ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/3857/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В.,

при секретарі судового засідання: Колцун В.В.,

за участю представників:

від Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" Серебряник О.О.,

від Державного підприємства "Морський торговельний порт "ПІВДЕННИЙ" Кузьмішкін Д.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС"

на рішення Господарського суду Одеської області від 11.08.2023, прийняте суддею Сулімовською М.Б., м. Одеса, повний текст складено 22.08.2023,

у справі №916/3857/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС"

до відповідача: Державного підприємства "Морський торговельний порт "ПІВДЕННИЙ"

про стягнення 2 326 700 грн

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" звернулося з позовом до Державного підприємства "Морський торговельний порт "ЮЖНИЙ", в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача суму забезпечення виконання договору у розмірі 2326700 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що розірвання укладеного між сторонами договору про постачання електричної енергії споживачу №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020 за ініціативою відповідача зумовило наявність підстав для повернення останнім внесеної позивачем суми забезпечення виконання цього договору, між тим Державне підприємство "Морський торговельний порт "ЮЖНИЙ" безпідставно ухиляється від повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС вказаної суми грошових коштів.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 04.01.2022 відкрито провадження у справі №916/3857/21.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 20.07.2022 у справі №916/3857/21, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.12.2022, позов задоволено; стягнуто з Державного підприємства "Морський торговельний порт "ЮЖНИЙ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" суму забезпечення виконання договору у розмірі 2326700 грн та 34900,50 грн витрат зі сплати судового збору.

Постановою Верховного Суду від 22.03.2023 касаційну скаргу Державного підприємства "Морський торговельний порт "ЮЖНИЙ" задоволено; постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.12.2022 та рішення Господарського суду Одеської області від 20.07.2022 у справі №916/3857/21 скасовано; справу №916/3857/21 направлено на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

Ухвалою Господарського суду Одеської області у складі судді Сулімовської М.Б. від 24.04.2023 справу №916/3857/21 прийнято до свого провадження.

В подальшому ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.05.2023 у справі №916/3857/21 здійснено заміну найменування відповідача з Державного підприємства "Морський торговельний порт "ЮЖНИЙ" на Державне підприємство "Морський торговельний порт "ПІВДЕННИЙ".

Рішенням Господарського суду Одеської області від 11.08.2023 у справі №916/3857/21 (суддя Сулімовська М.Б.) у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі; судові витрати покладено на позивача.

Судове рішення мотивоване недоведеністю позивачем наявності правових підстав для повернення йому суми забезпечення виконання договору про постачання електричної енергії споживачу №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020, оскільки вказаний договір в частині обсягу електричної енергії, що підлягала постачанню відповідачу, та строку виконання зобов`язань Товариством з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" виконано не було, а докази визнання результатів процедури закупівлі або зазначеного договору недійсними у матеріалах справи відсутні, при цьому жодних інших підстав для повернення Державним підприємством "Морський торговельний порт "ПІВДЕННИЙ" суми забезпечення виконання цього договору останній не містить.

Не погодившись з ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 11.08.2023 у справі №916/3857/21 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник наголошує на тому, що відповідно до положень Правил роздрібного ринку електричної енергії та Закону України "Про ринок електричної енергії", які виступають спеціальними нормативно-правовими актами, що регулюють спірні правовідносини у даній справі, укладений між сторонами договір про постачання електричної енергії споживачу №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020 вважається достроково розірваним (припиненим) саме за ініціативою споживача Державного підприємства "Морський торговельний порт "ПІВДЕННИЙ" внаслідок його незгоди з внесенням запропонованих позивачем змін щодо збільшення ціни за одиницю товару, у зв`язку з чим у Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС", як постачальника, виникло право на повернення суми забезпечення виконання зобов`язання за цим договором у сумі 2326700 грн. Крім того, за твердженням апелянта, місцевий господарський суд при ухваленні оскаржуваного рішення безпідставно не врахував, що збільшення уповноваженим органом держави (регулятором ринку) граничних цін підтверджує збільшення відпускної ціни для кінцевих споживачів електричної енергії, між тим відповідач, будучи обізнаним з обставинами коливання ціни на ринку в сторону збільшення, умисно ухилився від укладення з позивачем додаткової угоди до договору про постачання електричної енергії споживачу №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020. Скаржник також звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що суд першої інстанції не виконав вказівок Верховного Суду, зазначених в постанові від 22.03.2023 у даній справі, адже не проаналізував співвідношення правового регулювання зміни умов договору та припинення зобов`язань за ним, що визначене пунктом 3.2.4 Правил роздрібного ринку електричної енергії, та правового регулювання цих відносин, передбаченого нормами Закону України "Про публічні закупівлі", Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, а також не встановив достеменно обставини, пов`язані з достроковим розірванням вищенаведеного договору.

У відзиві на апеляційну скаргу №4455/01/103/23 від 24.10.2023 (вх.№2813/23/Д2 від 25.10.2023) Державне підприємство "Морський торговельний порт "ПІВДЕННИЙ" просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 11.08.2023 у справі №916/3857/21 без змін. Зокрема, відповідач посилається на відсутність узгоджених сторонами безпосередньо у самому договорі про постачання електричної енергії споживачу №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020 (пункт 7.2.11) підстав для повернення позивачу суми забезпечення виконання зобов`язання за цим договором і на те, що Державне підприємство "Морський торговельний порт "ПІВДЕННИЙ" не відмовлялося від вказаного договору та не розривало його, а лише просило надати належні документи, які підтверджували б зміну ціни на відповідному ринку, тим більше, що чинним законодавством не передбачено обов`язку сторони беззаперечно погоджуватись з пропозицією свого контрагента на внесення змін до договору за відсутності документального підтвердження настання передбачених Законом України "Про публічні закупівлі" обставин. Водночас відповідач наголошує на тому, що позивач за відсутності правових підстав припинив здійснювати електропостачання Державному підприємству "Морський торговельний порт "ПІВДЕННИЙ", що свідчить про істотне порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" умов договору про постачання електричної енергії споживачу №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В. від 09.10.2023 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження.

