ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"22" грудня 2023 р. Справа № 924/1351/20 (924/1245/23)

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Танасюк О.Є., розглянувши заяву Приватного підприємства „Рудпол" від 20.12.2023 про відвід судді у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства „Проскурів", м. Хмельницький

до Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів", м. Хмельницький

Приватного підприємства „Рудпол", м. Хмельницький,

ОСОБА_1 , м. Хмельницький

про - визнання недійсним договору купівлі-продажу з відстроченням від 03.08.2019, укладеного між Приватним підприємством „Рудпол" та Колективним підприємством „Агрофірма „Проскурів";

про - визнання недійсним договору переведення боргу від 18.11.2020р., укладеного між Приватним підприємством „Рудпол", Колективним підприємством „Агрофірма „Проскурів" та ОСОБА_1

в межах справи №924/1351/20 про банкрутство колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів"

встановив:

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 18.12.2023 відкрито провадження у справі №924/1351/20 (924/1245/23), постановлено розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 11:00 год. 18.01.2024.

21.12.2023 до суду надійшла заява Приватного підприємства „Рудпол" про відвід судді Танасюк О.Є. від розгляду справи №924/1351/20 (924/1245/23).

В обґрунтування поданої заяви ПП „Рудпол" посилається на те, що суддя Танасюк О.Є. під час розгляду справи №924/1351/20 (924/97/22) уже надавала оцінку обставинам дійсності договору купівлі-продажу з відстроченням від 03.08.2019 та договору переведення боргу від 18.11.2020, зокрема, з підстав їх фраудаторності, здійснила їх правову кваліфікацію, тому обмежена такими своїми висновками під час оцінки тих же обставин і на підставі тих самих доказів у позовному провадженні під час розгляду справи №924/1351/20 (924/1245/23). Звертає увагу, що докази, на підставі яких можливо встановити таку обставину є аналогічними до вже досліджених суддею Танасюк О.Є. у справі №924/1351/20 (924/97/22).

Приватне підприємство „Рудпол" вважає, що єдиним способом уникнути сумніву в об`єктивності та неупередженості судді є задоволення поданої заяви та передача справи на повторний авторозподіл.

Також зазначає, що ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 01.07.2022 у справі №924/1351/20 (924/214/22) з подібних підстав було задоволено відвід головуючої судді Танасюк О.Є. від розгляду справи №924/1351/20 (924/214/22).

Під час розгляду заяви про відвід суд зазначає таке.

Статтею 35 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 ГПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно ч. 1 ст. 39 ГПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 ГПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу.

Положеннями ч. 8 ст. 39 ГПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи.

Інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим, об`єктивним та справедливим судом. Відвід (самовідвід) дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості та об`єктивності суддів щодо результатів розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, але сторона зазначає про обґрунтовані нею обставини навіть припущень про необ`єктивність, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Відповідно до висновку №1 Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 01.01.2001, суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він повинен бути вільним від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У пункті 49 рішення у справі "Білуха проти України" Європейський суд з прав людини з посиланням на свою усталену практику зазначає, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У пункті 52 цього ж рішення щодо об`єктивного критерію зазначено, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Суд звертає увагу, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки існує презумпція неупередженості судді. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Метою відводу судді або складу суду є уникнення будь-яких ситуацій, які б свідчили про зацікавленість у розгляді справи, впливали на об`єктивність під час оцінки обставин справи та прийняття у ній рішення.

З цього питання Європейський суд з прав людини зазначив, що у контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного.

У заяві про відвід Приватне підприємство „Рудпол" зазначає, що недійсність договору купівлі-продажу з відстроченням від 03.08.2019 та договору переведення боргу від 18.11.2020, зокрема, з підстав їх фраудаторності, що є предметом доказування у справі №924/1351/20 (924/1245/23), була предметом позову у справі №924/1351/20 (924/97/22), яка перебувала у провадженні судді Танасюк О.Є., за результатами розгляду якої рішенням Господарського суду Хмельницької області від 19.09.2022 у задоволенні позову ПП „Рудпол" відмовлено.

Такі обґрунтування зводяться до незгоди з процесуальним рішенням за результатами розгляду іншої справи та не містять обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Проте, відповідно до ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Доводи заявника щодо необхідності відводу судді Танасюк О.Є. від розгляду справи №924/1351/20 (924/1245/23) з підстав незгоди з правовою позицією судді у справі №924/1351/20 (924/97/22) прямо порушують один з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких заявників не влаштовує.

Таким чином, ухвалення суддею Танасюк О.Є. рішення в іншій справі №924/1351/20 (924/97/22), з яким не погоджується ПП „Рудпол" не є підставою для відводу.

Також необґрунтованим є посилання заявника на задоволення ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 01.07.2022 у справі №924/1351/20 (924/214/22) відводу судді Танасюк О.Є. від розгляду справи №924/1351/20 (924/214/22), оскільки задоволення відводу у вказаній справі здійснено з урахуванням інших обставин та підстав.

Суд звертає увагу, що згідно ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Системний аналіз положень законодавства про банкрутство дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію щодо концентрації всіх спорів у межах справи про банкрутство. Так, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника.

Така ж правова позиція зазначена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 року у справі № 918/420/16, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.06.2018 року у справі № 908/4057/14, від 11.07.2018 року у справі № 922/3040/17, від 29.11.2019 у справах № 908/130/15-г, № 923/1194/17, від 05.02.2020 у справі № 921/557/15-г.

Таким чином, розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Дана позиція також викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі № 607/6254/15-ц.

Суд розглянувши заяву Приватного підприємства „Рудпол" про відвід судді Танасюк О.Є., вважає її необґрунтованою, так як відсутні будь-які обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, а всі доводи, що викладені у заяві про відвід є по суті виключно незгодою заявника із процесуальними діями та рішеннями судді у справі №924/1351/20 (924/97/22).

Інших доказів, передбачених ст.ст. 35-36 ГПК України, що слугували б підставою для відводу судді Танасюк О.Є. у справі №924/1351/20 (924/1245/23) заявником не подано, а судом під час розгляду заяви не встановлено.

Також суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу та відмову у задоволенні заяви Приватного підприємства „Рудпол" про відвід судді Танасюк О.Є. у справі №924/1351/20 (924/1245/23).

Згідно положень абз. 1 ч. 3 ст. 39 ГПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Зважаючи на викладене, заява Приватного підприємства „Рудпол" про відвід судді Танасюк О.Є. від розгляду справи №924/1351/20 (924/1245/23) підлягає передачі для розгляду іншому судді.

Керуючись ст. ст. 35, 39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Приватного підприємства „Рудпол" від 20.12.2023 про відвід судді Танасюк О.Є. від розгляду справи №924/1351/20 (924/1245/23) відмовити.

Передати заяву Приватного підприємства „Рудпол" від 20.12.2023 про відвід судді Танасюк О.Є. від розгляду справи №924/1351/20 (924/1245/23) іншому судді, визначеному в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 22.12.2023 та оскарженню не підлягає.

Суддя О.Є. Танасюк

Примірник ухвали направити:

1 - до справи;

2 - ПАТ "Проскурів" - наділ. до ел. кабінету;

3 - адвокату Керницькій О.В. - наділ. до ел. кабінету;

4 - Керуючому санації КП "Агрофірма "Проскурів" арбітражному керуючому Рудому А.М.- наділ. до ел. кабінету;

5 - ПП „Рудпол" - наділ. до ел. кабінету;

6 - ОСОБА_1 - наділ. до ел. кабінету.