ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в задоволенні скарги

19.12.2023м. ДніпроСправа № 904/372/23 (904/3898/18)

За скаргою: Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" на дії, бездіяльність та рішення державного виконавця у виконавчому провадженні №57164849 з примусового виконання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2018

у справі №904/372/23 (904/3898/18)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Істейтглобал, м. Дніпро

до відповідача-1 Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Київ

відповідача-2 Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах", м.Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача розпорядника майна боржника ТОВ "ІСТЕЙТГЛОБАЛ" арбітражний керуючий Шевченко Віталій Євгенович, м. Дніпро

про визнання односторонього правочину недійсним та визнання відсутності права вимоги

в межах справи №904/372/23

за заявою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах", м.Дніпро

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Істейтгробал", м. Дніпро

про визнання банкрутом

Суддя Мартинюк С.В.

За участю секретаря судового засідання Рибалка Г.Д.

Представники:

Від позивача Целік В.В., дов. №б/н від 11.01.2022, адвокат

Від відповідача-1 (скаржника) Сергач А.В., дов. №3676-К-Н-О від 07.11.2022, адвокат

Інші учасники судового процесу у судове засідання не з`явилися.

СУТЬ СПОРУ :

ТОВ «Істейтглобал» (позивач) звернувся з позовом до АТ КБ «Приватбанк» (відповідач-1) та ПрАТ «СК «Інгосстрах» (відповідач-2) про визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого АТ КБ «Приватбанк» шляхом направлення на адресу ТОВ «Істейтглобал» вимоги від 02.08.2018 №Э.Upr1/3-626626 про сплату винагороди за користування кредитом по кредитному договору №DNHSLN103662 від 03.06.2013; визнання відсутності у АТ КБ «Приватбанк» права вимоги до ТОВ «Істейтглобал» сплати за користування кредитом за договором від 03.06.2013 №DNHSLN103662 в редакції договору про внесення змін до цього договору від 15.12.2016; та визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого ПрАТ «СК «Інгосстрах» шляхом направлення на адресу ТОВ «Істейтглобал» листа-повідомлення від 09.08.2018 №09-08/18. про розірвання договору №DNHSLN103662 від 03.06.2013 (в частині поруки ПрАТ СК «Інгосстрах»).

Ухвалою господарського суду від 30.08.2018 було відкрито провадження у справі №904/3898/18, справу призначено до розгляду за правилами загального провадження у підготовчому засіданні на 11.09.2018. Розгляд справи неодноразово зупинявся та поновлювався.

В судовому засіданні 26.01.2023 представником позивача було заявлено клопотання про передачу матеріалів справи №904/3898/18 для розгляду в межах справи про банкрутство ТОВ «Істейтглобал» №904/372/23. Клопотання обґрунтоване посиланням на приписи ст.7 Кодексу України з питань банкрутства.

Ухвалою господарського суду від 09.02.2023 передано матеріали справи №904/3898/18 судді Господарському суду Дніпропетровської області Мартинюку С.В., в провадженні якого перебуває справа №904/372/23 про банкрутство ТОВ «Істейтглобал», для розгляду спору по суті в межах цієї справи.

Розпорядженням керівника Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2023 №61 у справі №904/3898/18 відповідно до положень ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства та пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду відповідно до положень ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, матеріали справи №904/3898/18 передані до провадження судді Мартинюку С.В.

Ухвалою господарського суду від 16.02.2023 (суддя Мартинюк С.В.) прийнято до свого провадження справу №904/3898/18 за позовом ТОВ "Істейтглобал" до відповіда-1 АТ КБ "Приватбанк" та відповідача-2 ПрАТ "СК "Інгосстрах" про визнання одностороннього правочину недійсним та визнання відсутності права вимоги до розгляду в межах справи №904/372/23 до судового розгляду по суті в судовому засіданні.

10.11.2023 до суду від АТ КБ "Приватбанк" надійшла скарга (вх.№57686/23 від 10.11.2023) на дії, бездіяльність та рішення державного виконавця у виконавчому провадженні №57164849 з примусового виконання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2018.

Ухвалою господарського суду від 13.11.2023 задоволено клопотання АТ КБ "ПриватБанк" та поновлено строк на подання скарги на дії, бездіяльність та рішення державного виконавця у виконавчому провадженні №57164849 з примусового виконання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2018. Прийнято до розгляду скаргу (вх.№57686/23 від 10.11.2023) АТ КБ "ПриватБанк" на дії, бездіяльність та рішення державного виконавця у виконавчому провадженні №57164849 з примусового виконання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2018. Призначено судове засідання з розгляду скарги на 27.11.2023.

Ухвалою господарського суду від 27.11.2023 відкладено судове засідання з розгляду розгляду скарги (вх.№57686/23 від 10.11.2023) АТ КБ "ПриватБанк" на дії, бездіяльність та рішення державного виконавця у виконавчому провадженні №57164849 з примусового виконання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2018 на 12.12.2023.