В подальшому ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.10.2023 вирішено розглянути апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" на рішення Господарського суду Одеської області від 11.08.2023 у справі №916/3857/21 поза межами строку, встановленого частиною першою статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк, достатній для забезпечення можливості реалізації учасниками процесу відповідних процесуальних прав з урахуванням запровадженого в Україні воєнного стану, та призначено дану справу до розгляду на 13.12.2023 о 12:30.

З метою повного та всебічного розгляду апеляційної скарги з забезпеченням принципу змагальності та надання учасникам справи необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи, а також правильного застосування законодавства Південно-західним апеляційним господарським судом у судовому засіданні, яке проведено 13.12.2023 в режимі відеоконференції та в якому брали участь представники сторін, шляхом постановлення протокольної ухвали було оголошено перерву до 10:00 год 18.12.2023.

У судовому засіданні 18.12.2023, проведеному в режимі відеоконференції, представник Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" апеляційну скаргу підтримав; представник Державного підприємства "Морський торговельний порт "ПІВДЕННИЙ" висловив заперечення проти її задоволення.

За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 28.12.2020 між Державним підприємством "Морський торговельний порт "ПІВДЕННИЙ" ("Споживач") та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" ("Постачальник") за результатами проведення процедури публічної закупівлі відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі" укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №Т/ВГЕ-377/20 (далі договір №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020), за умовами пункту 2.1 якого Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

У пунктах 1.1-1.3 договору №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020 зазначено, що цей договір про постачання електричної енергії (активної) Споживачу встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції Споживачу Постачальником електричної енергії. Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", Правил роздрібного ринку електричної енергії, Кодексу системи передачі, Правил ринку, затверджених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 №312, №309 та №307, Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 27.12.2017 №1469, інших нормативно-правових актів. Найменування предмету закупівлі визначається згідно з Єдиним закупівельним словником ДК 021:2015.

Очікуваний загальний обсяг споживання електричної енергії визначається сторонами в договорі та складає 21950000 кВт*год. Споживач має право коригування обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий місяць до 25 числа розрахункового місяця (пункти 2.3, 2.4 договору №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020).

В силу пунктів 3.1-3.3, 3.5, 3.6 договору №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020 початком постачання електричної енергії Споживачу є дата, зазначена в заяві, яка є додатком №1 до цього договору. Строк поставки електричної енергії з 00:00 год 01.01.2021 по 24:00 год 31.12.2021 з розподілом за місяцями: січень місяць 2021 року 2080000 кВт*год, лютий місяць 2021 року 1900000 кВт*год, березень місяць 2021 року 1970000 кВт*год, квітень місяць 2021 року 1960000 кВт*год, травень місяць 2021 року 1950000 кВт*год, червень місяць 2021 року 1750000 кВт*год, липень місяць 2021 року 1500000 кВт*год, серпень місяць 2021 року 1600000 кВт*год, вересень місяць 2021 року 1650000 кВт*год, жовтень місяць 2021 року 1690000 кВт*год, листопад місяць 2021 року 1900000 кВт*год, грудень місяць 2021 року 2000000 кВт*год. Місце поставки електричної енергії Державне підприємство "Морський торговельний порт "ПІВДЕННИЙ", 65481, Одеська обл., м. Южне, вул. Берегова, 13, згідно з переліком об`єктів Споживача, який є додатком до заяви. Споживач має право вільно змінювати Постачальника відповідно до процедури, визначеної Правилами роздрібного ринку електричної енергії, та умов цього договору. Постачальник за цим договором не має права вимагати від Споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що не визначена у цьому договорі та у додатках до нього.

Згідно з пунктами 5.1, 5.2, 5.4 договору №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020 Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до специфікації, що є додатком №2 до цього договору. Загальна вартість цього договору становить 46533824,40 грн. Ціна на електричну енергію, зазначена у додатку №2 до цього договору, може бути змінена Постачальником та Споживачем у разі зміни ціни на електричну енергію не більше ніж на 10 відсотків через коливання ціни на електричну енергію на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної у цьому договорі. При цьому, Постачальник або Споживач підтверджує зміну ціни на електричну енергію довідкою, виданою Державним підприємством "Держзовнішінформ" з урахуванням умов постачання.

Положеннями підпункту 6.1.1 пункту 6.1 договору №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020 передбачено, що Споживач має право отримувати електричну енергію на умовах, зазначених у цьому договорі.

Відповідно до підпункту 7.1.3 пункту 7.1 договору №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020 Постачальник має право ініціювати припинення постачання електричної енергії Споживачу у порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством.

У підпункті 7.2.11 пункту 7.2 договору №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020 узгоджено, що Постачальник зобов`язується до укладання договору внести забезпечення його виконання у розмірі не менше 2326700 грн згідно з умовами, зазначеними у тендерній документації. Забезпечення виконання цього договору повертається Постачальнику після виконання Постачальником договору, а також у разі визнання судом результатів процедури закупівлі або договору недійсними, у випадках, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", а також згідно з умовами, зазначеними у договорі, але не пізніше ніж протягом 5 банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє по 31.12.2021, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (пункт 13.1 договору №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020).

За умовами пунктів 13.2-13.4 договору №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020 умови договору не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції (у тому числі ціни за 1 кВт*год електричної енергії) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадків, які передбачено статтею 41 Закону України "Про публічні закупівлі". Постачальник має повідомити Споживача про намір внесення будь-яких змін до умов договору не пізніше ніж за 20 календарних днів до їх застосування з урахуванням інформації про право Споживача розірвати цей договір. Постачальник зобов`язаний повідомити Споживача в порядку, встановленому законом, про будь-яке збільшення ціни без сплати будь-яких штрафних санкцій чи іншої фінансової компенсації Постачальнику, якщо Споживач не приймає нові умови. Зміни та доповнення до договору можуть бути внесені в порядку, передбаченому чинним законодавством України, тільки за домовленістю сторін, що оформлюється додатковими угодами до цього договору, які є його невід`ємною частиною.

