купівлі-продажу балансуючої електричної енергії, і не заперечується учасниками даного спору.

Згідно із підпунктом 1 пункту 5.4. Договору відповідач за первісним позовом взяв на себе зобов`язання здійснювати вчасно та у повному обсязі оплату проданої ППБ балансуючої електричної енергії на умовах, визначених Правилами ринку та цим Договором.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України (далі по тексту - ГК України) установлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (частина перша статті 174 ГК України).

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно із частиною першою статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У силу приписів статей 525, 526 ЦК України та статті 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 662 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (ч. 1 ст. 691 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківській рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох банківських днів з дати направлення рахунку (пункт 7.7.4 глави 7.7 розділу VII Правил ринку).

Доводи апелянта на те, що позивач за первісним позовом не надав доказів на підтвердження отримання відповідачем за первісним позовом надісланих йому рахунків судом апеляційної інстанції відхиляються, оскільки ані Правилами ринку, ані умовами Договору не передбачено направлення рахунків у інший спосіб, а тому суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції вважати належним їх направлення (формування) адміністратором розрахунків у системі розрахунків за небаланси електричної енергії (постанова Верховного Суду від 13.09.2022 у справі № 910/8901/20).

При цьому у постанові від 03.02.2023 у справі № 910/9374/21 Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду вже вказував на те, що у розумінні положень Правил ринку (зокрема пункти 1.1.4, 1.1.2, 1.8.1, 1.11.1, 1.11.8, 5.11.1, 5.11.2, 5.28.1, 7.2.1, 7.7.4), з урахуванням змісту Договору (пункти 4.1, 4.5, 5.3, 5.4), направлення (надсилання, виставлення) рахунків на оплату учасникам ринку здійснюється адміністратором розрахунків (АР) через систему управління ринком. Іншого порядку та способу направлення рахунків, ані Правилами ринку, ані умовами Договору не передбачено, а тому суд вважає належним їх направлення (формування) АР у системі управління ринком. Отже, відповідач, будучи одночасно АР та ОСП, перебуває в цілком різних самостійних статусах учасника ринку електричної енергії, має можливість не тільки отримувати рахунки та ознайомлюватись з їх змістом у момент виставлення таких рахунків у Системі, а й проводити розрахунки за ними (постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 01.12.2023 у справі №910/9216/22).

Рахунки формуються у системі управління ринком самим відповідачем за первісним позовом, що не заперечується останнім та спростовує його доводи про недоведеність позивачем за первісним позовом розміру наявної заборгованості.

Так само не заслуговують на увагу доводи апелянта на неналежність доказів, наданих позивачем за первісним позовом на підтвердження надсилання рахунків за допомогою електронного листування, зокрема «скрінкопії» такого листування.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у процесі створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання та знищення електронних документ.

Електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною (стаття 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» обов`язковий реквізит електронного документа - обов`язкові дані в електронному документі, без яких він не може бути підставою для його обліку і не матиме юридичної сили.

Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України «Про електронні довірчі послуги». Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах (стаття 6 Закону «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Згідно з пунктом 12 частини 1 статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.

Кваліфікованим електронним підписом є удосконалений електронний підпис, який створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа (пункт 23 частини 1 статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги»).

Відповідно до частини 1 статті 96 ГПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

На відміну від електронного документа, електронний доказ - це будь-яка інформація в цифровій формі, що має значення для справи. Таким чином, повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою, є електронним доказом.

У частині 2 статті 96 ГПК України передбачено, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону «Про електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. У частині третій зазначеної статті встановлено, що учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, в якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина 3 статті 96 ГПК України), який, в свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (пункт 1 частини 2 статті 73 ГПК України). Таким чином, подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу (такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 922/51/20, від 14.12.2021 у справі № 910/17662/19).

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (частини 5, 6 статті 96 ГПК України).

Сам лист електронної пошти є таким, що містить відомості про факт відправлення повідомлення із відповідної електронної адреси, час відправлення, адресатів листа - осіб, до відома яких було доведено таке повідомлення тощо. У випадку, якщо позивач подає позов у паперовій формі, то електронний лист може бути наданий суду у вигляді відповідної роздруківки.

Така роздруківка електронного листа та додатків до нього є паперовою копією електронного доказу.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (частини 3-5 статті 91 ГПК України).

На підтвердження направлення рахунків-фактури позивач надав роздруківки з електронної пошти. Такі роздруківки електронних листів та додатків до них є паперовою копією електронного доказу. Звідси вони мають бути засвідчені як паперові копії в порядку, встановленому чинним законодавством, та не підлягають засвідченню електронним підписом.