Ухвалою господарського суду від 12.12.2023 відкладено судове засідання з розгляду розгляду скарги (вх.№57686/23 від 10.11.2023) АТ КБ "ПриватБанк" на дії, бездіяльність та рішення державного виконавця у виконавчому провадженні №57164849 з примусового виконання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2018 на 19.12.2023.

18.12.2023 до суду від ТОВ "ІСТЕЙТГЛОБАЛ" надійшли пояснення для долучення до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд зазначає наступне.

АТ КБ "ПРИВАТБАНК" у поданій скарзі просить суд визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Першого Правобережного ВДВС у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лисенка Д.Б. від 13.06.2023 про закінчення виконавчого провадження № 57164849; визнати протиправною бездіяльність заступника начальника Першого Правобережного ВДВС у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лисенка Д.Б., яка полягає у нескладені акта про доведення до відома рішення, що виконується у виконавчому провадженні № 57164849; зобов`язати заступника начальника Першого Правобережного ВДВС у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лисенка Д.Б., скласти акт про доведення до відома рішення, що виконується у виконавчому провадженні № 57164849, та винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 57164849 у відповідності з частиною 4 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження»; визнати протиправними дії заступника начальника Першого Правобережного ВДВС у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лисенка Д.Б. у виконавчому провадженні №57164849 з направлення 08.06.2023 до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

Подану скаргу АТ КБ "ПРИВАТБАНК" обґрунтовує тим, що 13.06.2023 заступником начальника Першого Правобережного ВДВС у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лисенком Д.Б. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 57164849.

Скаржник вважає протиправною бездіяльність заступника начальника відділу Лисенка Д.Б., яка полягає у нескладенні акта про доведення до відома рішення, яке виконується у виконавчому провадженні № 57164849, також у процедурі ВП№57164849 з направлення 08.06.2023 органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

Окрім зазначеного АТ КБ "ПриватБанк" вважає, що заступник начальника відділу Лисенка Д.Б. за відсутності акта про доведення до відома рішення, що виконується у виконавчому провадженні № 57164849, винесення Оскаржуваної постанови, є передчасною, а відтак - є такою, що підлягає скасуванню.

ТОВ "ІСТЕЙТГЛОБАЛ" у поданих поясненнях просить суд відмовити у задоволенні поданої скарги та обґрунтовує свої заперечення тим, що Дніпропетровським окружним адміністративним судом вже розглядався позов (справа 160/15184/23 АТ КБ «ПриватБанк» до Першого Правобережного ВДВС у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на дії в рамках виконавчого провадження №57164849.

Господарський суд наголошує, що відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження:

1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання в порядку, встановленому цим Законом (у тому числі передача цінних паперів електронної форми існування у власність обтяжувача відповідно до законодавства про депозитарну систему України);

2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах (ст. 26 ЗУ Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»).

Обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження (ст. 27 Закону).

Згідно ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження або іншого строку, встановленого за домовленістю обтяжувача та боржника, зобов`язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов`язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов`язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону. У разі отримання предмета обтяження у володіння обтяжувач зобов`язаний до закінчення процедури звернення стягнення вживати заходів щодо збереження відповідного майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону.

Обтяжувач має право після одержання предмета обтяження у володіння задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов`язанням шляхом набуття права власності на предмет забезпечувального обтяження (ст. 29 Закону).

Згідно ст. 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов`язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі.

Із зазначеного вище вбачається очевидний висновок про те, що звернення стягнення в позасудовому порядку складається з таких заходів:

- реєстрація в Реєстрі обтяжень рухомого майна звернення стягнення з повідомленням боржника про вчинення такої дії;

- направлення боржнику вимоги про передачу предмету обтяження обтяжувачу, внаслідок чого у боржника виникає обов`язок передати предмет обтяження обтяжувачу;

- набуття обтяжувачем права власності на предмет забезпечувального обтяження або:

- продаж предмета забезпечувального обтяження третій особі.

Отже, вчинення дій щодо реєстрації звернення стягнення є одним з «кроків» (етапів) направлених на набуття у власність або продаж третій особі предмету обтяження, що було прямо заборонено Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2018 року у справі №904/3898/18

Для усунення порушень своїх прав в ТОВ «Істейтглобал» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпропетровської регіональної філії державного підприємства «Національні інформаційні системи» та Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про визнання дій протиправними та виключення запису з реєстру обтяжень рухомого майна.

Надаючи правову оцінку наявним обставинам, доводам сторін, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовано Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (надалі - Закон №1404-VIII).

Згідно із статтею 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону №1404-VIІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із частиною 4 ст. 18 Закону №1404-VIІІ вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

На підставі ч. 4 ст. 19 Закону №1404-VIІІ сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Пунктом 5 ч.1 ст. 19 Закону №1404-VIІІ встановлено, що боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Судом встановлено, що виконавче провадження №57164849 відкрито на підставі ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2018 у справі №904/3898/18 про забезпечення позову шляхом заборони Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» вживати будь-яких заходів щодо звернення стягнення на предмет застави згідно договору від 15.12.2016 №DNHSLNІ03662/DZ. Боржник - АТ КБ «Приватбанк»; стягувач - ТОВ «Істейтглобал».