Положеннями пунктів 13.5, 13.6 договору №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020 передбачено, що Споживач має право розірвати цей договір достроково в односторонньому порядку, повідомивши Постачальника про це за 20 календарних днів до очікуваної дати розірвання. Дія цього договору також припиняється у наступних випадках: анулювання Постачальнику ліцензії на постачання; банкрутства або припинення господарської діяльності Постачальника; у разі зміни власника об`єкта Споживача; у разі зміни електропостачальника.

Додатками до договору №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020 є заява (в якій визначені персоніфіковані дані Споживача і перелік об`єктів Споживача) та специфікація (в якій узгоджені кількість електричної енергії, ціна за одиницю товару і загальна вартість).

З метою забезпечення виконання своїх зобов`язань за договором №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" перерахувало на рахунок відповідача грошові кошти у сумі 2326700 грн, що підтверджується платіжним дорученням №4525 від 17.12.2020.

На виконання договору №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020 між сторонами було підписано без зауважень та скріплено печатками низку актів прийому-передачі електричної енергії за період з січня місяця 2021 року по серпень місяць 2021 року.

В адресованому Державному підприємству "Морський торговельний порт "ПІВДЕННИЙ" листі №624/Ю2 від 19.02.2021 позивач повідомив про коливання ціни в сторону збільшення у січні та лютому місяцях 2021 року, але не більше 10%, у зв`язку з чим з 01.03.2021 ціна на електричну енергію за договором №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020 складатиме 2,296536 грн з ПДВ за одиницю товару. До вказаного листа додано два примірники підписаних та скріплених печатками позивача додаткової угоди до договору №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020 разом зі специфікацією, а також цінову довідку Державного підприємства "Держзовнішінформ" №121/30 від 19.02.2021 про коливання ціни на ринку електричної енергії.

За результатами опрацювання вищенаведеного листа Державне підприємство "Морський торговельний порт "ПІВДЕННИЙ" надало відповідь №1769/01/207/21 від 26.02.2021, в якій зазначило про відмову від укладення додаткової угоди щодо зміни ціни на електричну енергію з 01.03.2021, оскільки надана Постачальником довідка Державного підприємства "Держзовнішінформ" містить інформацію про коливання середньозваженої ціни купівлі-продажу електричної енергії на ринку "на добу наперед" (РДН) в торгівельній зоні Об`єднаної енергетичної системи України (ОЕС), у той час як відповідач купує електричну енергію на роздрібному ринку електричної енергії.

Листом №1007/Ю2 від 17.08.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" повідомило відповідача про необхідність зміни ціни електричної енергії за договором №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020 в сторону збільшення, у зв`язку із коливанням ціни електричної енергії на ринку.

В доповнення до вищенаведеного листа №1007/Ю2 від 17.08.2021 позивач звернувся до Державного підприємства "Морський торговельний порт "ПІВДЕННИЙ" з листом №1027/Ю2 від 17.08.2021, в якому повідомив відповідача про те, що збільшення ціни електричної енергії в окремих сегментах роздрібного ринку електричної енергії зумовлює необхідність збільшення ціни на електричну енергію за договором №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020, внаслідок чого з 01.09.2021 ціна на електричну енергію за цим договором складатиме 2,296536 грн з ПДВ за одиницю товару. Додатками до вказаного листа виступають роздруківка результатів аукціонів з продажу електричної енергії та лист Державного підприємства "Держзовнішінформ" №121/1807-Л від 28.08.2021.

На офіційному веб-сайті позивача (https://ukrgasresource.com/) було розміщено оголошення про збільшення ціни електричної енергії та необхідність у зв`язку з цим внесення змін до чинних договорів про постачання електричної енергії щодо усіх споживачів шляхом підписання додаткових угод до відповідних договорів. Зокрема, зазначено, що внаслідок коливання ціни на ринку електричної енергії середньозважена ціна купівлі-продажу електроенергії на майданчику РДН (ринок "на добу наперед") у торгівельній зоні ОЕС України (Об`єднаної енергетичної системи України) зросла на 32,23%, а станом на 02.08.2021 середньозважена ціна купівлі-продажу електроенергії на майданчику РДН (ринок "на добу наперед") у торговій зоні ОЕС України (Об`єднаної енергетичної системи України) становить 2578,52 грн/МВт.год, що на 21,68% вище ніж на 01.08.2021.

Разом з вказаним повідомленням споживачам було надано інформацію (з посиланнями на адреси веб-сайтів) щодо актуальних цін купівлі-продажу електричної енергії на ринку "на добу наперед" (РДН) та внутрішньодобовому ринку (ВДР) відповідно до даних Державного підприємства "Оператор ринку", щодо актуальних цін купівлі-продажу електричної енергії на ринку двосторонніх договорів відповідно до даних Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська енергетична біржа", щодо діючого тарифу на послуги з передачі електричної енергії Приватного акціонерного товариства "НЕК УКРЕНЕРГО", щодо діючих тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, які діють з 01.09.2021 згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Листами Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" №1025/Ю2 від 28.08.2021 та №1026/Ю2 від 28.08.2021 повідомлено споживачів електричної енергії про збільшення ціни електричної енергії внаслідок коливання відповідної ціни на ринку, що підтверджується довідками Державного підприємства "Держзовнішінформ" №121/182 від 28.08.2021 та №121/183 від 28.08.2021.

В адресованому Державному підприємству "Морський торговельний порт "ПІВДЕННИЙ" листі №1027/Ю2 від 28.08.2021 позивач повторно попередив про підвищення ціни на ринку електричної енергії з 01.09.2021, надавши при цьому роздруківку результатів аукціонів з продажу електричної енергії та лист Державного підприємства "Держзовнішінформ" №121/1807-Л від 28.08.2021.