Таким чином, надані позивачем за первісним позовом копії роздруківок електронного листування не є електронним документом у розумінні статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», адже не має його ознак. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 15.07.2022 у справі №914/1003/21.

Доводи апелянта про відсутність його вини, оскільки оплата за балансуючу електричну енергію здійснюється через поточні рахунки із спеціальним режимом, кошти на які надходять від учасників балансуючого ринку, проте враховуючи наявну заборгованість таких учасників, відповідач за первісним позовом позбавлений можливості вчасно здійснити погашення заборгованості перед позивачем за первісним позовом, судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються, з огляду на таке.

За приписами статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідач за первісним позовом не навів та не довів ані у суді першої, ані у суді апеляційної інстанції належними та допустимими доказами вжиття всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому наявність заборгованості учасників балансуючого ринку перед відповідачем за первісним позовом не може бути підставою для звільнення його від обов`язку сплачувати за отриману від позивача за первісним позовом балансуючу електричну енергію у відповідності до умов Договору, вимог Закону 2019-VIII та Правил ринку.

Також апелянт вважає, що позивачем за первісним позовом не вірно обраний спосіб захисту, оскільки правильним способом захистом є зобов`язання відповідача за первісним позовом перерахувати кошти у розмірі заборгованості з рахунків із спеціальним режимом використання, а обраний позивачем за первісним позовом спосіб захисту суперечить статті 75 Закону №2019-VIII.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах від 09.02.2021 у справі №520/17342/18, від 19.06.2019 у справі №703/2718/16-ц, від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц зазначала, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону). Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; водночас, частиною другою статті 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.

З метою реалізації Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» Кабінет Міністрів України постановою №1078 від 17.07.2003 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку).

Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 Цивільного кодексу України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).

Статтею 625 ЦК України визначено право особи отримати компенсацію інфляційних збитків за весь період прострочення. Якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - «дефляція», то це не змінює його правової природи і не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ №1078 від 17.07.2003.

Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 роз`яснено, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Позивач за первісним позовом здійснив нарахування інфляційних втрат за жовтень 2022 року, листопад 2022 року, грудень 2022 року та січень 2023 року та 3% річних за період прострочення з 14.11.2022 по 01.03.2023, з 16.12.2022 по 01.03.2023, з 12.01.2023 по 01.03.2023, з 14.02.2023 по 01.03.2023.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованості розрахунку 3% річних та інфляційних втрат та задовольнив позов в цій частині.

Стосовно доводів апелянта про те, що позивачем за первісним позовом не вірно обраний спосіб захисту при звернення до суду першої інстанції із даним позовом, то об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 16.10.2020 у справі № 903/918/19, Верховний Суд у своїх постановах від 08.02.2022 у справі №910/6635/21, від 15.06.2022 у справі №910/6639/21, від 08.06.2022 у справі №910/6636/21, від 18.10.2022 у справі №910/6578/21 сформулював правовий висновок про те, що перерахування коштів у розмірі заборгованості з рахунків із спеціальним режимом не впливає на обсяг зобов`язань боржника, що прострочив грошове зобов`язання, а наявність особливого алгоритму розподілу коштів на спеціальних рахунках, впровадженого у зв`язку з особливістю здійснення розрахунків на ринку електричної енергії, не виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень загальних норм матеріального права, в тому числі і статті 625 ЦК України.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом суму основного боргу у розмірі 219 249 768,29 грн, суму 3% річних у розмірі 1 195 646,60 грн, суму інфляційних втрат у розмірі 2 057 262,93 грн та суму судового збору у розмірі 905 911,19 грн.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу учасників справи, що в силу положень частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 269 ГПК України).

Таким чином, враховуючи те, що рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 у справі №910/3269/23 в частині закриття провадження щодо стягнення з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом заборгованості у розмірі 20 379 297,41 грн; відмови у стягненні з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом пені у розмірі 1 454 703,36 грн; та відмови позивачу за зустрічним позовом у задоволенні зустрічного позову не оскаржується, то в цій частині, з урахуванням відсутності порушень судом першої інстанції при розгляді даної справи норм процесуального права та відсутності неправильного застосування норм матеріального права, рішення суду першої інстанції не переглядається в апеляційному порядку. Водночас у суді апеляційної інстанції відповідачем за первісним позовом заявлено 4 клопотання про закриття провадження у справі №910/3269/23 на загальну суму 54 989 718,00 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Як предмет позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №13/51-04, Верховного Суду від 25.07.2019 у справі № 916/144/18.

