РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.12.2023Справа № 910/497/23

За позовом Приватного підприємства "БУДИНКИ СТОЛИЦІ"

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ХАРКІВСЬКЕ ШОСЕ 19"

про стягнення 40 006,85 грн

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Ратківська А.Р.

Представники: без виклику учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "БУДИНКИ СТОЛИЦІ" (далі - позивач, ПП "БУДИНКИ СТОЛИЦІ") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ХАРКІВСЬКЕ ШОСЕ 19" (далі - відповідач, ОСББ "ХАРКІВСЬКЕ ШОСЕ 19") про стягнення 40 006,85 грн, з яких: 29 158,20 грн інфляційних втрат, 10 848,65 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що стягнення з відповідача 171 418,00 грн заборгованості за червень 2018 року за Договором про надання послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території від 21.05.2018 (далі - Договір) було предметом розгляду у справі Господарського суду міста Києва № 910/10695/21. Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.10.2021 у справі № 910/10695/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2022, позов ПП "БУДИНКИ СТОЛИЦІ" задоволено повністю. Оскільки відповідач сплатив 171 418 грн боргу за Договором лише 15.02.2022, позивачем нараховано до стягнення з відповідача інфляційні втрати та 3% річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України за період з 07.01.2020 по 14.02.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 позовну заяву ПП "БУДИНКИ СТОЛИЦІ" залишено без руху, встановлено позивачу спосіб та строк усунення недоліків позовної заяви.

23.01.2023 представником позивача сформовано в системі "Електронний суд" заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано уточнену позовну заяву, яка прийнята судом до розгляду.

31.01.2023 представником позивача сформовано в системі "Електронний суд" заяву стосовно надання доказів сплати судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2023 позовну заяву ПП "БУДИНКИ СТОЛИЦІ" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/497/23, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

07.02.2023 представником відповідача сформовано в системі "Електронний суд" клопотання про зупинення розгляду справи, відповідно до якого відповідач просив суд зупинити провадження у справі № 910/497/23 до набрання законної сили рішення Господарського суду Київської області від 15.12.2022 у справі № 911/233/22, яким визнано недійсним Договір про надання послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території від 21.05.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2023 зупинено провадження у справі № 910/497/23 до набрання законної сили рішенням Господарського суду Київської області у справі № 911/233/22, зобов`язати сторони сповістити суд про усунення обставин, що стали підставою для зупинення провадження у справі 910/497/23.

24.04.2023 ПП "БУДИНКИ СТОЛИЦІ" звернулось в системі "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.04.2023 у справі № 910/497/23.

10.05.2023 справу № 910/497/23 надіслано до Північного апеляційного господарського суду.

05.06.2023 представником відповідача сформовано в системі "Електронний суд" клопотання/заяву, відповідно до якої просив суд поновити провадження у справі № 910/497/23, встановити відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву з урахуванням поновлення провадження у справі. В обгрунтування клопотання про поновлення провадження у справі № 910/497/23 відповідач зазначив, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.05.2023 у справі № 911/233/22 залишено в силі рішення Господарського суду Київської області від 15.12.2022 у справі № 911/233/22.

06.06.2023 представником відповідача сформовано в системі "Електронний суд" відзив на позовну заяву у справі № 910/497/23, відповідно до якого відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Безпосередньо у відзиві на позовну заяву відповідач заявив на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України клопотання про зупинення провадження у справі № 910/497/23 до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/10695/21 за результатами розгляду заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування клопотання про зупинення провадження у справі № 910/497/23 відповідач зазначив, що ОСББ "ХАРКІВСЬКЕ ШОСЕ 19" звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2021 у справі № 910/10695/21 за нововиявленими обставинами та про поворот виконання, відповідно до якої просив суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2021 у справі № 910/10695/21 за нововиявленими обставинами та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПП "БУДИНКИ СТОЛИЦІ" до ОСББ "ХАРКІВСЬКЕ ШОСЕ 19" відмовити у повному обсязі. Відповідач зазначив, що у разі скасування рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2021 у справі № 910/10695/21 за нововиявленими обставинами, відсутньою буде основна заборгованість ОСББ "ХАРКІВСЬКЕ ШОСЕ 19", існування якої є основою доводів позивача у цій справі про стягнення нарахувань за ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2023 апеляційну скаргу ПП "БУДИНКИ СТОЛИЦІ" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.04.2023 у справі № 910/497/23 задоволено, скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.04.2023 у справі № 910/497/23, матеріали справи передано до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

21.09.2023 Північним апеляційним господарським судом повернуто справу № 910/497/23 до Господарського суду міста Києва.

Судом відхилено клопотання відповідача про зупинення провадження у справі № 910/497/23 до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/10695/21 за результатами розгляду заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.09.2023 продовжено розгляд справи № 910/497/23.

16.10.2023 через відділ діловодства суду від Північного апеляційного господарського суду надійшли документи для залучення до матеріалів справи.