01.09.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" звернулося до відповідача з листом №1027-1/Ю2, в якому наполягало на внесенні змін до договору №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020 у зв`язку з істотним збільшенням вартості за одиницю електричної енергії. До цього листа додано підписану позивачем та скріплену його печаткою додаткову угоди у двох примірниках.

У листі №1075/Ю2 від 16.09.2021 позивач наголосив на тому, що він неодноразово звертався до Державного підприємства "Морський торговельний порт "ПІВДЕННИЙ" з листами щодо коливання ціни на електричну енергію на ринку, до яких були додані належні докази такого коливання, проте відповідач не надав письмової відповіді на вказані звернення, у зв`язку із чим така поведінка останнього розцінюється Постачальником як незгода з новими умовами поставки. Водночас довідкою Державного підприємства "Держзовнішінформ" підтверджено коливання ціни у сторону її збільшення на всіх існуючих ринках електричної енергії, передбачених чинним законодавством, а тому разом з цим листом позивач втретє надсилає проект додаткової угоди до договору №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020 щодо підвищення ціни та раніше надіслані матеріали, які підтверджують коливання, при цьому у разі неотримання Постачальником підписаних зі сторони Споживача додаткових угод, Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" вважатиме такі дії відповідачі направленими на припинення вищенаведеного договору про постачання електричної енергії споживачу.

Листом №7695/01/207/21 від 20.10.2021 відповідач повідомив Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" про неможливість збільшення вартості електричної енергії на підставі середньозваженої ціни купівлі-продажу електричної енергії на ринку "на добу наперед" (РДН) в торгівельній зоні Об`єднаної енергетичної системи України (ОЕС), оскільки Державне підприємство "Морський торговельний порт "ПІВДЕННИЙ" купує електричну енергію на роздрібному ринку електричної енергії, при цьому електрична енергія на РДН може бути тільки частиною, з якої складається вартість електричної енергії на роздрібному ринку. Крім того, у цьому листі відповідач зазначив про те, що, з огляду на обставини, які склались на ринку електричної енергії, Державне підприємство "Морський торговельний порт "ПІВДЕННИЙ" готове розглянути інші варіанти щодо внесення змін до договору №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020.

В подальшому Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" звернулося до відповідача з листом №1123/Ю2 від 29.09.2021, в якому запропонувало розірвати договір №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020 за згодою сторін для проведення нової тендерної процедури закупівлі. Обґрунтовуючи підстави для розірвання договору, позивач послався, крім іншого, на довідки Харківської торгово-промислової палати №1876-2/21 від 13.08.2021 та №1914-1/21 від 17.08.2021, відповідно до яких за результатами визначення коливання середньозваженої ціни на РДН в Об`єднаній енергетичній системи України (ОЕС) було встановлено, що за третю декаду липня 2021 року (21.07.2021-31.07.2021) середньозважена ціна на майданчику ринку "на добу наперед" зросла на 77,83% відносно першої декади травня 2021 року (01-05.2021-10.05.2021), у той час як за першу декаду серпня 2021 року (01.08.2021-10.08.2021) середньозважена ціна на майданчику ринку "на добу наперед" зросла 31,04% відносно третьої декади липня 2021 року (21.07.2021-31.07.2021), а тому протягом чотирьох місяців (травень-серпень місяці 2021 року) ціна електричної енергії в Україні зросла більше ніж на 108,87%, що суттєво вплинуло на достатність фінансових активів для закупівлі, необхідних для виконання договорів зі споживачами.

Крім того, позивач направив Державному підприємству "Морський торговельний порт "ПІВДЕННИЙ" попередження №1124/Ю2 від 29.09.2021 про повне припинення постачання електроенергії за договором №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020, в якому вказано, що останнім днем постачання електричної енергії є 21.10.2021, а також те, що про відключення електроустановок Споживача Постачальником направлено відповідний лист оператору системи розподілу для вжиття заходів, передбачених Правилами роздрібного ринку електричної енергії.

02.11.2021 відповідач надіслав Товариству з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" лист №7988/01/207/21 від 02.11.2021, в якому зазначив про те, що 22.10.2021 оператор системи розподілу Акціонерне товариство "УКРЗАЛІЗНИЦЯ" повідомило Державне підприємство "Морський торговельний порт "ПІВДЕННИЙ" про переведення даного підприємства з 22.10.2021 на постачальника "останньої надії" у зв`язку з припиненням дії договору №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020. Проте, як стверджує у цьому листі відповідач, останній не припиняв дію договору та вважає вищенаведений договір чинним, а відтак наполягає на подальшому забезпеченні Державного підприємства "Морський торговельний порт "ПІВДЕННИЙ" електричною енергію згідно з умовами вказаного договору.

03.11.2021 позивач направив Державному підприємству "Морський торговельний порт "ПІВДЕННИЙ" лист №174-Ю1 від 03.11.2021, в якому наголошував на тому, що, з огляду на незгоду/неприйняття відповідачем запропонованих змін істотних умов договору №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020, вказаний договір згідно з Правилами роздрібного ринку електричної енергії є розірваним за ініціативою споживача з 22.10.2021, у зв`язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" просило у п`ятиденний строку повернути кошти у розмірі 2326700 грн, які були сплачені позивачем з метою забезпечення виконання своїх зобов`язань за цим договором.