Згідно зі статтею 278 ГПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції перевірив надані відповідачем докази на оплату заборгованості (платіжні інструкції №1015 від 01.08.2023 на суму 194 345,04 грн; №1017 від 04.08.2023 на суму 331 805,98 грн, №1029 від 09.08.2023 на суму 447 239,93 грн, №1015 від 14.08.2023 на суму 62 844,03 грн, №1015 від 17.08.2023 на суму 136 767,76 грн, №1015 від 22.08.2023 на суму 2 454 782,17 грн, №1015 від 25.08.2023 на суму 209 998,47 грн, №238G15 від 02.08.2023 на суму 64 270,59 грн, №2387G18 від 07.08.2023 на суму 109 759,81 грн, №23810G16 від 10.08.2023 на суму 250 835,56 грн, №23815G15 від 15.08.2023 на суму 23 576,98 грн, №23818G15 від 18.08.2023 на суму 521 553,13 грн, №23823G15 від 23.08.2023 на суму 322 141,75 грн, №1000 від 31.07.2023 на суму 296 503,26 грн, №1009 від 08.08.2023 на суму 519 386,58 грн, №1015 від 03.08.2023 на суму 112 905,27 грн, №1015 від 11.08.2023 на суму 239 100,49 грн, №1015 від 16.08.2023 на суму 128 298,17 грн, №1015 від 21.08.2023, №1015 від 24.08.2023 на суму 373 690,43 грн, №23828G15 від 28.08.2023 на суму 457 840,48 грн, №23831G15 від 31.08.2023 на суму 196 510,15 грн, №2398G від 08.09.2023 на суму 3 162 659,03 грн, №23104G9 від 04.10.2023 на суму 267 734,55 грн, №23109G9 від 09.10.2023 на суму 584 943,34 грн, №23101G9 від 12.10.2023 на суму 308 726,82 грн, №23101G9 від 17.10.2023 на суму 52 247,22 грн, №231020G9 від 20.10.2023 на суму 193 684,48 грн, №231025G9 від 25.10.2023 на суму 237 882,88 грн, №231030G9 від 30.10.2023 на суму 1 241 838,10 грн, №231030G36 від 30.10.2023 на суму 325 885,12 грн, №23112G014 від 02.11.2023 на суму 9 052,12 грн, №23117G14А від 07.11.2023 на суму 71 437,78 грн, №1000 від 30.08.2023 на суму 7 048,35 грн, №1026 від 04.09.2023 на суму 97 414,73 грн, №1027 від 04.09.2023 на суму 12 802,66 грн, №1008 від 07.09.2023 на суму 1 067 063,31 грн, №1009 від 03.10.2023 на суму 759 092,31 грн, №1009 від 06.10.2023 на суму 34 745,57 грн, №1010 від 11.10.2023 на суму 154 460,53 грн, №1009 від 16.10.2023 на суму 326 132,50 грн, №1009 від 19.10.2023 на суму 3 070 550,96 грн, №1009 від 24.10.2023 на суму 309 590,75 грн, №1011 від 27.10.2023 на суму 55 180,56 грн, №1014 від 01.11.2023 на суму 409 991,81 грн, №1014 від 06.11.2023 на суму 62 612,41 грн, №1009 від 05.10.2023 на суму 166 347,52 грн, №1009 від 10.10.2023 на суму 978 919,75 грн, №1009 від 13.10.2023 на суму 246 640,35 грн, №1009 від 18.10.2023 на суму 1 575 975,59 грн, №1009 від 23.10.2023 на суму 319 202,74 грн, №1009 від 26.10.2023 на суму 345 534,53 грн, №1010 від 02.10.2023 на суму 303 494,40 грн, №1014 від 06.10.2023 на суму 232 029,01 грн, №1014 від 03.11.2023 на суму 72 512,44 грн, №1014 від 08.11.2023 на суму 380 620,66 грн, №1015 від 29.09.2023 на суму 1 164 122,82 грн, №1015 від 01.09.2023 на суму 318 004,69 грн, №1018 від 29.09.2023 на суму 113 817,16 грн, №1021 від 31.10.2023 на суму 398 806,35 грн, №1001 від 05.12.2023 на суму 614 904,64 грн, №1001 від 30.11.2023 на суму 307 915,97 грн, №1014 від 27.11.2023 на суму 156 024,02 грн, №1014 від 22.11.2023 на суму 72 145,55 грн, №1014 від 17.11.2023 на суму 218 174,90 грн, №1014 від 14.11.2023 на суму 178 718,21 грн, №1014 від 09.11.2023 на суму 1 035 023,35 грн, №1001 від 04.12.2023 на суму 196 709,71 грн, №1001 від 07.12.2023 на суму 2 341 181,26 грн, №1014 від 21.11.2023 на суму 830 668,99 грн, №1014 від 16.11.2023 на суму 117 573,71 грн, №1014 від 13.11.2023 на суму 174 598,10 грн, №1014 від 24.11.2023 на суму 500 335,15 грн, №1024 від 29.11.2023 на суму 2 106 026,18 грн, №231110G14А від 10.11.2023 на суму 65 005,04 грн, №231115G14А від 15.11.2023 на суму 43 678,81 грн, №231120G14А від 20.11.2023 на суму 262 530,55 грн, №231123G14А від 23.11.2023 на суму 286 722,74 грн, №231128G14А від 28.11.2023 на суму 860 764,87 грн, №23121G1А від 01.12.2023 на суму 543 320,94 грн, №23126G1А від 06.12.2023 на суму 693 893,13 грн, №1001 від 18.12.2023 на суму 185 106,00 грн, №1001 від 13.12.2023 на суму 194 161,11 грн, №1001 від 08.12.2023 на суму 3 356 500,61 грн, №1014 від 21.11.2023 на суму 830 668,99 грн, №231211G1А від 11.12.2023 на суму 485 789,98 грн, №231214G1А від 14.12.2023 на суму 265 062,42 грн, №1001 від 15.12.2023 на суму 76 342,02 грн, №1270 від 12.12.2023 на суму 336 633,08 грн, №1001 від 19.12.2023 на суму 238 308,56 грн, №1005 від 20.12.2023 на суму 589 440,64 грн, №1005 від 21.12.2023 на суму 407 889,43 грн, №1005 від 22.12.2023 на суму 697 638,20 грн, №1006 від 20.12.2023 на суму 311 072,62 грн, №1034 від 19.12.2023 на суму 7 221 088,54 грн) та встановив, що відповідачем за первісним позовом здійснено погашення заборгованості на суму 54 989 717,98 грн.

