УХВАЛА

м. Київ

21.12.2023Справа № 910/7855/22

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕМТОЧПІДШИПНИК"

про розстрочення виконання рішення суду

у справі № 910/7855/22

за позовом Першого заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕМТОЧПІДШИПНИК"

про стягнення 854 868,18 грн

Суддя Удалова О.Г.

Секретар судового засідання Бенчук О.О.

Представники учасників справи:

від прокуратури Танцюра О.Б.

від позивача (стягувача) Золотарьова Ю.А.

від відповідача (заявника) Козій Д.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.02.2023 у справі № 910/7855/22 позов Першого заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕМТОЧПІДШИПНИК" про стягнення 854 868,18 грн задоволено повністю.

Вказане рішення суду залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2023.

20.07.2023 на виконання вищевказаного рішення видано накази про примусове виконання рішення у даній справі.

27.11.2023 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕМТОЧПІДШИПНИК" надійшла заява про розстрочення виконання рішення суду у даній справі, в якій останній просить суд розстрочити виконання рішення на один рік з оплатою рівними частинами кожного місяця до 20 числа в розмірі 71 239,01 грн.

Ухвалою суду від 30.11.2023 призначено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕМТОЧПІДШИПНИК" про розстрочення виконання рішення суду у справі № 910/7855/22 до розгляду в судовому засіданні на 14.12.2023.

12.12.2023 від прокуратури надійшли пояснення, згідно з якими остання заперечує проти заяви відповідача у даній справі.

14.12.2023 від позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги у місті Києві.

Ухвалою суду від 14.12.2023 розгляд заяви відповідача відкладено на 21.12.2023.

У судовому засіданні прокурор та позивач проти заяви відповідача про розстрочення виконання рішення у даній справі заперечували, представник відповідача вимоги заяви підтримав та просив заяву задовольнити.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви з огляду на таке.

Розглянувши матеріали заяви, Господарський суд міста Києва зазначає про наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 ГПК України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 1 статті 327 ГПК України).

За приписами статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини та громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Аналогічна правова позиція була висловлена Конституційним Судом України у рішеннях від 13.12.2012 у справі № 18-рп/2012, від 25.04.2012 у справі № 11-рп/2012 та від 30.06.2009 у справі № 16-рп/2009.

За частинами 1, 3 статті 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

При вирішенні питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, враховуються, зокрема, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Водночас, відповідачем під час розгляду даної справи не надано доказів відсутності його вини у виникненні даного спору.

Так, в обґрунтування вимог заяви про розстрочення виконання рішення відповідач посилається на тяжке фінансове становище, а саме: відсутність коштів на рахунку, що, на переконання відповідача, підтверджується випискою з його рахунку в АТ «Ощадбанк».

Проте, суд зазначає, що відповідачем не доведено шляхом подання суду належних та допустимих доказів збитковості його діяльності та неможливості виконання рішення суду у даній справі.

Крім того, суд зазначає, що з наданої позивачем виписки з рахунку вбачається, що періодично такий рахунок поповнюється готівковими коштами.

Відповідно до положень статті 331 ГПК України задоволення заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (тяжке захворювання фізичної особи або членів її сім`ї, її матеріальний стан, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Вищенаведеними нормами встановлено, що розстрочення виконання рішення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

Проте, докази на підтвердження вказаної обставини відповідачем не надано.

Суд відзначає, що між позивачем та відповідачем виникли господарські відносини, а приписи Господарського кодексу України не передбачають привілейованого становища суб`єктів господарювання державної власності у питаннях відповідальності за порушення господарських зобов`язань.

Окрім того, статтею 1 Цивільного кодексу України визначено, що однією із ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, у тому числі й органів державної влади, а тому самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з місцевого бюджету та відсутністю у ньому коштів, не виправдовують замовника та не заперечують обов`язку такого органу, який виступає стороною зобов`язального правовідношення, від його виконання належним чином.

Суд звертає увагу заявника на те, що розстрочення виконання рішення суду спрямовано саме на забезпечення виконання такого рішення, проте, заявником не надано доказів того, що при наданні розстрочки відповідач виконає рішення суду у даній справі.

Крім того, при вирішенні питання про розстрочення виконання рішення суд має врахувати матеріальні інтереси обох сторін.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні поданої відповідачем заяви про розстрочення виконання рішення в даній справі.

Керуючись ст.ст. 233, 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕМТОЧПІДШИПНИК" про розстрочення виконання рішення суду у справі № 910/7855/22 відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення. Ухвалу може бути оскаржено в порядку та строк, встановлені ст.ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України. Повний текст ухвали складено та підписано 29.12.2023.

Суддя О.Г. Удалова