Державне підприємство "Морський торговельний порт "ПІВДЕННИЙ" в адресованому позивачу листі №8290/01/103/21 від 12.11.2021 зазначило про відсутність підстав для повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" суми забезпечення виконання договору №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020 у розмірі 2326700 грн, адже даний договір не виконаний Постачальником у повному обсязі.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача суми забезпечення виконання договору №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020 у розмірі 2326700 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив з недоведеності позивачем наявності правових підстав для повернення йому суми забезпечення виконання договору №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020, оскільки вказаний договір в частині обсягу електричної енергії, що підлягала постачанню відповідачу, та строку виконання зобов`язань Товариством з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" виконано не було, а докази визнання результатів процедури закупівлі або зазначеного договору недійсними у матеріалах справи відсутні, при цьому жодних інших підстав для повернення Державним підприємством "Морський торговельний порт "ПІВДЕННИЙ" суми забезпечення виконання цього договору останній не містить.

Колегія суддів не погоджується з висновком Господарського суду Одеської області про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Вказаний вище підхід є загальним і може застосовуватись при розгляді будь-яких категорій спорів, оскільки не доведеність порушення прав, за захистом яких було пред`явлено позов у будь-якому випадку є підставою для відмови у його задоволенні.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Чинне законодавство визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Крім того, суди мають виходити із того, що обраний позивачем спосіб захист цивільних прав має бути не тільки ефективним, а й відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами, та має бути спрямований на захист порушеного права.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

11.06.2017 набрав чинності Закон України "Про ринок електричної енергії", який запровадив нову модель системи договірних правовідносин на роздрібному ринку електроенергії.

В силу статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про постачання електричної енергії споживачу.

Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, №312 від 14.03.2018 (далі Правила роздрібного ринку електричної енергії).

Положеннями пункту 1.2.7 Правил роздрібного ринку електричної енергії визначено, що постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу (додаток 5 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).

В силу частин першої, четвертої статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною сьомою статті 179 Господарського кодексу України унормовано, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

Статтею 714 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

За умовами частини першої статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Згідно з пунктом 3.1.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником "останньої надії".

Договір про постачання електричної енергії споживачу домовленість двох сторін (електропостачальник і споживач), що є документом певної форми, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником за вільними цінами (абзац чотирнадцятий пункту 1.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії).

Положеннями частин першої, другої статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" унормовано, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Колегія суддів вбачає, що договір №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020 за своєю юридичною природою є договором постачання електричної енергії споживачу, який укладений між сторонами за результатами проведення процедури публічної закупівлі.

Статтею 185 Господарського кодексу України унормовано, що до укладення господарських договорів на організованих ринках капіталу, організованих товарних ринках, оптових ярмарках, публічних торгах застосовуються загальні правила укладення договорів на основі вільного волевиявлення, з урахуванням нормативно-правових актів, якими регулюється діяльність відповідних організованих ринків капіталу, організованих товарних ринків, ярмарків та публічних торгів.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади визначено Законом України "Про публічні закупівлі" (в редакції, чинній станом на момент укладення договору №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020; далі Закон України "Про публічні закупівлі"), метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Відповідно до статті 1 Закону "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю - це господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

В силу частини першої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Частинами другою, третьою статті 180 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї зі сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

У частині п`ятій статті 180 Господарського кодексу України вказано, що ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом (частини перша, друга статті 632 Цивільного кодексу України).

У наведеному приписі закріплено принцип стабільності (або відносної неможливості зміни) встановленої сторонами ціни, що є проявом обов`язковості виконання умов договору, встановленої статтею 629 Цивільного кодексу України.

Суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що в умовах ринкової економіки ціна в договорі визначається попитом і пропозицією, конкуренцією та іншими економічними чинниками, відтак при укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, за яких він буде виконуватись, зокрема, враховувати тенденції зростання (падіння) цін на ринку товарів та послуг тощо.

Зазначений висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14.06.2018 у справі №904/8354/16.

В силу частини четвертої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії (пункт 2 частини четвертої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі").

Таким чином, Законом України "Про публічні закупівлі" встановлено імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватись виключно у випадках, визначених статтею 41 цього Закону.

З аналізу зазначених положень Закону України "Про публічні закупівлі" вбачається, що вони є спеціальними нормами, які визначають правові підстави внесення змін та доповнень до договорів, укладених за наслідком публічних закупівель, та повинні застосовуватися переважно щодо норм Цивільного кодексу України (статті 651) та Господарського кодексу України (стаття 188), які визначають загальну процедуру внесення змін до договору. Якщо спеціальною нормою права (частиною четвертою статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі") заборонено укладення умов договору про публічні закупівлі, які відрізняються від умов тендерної пропозиції, та заборонено вносити зміни до договору, окрім певного законодавчо визначеного переліку випадків, то внесення змін до такого договору поза межами переліку, передбаченого зазначеним приписом закону, означатиме незаконність внесення цих змін.

Згідно з роз`ясненнями Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №3302-05/11398-07 від 07.04.2015 "Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю" внесення таких змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.

Отже, обставина коливання ціни на товар має бути підтверджена документально, оскільки в іншому випадку застосування приписів пункту 2 частини четвертої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" як підстави для внесення змін до договору про закупівлю є необґрунтованим, при цьому контекст вказаної норми передбачає наявність конкретної умови її застосування, а відтак опосередковано встановлює обов`язок щодо перевірки факту наявності даної умови.

При цьому колегія суддів зауважує, що документального підтвердження коливання ціни на ринку вимагає як закон (про що вказано в роз`ясненні Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №3302-05/11398-07 від 07.04.2015 та що випливає зі змісту пункту 2 частини четвертої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі"), так і укладений між сторонами договір (пункт 5.4 договору №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020).

Метою регулювання, передбаченого статтею 41 Закону "Про публічні закупівлі", а саме: закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10%, є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

Вищенаведена норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону "Про державні закупівлі" нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів.

При цьому постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на товар на ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним.

Виключний перелік органів, які надають підтвердні документи про коливання ціни товару на ринку, а також виключний перелік відповідних документів, що підтверджують факт такого коливання, законодавством у сфері публічних закупівель не визначено, у зв`язку з чим сторони мають можливість самостійно узгодити суб`єкта, документи якого вважатимуть належними доказами на підтвердження коливання ціни товару на ринку.