Таким чином, враховуючи часткове погашення заборгованості відповідачем за первісним позовом після ухвалення рішення суду у даній справі, клопотання відповідача за первісним позовом про закриття провадження у справі №910/3269/23 підлягає частковому задоволенню, а провадження у справі №910/3269/23 в частині стягнення 54 989 717,98 грн закриттю. При цьому судом апеляційної інстанції враховано правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №13/54-04, від 25.07.2019 у справі №916/144/18 від 14.05.2020 у справі №907/737/18, від 13.06.2018 у справі №905/1584/15, від 27.09.2022 у справі 3910/14363/21, від 10.09.2021 у справі №910/13848/20, від 09.03.2021 у справі №914/1034/18, від 14.05.2020 у справі №907/737/18, від 01.09.2022 у справі №910/11011/22, від 27.09.2022 у справі №910/14363/21, від 08.12.2022 у справі №910/16564/21 щодо порядку застосування пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України після ухвалення судового рішення судом першої інстанції.

Позивач за первісним позовом факт сплати відповідачем за первісним позовом 54 989 717,98 грн суми основного боргу не спростовує та не заперечує, останній не погоджується лише із тим, що, на його переконання, закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України можливе лише на стадії розгляду справи судом першої інстанції, що не узгоджується із сформованою та усталеною практикою Верховного Суду, висновки якого в силу положень частини 4 статті 236 ГПК України підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Згідно із статтями 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно із частиною 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини 5 статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

ЄСПЛ у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

У пункті 53 рішення ЄСПЛ у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Судом апеляційної інстанції при винесені даної постанови було надано обґрунтовані та вичерпні відповіді доводам апелянта із посиланням на норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до частини 1 статті 278 ГПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» задовольняється частково, рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 у справі №910/3269/23 скасовується в частині стягнення 54 989,717,98 грн з ухваленням в цій частині нового рішення, яким провадження у справі закрити.

Керуючись статтями 129, 231, 269, 270, 275, 277, 278, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Клопотання Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» від 25.12.2023 про закриття провадження у справі №910/3269/23 задовольнити частково.

2. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 у справі №910/3269/23 задовольнити частково.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 у справі №910/3269/23 скасувати в частині стягнення 54 989 717,98 грн основного боргу та закрити провадження в цій частині.

4. В решті рішення Господарського суду Господарського суду міста Києва від 01.08.2023 у справі №910/3269/23 залишити без змін.

5. Матеріали справи №910/3269/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано суддями 28.12.2023.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді В.А. Корсак

О.О. Євсіков