В пункті 2 постанови про відкриття виконавчого провадження зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення встановлений статтею 63 Закону №1404-VIІІ.

Відповідно до ч. 1 вказаної статті за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Згідно із ч. 2 ст. 63 Закону №1404-VIІІ у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

На підставі ч. 3 ст. 63 Закону №1404-VIІІ виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону №1404-VIІІ виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Згідно із ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Відповідно до ч. 7 ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше п`ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження:

1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання в порядку, встановленому цим Законом (у тому числі передача цінних паперів електронної форми існування у власність обтяжувача відповідно до законодавства про депозитарну систему України);

2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах;

3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги;

4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші, майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, або цінні папери.

5) реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Згідно із ч. 1 ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження або іншого строку, встановленого за домовленістю обтяжувача та боржника, зобов`язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов`язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов`язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону. У разі отримання предмета обтяження у володіння обтяжувач зобов`язаний до закінчення процедури звернення стягнення вживати заходів щодо збереження відповідного майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону.

Згідно із ч. 1 ст. 29 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право після одержання предмета обтяження у володіння задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов`язанням шляхом набуття права власності на предмет забезпечувального обтяження, якщо інше не встановлено законом або договором. При цьому обтяжувач зобов`язаний повідомити боржника та інших обтяжувачів відповідного рухомого майна про свій намір набути право власності на предмет забезпечувального обтяження в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов`язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. При цьому обтяжувач зобов`язаний у порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, повідомити боржника та інших обтяжувачів відповідного рухомого майна про свій намір реалізувати таке право із зазначенням обраного ним способу, місця та часу проведення процедури продажу. Обтяжувач вправі продати предмет обтяження будь-якій особі-покупцю або на публічних торгах.

У постанові Центральний апеляційний господарський суд від 15.11.2022 у справі № 904/1469/22, яка набрала чинності 15.11.2022, встановив, що вчинені банком дії щодо реєстрації звернення стягнення 23.05.2022 свідчать про початок ним процедури позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, за результатами якої може бути здійснено звернення стягнення на заставлене майно відповідно до наведених норм законодавства.

Про вказані факти стягувач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Істейтглобал», повідомив державного виконавця листом від 13.06.2022.

Наслідком повідомлення державного виконавця про реєстрацію звернення стягнення 23.05.2022 на нерухоме майно стало прийняття постанови від 14.06.2022 у ВП №57164849 про накладення штрафу на боржника за невиконання рішення на користь держави в сумі 5100 грн. та оскаржуваної постанови.

Надаючи правову оцінку, суд приймає до уваги постанову Верховного Суду від 25.03.2020 у справі № 175/3995/17-ц, в якій викладено правовий висновок, що триваюче правопорушення розуміється як проступок, пов`язаний з тривалим та безперервним невиконанням суб`єктом обов`язків, передбачених законом. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка допустила бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження бездіяльності та, відповідно, порушення закону. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку: усунення стану, за якого об`єктивно існує певний обов`язок у суб`єкта, що вчиняє правопорушення; виконанням обов`язку відповідним суб`єктом.

Щодо твердження АТ КБ "ПРИВАТБАНК" про недотримання процедури ч. 4 ст. 63 Закону №1404-VIІІ, а саме виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, то суд звертає увагу, що ч. 4 ст. 63 Закону №1404-VIІІ передбачає складання акту під час перевірки заборони вчиняти певні дії або утримання від вчинення певних дій. В даному випадку скаржником вчинені активні дії на порушення заборони, встановленої ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2018 у справі №904/3898/18 про забезпечення позову, відтак державним виконавцем правомірно застосовані штрафні санкції до позивача за порушення встановленої заборони.

Господарський суд звертає увагу на позицію КГС ВС, викладену в постанові від 19.12.2023 по справі №917/1216/18, що за наявності сумнівів з приводу правомірності чи неправомірності вчинення Виконавцем певних дій, останні підлягають оцінці як з точки зору відповідності цих дій вимогам законодавства, так і їх спрямованості на забезпечення виконання остаточного судового рішення. Зважаючи на те, що оскаржувані дії державного виконавця є такими, що направлені на виконання ухвали про заборону вчинення певних дій, господарський суд вважає, що наявні підстави для відмови у задоволенні скарги.

За таких обставин, господарський суд відмовляє у задоволенні скарги АТ КБ "ПРИВАТБАНК" на дії, бездіяльність та рішення державного виконавця у виконавчому провадженні №57164849 з примусового виконання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2018.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст.86, 137, 144, 234, 235, 339, 342-345 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (вх.№57686/23 від 10.11.2023) на дії, бездіяльність та рішення державного виконавця у виконавчому провадженні №57164849 з примусового виконання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2018 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили 19.12.2023 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 25.12.2023

Суддя С.В. Мартинюк