У пункті 5.4 договору №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020 вказано, що Постачальник або Споживач підтверджує зміну ціни на електричну енергію довідкою, виданою Державним підприємством "Держзовнішінформ" з урахуванням умов постачання.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи листування сторін, Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" неодноразово зверталося до відповідача з пропозиціями щодо укладення додаткових угод про збільшення ціни за одиницю товару з урахуванням передбачених чинним законодавством меж (тобто до 10%), в яких детально обґрунтовувало збільшення вартості електроенергії на ринку, що, в свою чергу, зумовило невигідність постачання споживачу електричної енергії за ціною, яка передбачена у договорі №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020, проте внаслідок коливання ціни на ринку стала істотно заниженою, у зв`язку з чим виконання вказаного договору стає для постачальника збитковим (аналогічне обґрунтування було викладене у вигляді окремого оголошення на офіційному веб-сайті позивача). До відповідних звернень позивачем були додані довідки Державного підприємства "Держзовнішінформ", які містять інформацію про коливання середньозваженої ціни купівлі-продажу електричної енергії на ринку "на добу наперед" (РДН) та внутрішньодобовому ринку (ВДР) в торгівельній зоні Об`єднаної енергетичної системи України (ОЕС).

Для забезпечення постачання електричної енергії споживачам електропостачальники здійснюють купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами та/або на ринку "на добу наперед", внутрішньодобовому ринку і на балансуючому ринку, а також шляхом імпорту (частина п`ята статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії").

Відповідно до положень Закону України "Про ринок електричної енергії" роздрібний ринок електричної енергії це система відносин, що виникають між споживачем електричної енергії та електропостачальником у процесі постачання електричної енергії, а також іншими учасниками ринку, які надають пов`язані з постачанням електричної енергії послуги. Водночас внутрішньодобовий ринок електричної енергії та ринок електричної енергії "на добу наперед" виступають організованими сегментами ринку електричної енергії.

Таким чином, ціноутворення на роздрібному ринку електричної енергії напряму залежить від ціноутворення на ринку електричної енергії "на добу наперед" та внутрішньодобовому ринку електричної енергії, у зв`язку з чим коливання цін на вказаних організованих сегментах ринку електричної енергії безумовно призводять до відповідних коливань на роздрібному ринку.

З огляду на викладене, беручи до уваги те, що надані Товариством з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" довідки Державного підприємства "Держзовнішінформ" відображають моніторинг цін на електричну енергію на організованих сегментах ринку електричної енергії протягом періоду часу після укладення між сторонами договору №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020, колегією суддів критично оцінюються твердження Державного підприємства "Морський торговельний порт "ПІВДЕННИЙ" про те, що вказані документи не є належними доказами на підтвердження факту коливання ціни на роздрібному ринку електричної енергії.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними.

Згідно зі статтею 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Принцип добросовісності передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. Дії учасників цивільних та корпоративних відносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.

Зазначений принцип лежить в основі доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

Поведінка є такою, що суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, якщо вона не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона правовідносин розумно покладалася на ці заяви чи попередню поведінку.

У зв`язку з цим, добросовісність при правовому регулюванні цивільних відносин повинна розглядатися як відповідність реальної поведінки учасників таких відносин вимогам загальносоціальних уявлень про честь і совість. Іншими словами, щоб бути добросовісним, дії та вчинки учасників цивільних відносин мають здійснюватися таким чином, щоб вони викликали схвальну оцінку з боку суспільної моралі, зокрема, в аспекті відповідності застосованих засобів правового регулювання тим цілям, які перед ним ставляться. І, навпаки, реалізація правового регулювання цивільних відносин буде недобросовісною, якщо соціальна свідомість відкидає її як таку, що не відповідає задекларованій меті.

Цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість.

Здійснення суб`єктивних цивільних прав повинно відбуватись у суворій відповідності до принципів правомірності здійснення суб`єктивних цивільних прав, автономії волі, принципів розумності і добросовісності. Їх сукупність є обов`язковою для застосування при здійсненні усіх без винятку суб`єктивних цивільних прав.

Враховуючи вищевикладене, поведінка Державного підприємства "Морський торговельний порт "ПІВДЕННИЙ", яке спочатку в адресованому позивачу листі №7695/01/207/21 від 20.10.2021 зазначило про те, що відповідачу відомо про обставини, які склались на ринку електричної енергії в контексті збільшення вартості останньої, а в подальшому зауважило на відсутності підстав для внесення запропонованих Товариством з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" змін до договору №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020 з мотивів недоведеності позивачем факту коливання відповідної ціни, не може кваліфікуватися як добросовісна.

Південно-західний апеляційним господарським судом враховується правова позиція об`єднаної палати Верховного Суду, викладена в постанові від 18.06.2021 у справі №927/491/19, про те, що навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки.

Між тим, відмовляючись від реалізації свого права на підписання додаткової угоди, споживач електричної енергії, діючи розумно та обачливо, повинен враховувати правові наслідки, які в силу приписів чинного законодавства настають у разі незгоди/неприйняття запропонованих постачальником змін, а саме: дострокове розірвання договору, тим більше, що про настання цих наслідків позивач неодноразово попереджав Державне підприємство "Морський торговельний порт "ПІВДЕННИЙ" у своїх листах (повідомленнях).

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом частин першої, другої статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що зазначеною нормою встановлено правило щодо можливості припинення зобов`язання лише на підставі договору або закону, при цьому одностороннє припинення зобов`язання можливе, якщо такі дії вчинені відповідно до вимог закону або передбачені умовами договору.

Розірванням договору є припинення договірного зобов`язання, тобто зникнення правового зв`язку між сторонами договірного зобов`язання на підставах, встановлених у законі або договорі, та припинення їхніх прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Частинами першою, третьою статті 651 Цивільного кодексу України унормовано, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, за змістом наведених норм розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і в односторонньому порядку. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини передбачають таку можливість. Відповідні підстави для одностороннього розірвання договору можуть бути передбачені законом або безпосередньо в договорі та можуть як ставитись в залежність від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).

Одностороннє припинення договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання.

Згідно з пунктом 3.2.4 Правил роздрібного ринку електричної енергії у разі зміни умов договору про постачання електричної енергії споживачу, у тому числі комерційної пропозиції, електропостачальник не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування повідомляє про це споживача з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір. У разі надання у встановленому порядку електропостачальником споживачу повідомлення про зміни умов договору про постачання електричної енергії (у тому числі зміну ціни), що викликані змінами регульованих складових ціни (тарифу на послуги з передачі та/або розподілу електричної енергії, ціни (тарифу) на послуги постачальника універсальних послуг та/або "останньої надії") та/або змінами в нормативно-правових актах щодо формування цієї ціни або умов постачання електричної енергії, договір вважається із зазначеної в повідомленні дати зміни його умов (але не раніше ніж через 20 днів від дня надання споживачу повідомлення), про що зазначається у повідомленні, достроково розірваним (без штрафних санкцій) за ініціативою споживача у разі надання електропостачальнику письмової заяви споживача про незгоду/неприйняття змін протягом 5 робочих днів з дня отримання такого повідомлення, але не пізніше ніж за 10 календарних днів до зазначеної в повідомленні дати зміни умов договору.

Положення даного пункту Правил роздрібного ринку електричної енергії застосовуються саме до відносин, що регулюють постачання електричної енергії за вільними цінами, оскільки вказане положення включене до Глави 3.2 Розділу ІІІ цих Правил, яка регламентує відповідне постачання електричної енергії споживачам на роздрібному ринку. Особливості постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та постачальником "останньої надії" визначені Главами 3.3 та 3.4 Розділу ІІІ вказаних Правил відповідно.

З наявного у матеріалах справи листування сторін дійсно не вбачається, що відповідач висловлював намір щодо дострокового припинення укладеного між сторонами договору №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020, між тим в силу спеціального положення Правил роздрібного ринку електричної енергії вказаний договір вважається достроково розірваним за ініціативою споживача безпосередньо внаслідок самого факту письмової незгоди останнього з внесенням змін до договору про постачання електричної енергії, у той час як будь-яких інших додаткових умов, у тому числі щодо необхідності наявності волі Державного підприємства "Морський торговельний порт "ПІВДЕННИЙ" на припинення договірних відносин, чинне законодавство не містить.

При цьому апеляційний господарський суд наголошує на тому, що пункт 3.2.4 Правил роздрібного ринку електричної енергії жодним чином не суперечить правовому регулюванню договірних відносин, яке передбачене нормами Закону України "Про публічні закупівлі", Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, адже зазначене положення Правил не зобов`язує споживача вносити зміни до договору, укладеного за результатами проведення публічної закупівлі, а лише визначає правові наслідки неприйняття останнім запропонованих постачальником змін.

Водночас за змістом наведеного пункту Правил роздрібного ринку електричної енергії порядок дострокового припинення договору пов`язаний зі зміною умов договору які обумовлені: 1) змінами регульованих складових ціни (тарифу на послуги з передачі та/або розподілу електричної енергії, ціни (тарифу) на послуги постачальника універсальних послуг та/або "останньої надії") 2) змінами в нормативно-правових актах щодо формування цієї ціни або умов постачання електричної енергії.

Ціни на послуги постачальника універсальних послуг визначаються у відповідності до Порядку формування цін на універсальні послуги, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1177 від 05.10.2018. Ціна постачальника "останньої надії" визначається згідно з Порядком формування ціни, за якою здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії", затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1179 від 05.10.2018.

Роздрібний тариф, за яким споживач оплачує електричну енергію формується з наступних складових: закупівельної ціни електричної енергії як товару, який електропостачальник закупив за двосторонніми договорами та/або на організованих сегментах ринку; тарифу на послуги з передачі електричної енергії; тарифу на послуги з розподілу електричної енергії; складової, яка забезпечувала покриття витрат з постачання електричної енергії, або тарифу на послуги постачальника універсальних послуг, або тарифу на послуги постачання "останньої надії".

У матеріалах справи міститься роздруківка публічно доступного оголошення, яке розміщене на офіційному веб-сайті позивача (https://ukrgasresource.com/) та яке підтверджує зміну регульованих складових ціни, оскільки відображає інформацію (з посиланнями на адреси веб-сайтів) щодо збільшення Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (Регулятор ринку) граничних цін, у тому числі і на послуги з передачі електричної енергії.

За таких обставин, беручи до уваги те, що запропоновані Товариством з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" зміни до договору про постачання електричної енергії споживачу обумовлені, зокрема, змінами регульованих складових ціни, а також враховуючи надання відповідачем письмової відмови від прийняття запропонованих постачальником змін, колегія суддів дійшла висновку про те, що укладений між сторонами договір №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020 достроково припинився за ініціативи Державного підприємства "Морський торговельний порт "ПІВДЕННИЙ" відповідно до пункту 3.2.4 Правил роздрібного ринку електричної енергії.

За умовами частини першої статті 27 Закону "Про публічні закупівлі" замовник має право вимагати від переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі внесення ним не пізніше дати укладення договору про закупівлю забезпечення виконання такого договору, якщо внесення такого забезпечення передбачено тендерною документацією або в оголошенні про проведення спрощеної закупівлі.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що умови стосовно внесення постачальником забезпечення виконання договору передбачені у тендерній документації та безпосередньо у підпункті 7.2.11 пункту 7.2 договору №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020, у зв`язку з чим на виконання відповідних вимог позивач перерахував на користь Державного підприємства "Морський торговельний порт "ПІВДЕННИЙ" грошові кошти у сумі 2326700 грн, про що свідчить платіжне доручення №4525 від 17.12.2020.

За своєю правовою природою вищенаведена сума грошових коштів виступає заставою (стаття 572 Цивільного кодексу України), за допомогою якої сторони договірних правовідносин впливають одна на одну з метою належного виконання передбаченого договором економічного завдання під загрозою вчинення певних дій, які зумовлять настання негативних наслідків майнового характеру для заставодавця.

Застава створює між кредитором у забезпеченому (основному) зобов`язанні та особою, що забезпечує зобов`язання, особливий вид відносин - акцесорне (додаткове) по відношенню до основного зобов`язання, яке характеризується тим, що має охоронну спрямованість, є способом забезпечення майнових інтересів кредитора при невиконанні або неналежному виконанні основного зобов`язання боржником; його захисний механізм базується на праві вимоги кредитора, а не на обов`язку виконання забезпечувального зобов`язання (тому що обов`язок належного виконання зобов`язання покладений законом на боржника за основним зобов`язанням); виникнення охоронювального зобов`язання із забезпечення інтересів кредитора в цих зобов`язаннях можливе лише при настанні відкладальної умови, якою є юридичний факт неправомірної поведінки боржника у вигляді невиконання або неналежного виконання ним основного зобов`язання.

Суттю застави є задоволення вимог кредитора у випадку невиконання/неналежного виконання боржником своїх зобов`язань за основним договором за рахунок предмета застави.

В силу пункту 1 частини першої статті 593 Цивільного кодексу України право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.

Отже, застава має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання. Застава є додатковим способом забезпечення виконання, а тому такі правовідносини щодо встановлення забезпечення матимуть юридичне значення тільки тоді, коли матимуть юридичну силу основні зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на припинення між сторонами основного зобов`язання за договором №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020 у зв`язку з його достроковим розірванням за ініціативою відповідача, Південно-західний апеляційний господарський суд, беручи до уваги похідний характер застави, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та, відповідно, стягнення з Державного підприємства "Морський торговельний порт "ПІВДЕННИЙ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" суми забезпечення виконання договору у розмірі 2326700 грн.

Відповідно до пунктів 2 та 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, а також справедливість, добросовісність та розумність.

Тлумачення статті 3 Цивільного кодексу України свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.

За умовами частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи.

Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (пункт 4.1 рішення Конституційного Суду України №15-рп/2004 від 02.11.2004).

У частині третій статті 509 Цивільного кодексу України вказано, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст правочину, в першу чергу, має відповідати вимогам актів цивільного законодавства, перелічених в статті 4 Цивільного кодексу України, та загальним засадам цивільного законодавства, визначеним у статті 3 Цивільного кодексу України. Зважаючи на імперативне встановлення у законодавстві основоположних засад справедливості, добросовісності та розумності, останні мають за мету недопущення заподіяння шкоди іншим учасникам цивільного обороту.

Закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.

Колегія суддів вбачає, що у підпункті 7.2.11 пункту 7.2 договору №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020 встановлено конкретні випадки, настання яких зумовлює повернення забезпечення виконання, при цьому розірвання договору за ініціативи споживача, яке не зумовлене неправомірною поведінкою постачальника, до переліку таких випадків даним положенням договору не віднесено.

Між тим, апеляційний господарський суд наголошує на тому, що не включення до умов договору №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020 вищезазначеної підстави для повернення забезпечувального платежу фактично призводить до безпідставного та несправедливого збагачення споживача на шкоду постачальнику, адже споживач за відсутності доказів порушення постачальником прийнятих на себе за цим договором зобов`язань фактично залишає собі суму застави, що необґрунтовано порушує баланс інтересів сторін, суперечить самій природі вказаного способу забезпечення, а також принципам справедливості, розумності та добросовісності.

Таким чином, сама по собі відсутність у договорі №Т/ВГЕ-377/20 від 28.12.2020 такої підстави для повернення суми забезпечення виконання як розірвання договору за ініціативи споживача, яке не зумовлене неправомірною поведінкою постачальника, з огляду на принципи справедливості, розумності та добросовісності, жодним чином не спростовує можливості стягнення з Державного підприємства "Морський торговельний порт "ПІВДЕННИЙ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" вказаної суми коштів.

У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах (правова позиція Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16).

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" унормовано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

За умовами статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення Господарського суду Одеської області від 11.08.2023 у справі №916/3857/21 не відповідає вказаним вище вимогам у зв`язку з невідповідністю викладених у ньому висновків обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з одночасним ухваленням нового рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України на Державне підприємство "Морський торговельний порт "ПІВДЕННИЙ" покладаються витрати позивача зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 11.08.2023 у справі №916/3857/21, а також витрати самого відповідача зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 20.07.2022 у справі №916/3857/21 та касаційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 20.07.2022 у справі №916/3857/21 і постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.12.2022 у справі №916/3857/21.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" задовольнити.

Рішення Господарського суду Одеської області від 11.08.2023 у справі №916/3857/21 скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" до Державного підприємства "Морський торговельний порт "ПІВДЕННИЙ" задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Морський торговельний порт "ПІВДЕННИЙ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" суму забезпечення виконання договору у розмірі 2326700 грн, витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 34900,50 грн та витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 11.08.2023 у справі №916/3857/21 у розмірі 52350,75 грн.

Витрати Державного підприємства "Морський торговельний порт "ПІВДЕННИЙ" зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 20.07.2022 у справі №916/3857/21 та зі сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 20.07.2022 у справі №916/3857/21 і постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.12.2022 у справі №916/3857/21 покласти на Державне підприємство "Морський торговельний порт "ПІВДЕННИЙ".

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ з зазначенням всіх необхідних реквізитів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 25.12.2023.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя К.В. Богатир

Суддя Л.В. Поліщук