23.10.2023 представником відповідача сформовано в системі "Електронний суд" додаткові пояснення у справі, які відповідач просив суд врахувати при вирішенні справи, відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати. У наведених поясненнях відповідач зазначив, що рішенням Господарського суду міста Києва від 05.10.2023 у справі № 910/10695/21 скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2021 у справі № 910/10965/21, у задоволенні позову у справі № 910/10965/21 відмовлено, заяву ОСББ "ХАРКІВСЬКЕ ШОСЕ 19" про поворот виконання судового рішення задоволено. Отже, на думку відповідача, обставини, на які позивач посилається у позові, відсутні, що доводить безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

Відповідно до ч. 1, 8 ст. 165 ГПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Положеннями ч. 9 ст. 165 ГПК України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи положення ч. 9 ст. 165 ГПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, а відповідач як на підставу свої заперечень, дослідивши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

Відповідно до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами статей 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статей 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною першою статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічні положення містить частина перша статті 526 ЦК України.

Згідно з статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина 1 статті 611 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до норм статей 598 - 609 ЦК України, рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання. В той же час, приписи статті 625 Цивільного кодексу України не виключають звернення кредитора з вимогою про стягнення з боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, суми інфляційних та процентів річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов`язання, зокрема, за період після прийняття судом відповідного рішення.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.10.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2022, у справі №910/10695/21 позов ПП "БУДИНКИ СТОЛИЦІ" задоволено повністю. Стягнуто з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Торгово-офісний центр "Мега-Сіті" на користь Приватного підприємства "Будинки столиці" 171 418 грн 00 коп. основного боргу, 2 571 грн 27 коп. витрат по сплаті судового збору.

У вказаних рішеннях судами зазначено, зокрема, що 18.08.2021 відповідач - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ХШ Мега 19" () змінив найменування на Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Торгово-офісний центр "Мега-Сіті" (), а потім з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Торгово-офісний центр "Мега-Сіті" - на Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ХШ Мега 19".

14.12.2022 Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ХШ Мега 19" перейменовано в Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ХАРКІВСЬКЕ ШОСЕ 19" ().

14.02.2022 було відкрито виконавче провадження ВП № 68645446 з примусового виконання наказу №910/10695/21 від 18.10.2021, а 15.02.2022 відповідач виконав рішення суду у справі №910/10695/21, сплативши на користь позивача грошові кошти у розмірі 173 989,27 грн, з яких 171 418,00 грн основного боргу за Договором, що підтверджується випискою по рахунку позивача в АТ ОТП БАНК.

Предметом розгляду даної справи № 910/497/23 є стягнення з відповідача 29 158,20 грн інфляційних втрат та 10 848,65 грн 3 % річних за період з 07.01.2020 по 14.02.2022, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання з оплати послуг, наданих позивачем на підставі Договору про надання послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території від 21.05.2018, заборгованість відповідача за яким встановлена рішенням Господарського суду міста Києва від 18.10.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2022, у справі №910/10695/21.

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Київської області від 15.12.2022 у справі № 911/233/22, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.05.2023, позовні вимоги ОСББ "ХАРКІВСЬКЕ ШОСЕ 19" задоволено повністю, визнано недійсним Договір про надання послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території від 21.05.2018, укладений між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "ХШ Мега 19" (після зміни найменування - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ХАРКІВСЬКЕ ШОСЕ 19") та ПП "БУДИНКИ СТОЛИЦІ".

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.10.2023 рішення Господарського суду Київської області від 15.12.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.05.2023 у справі № 911/322/22 залишено без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає (ч. 3 ст. 317 ГПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 241 ГПК України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відтак, рішення у справі Господарського суду Київської області № 911/233/22 набрало законної сили 29.05.2023.

Відповідно до частини 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Норми статті 129-1 Конституції України визначають, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, судове рішення у справі № 911/322/22 не може бути поставлене під сумнів, а інші рішення, в тому числі і у даній справі, не можуть йому суперечити, відтак факт недійсності Договору про надання послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території від 21.05.2018 підтверджено рішенням Господарського суду Київської області від 15.12.2022 у справі № 911/233/22, яке набрало законної сили.

Отже, Договір про надання послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території від 21.05.2018, на підставі якого судовими рішеннями у справі № 910/10695/21 встановлено заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 171 418,00 грн, визнано судом недійсним.

Відповідно до частини 1 статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відтак, в силу положень частини 1 статті 236 Цивільного кодексу України, визнаний судом недійсним Договір про надання послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території від 21.05.2018 є недійсним з моменту його вчинення (21.05.2018).

Спір у даній справі № 910/497/23 про стягнення сум інфляційних втрат та 3 % річних за період з 07.01.2020 по 14.02.2023 виник у зв`язку з простроченням відповідача зі сплати грошового зобов`язання за Договором у розмірі 171 418,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (абз. 1). У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (абз. 2).

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову, з огляду на те, що зобов`язання відповідача за Договором про надання послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території від 21.05.2018 оплатити вартість наданих послуг у розмірі 171 418,00 грн є недійсним в силу приписів частини 1 статті 236 ЦК України з моменту вчинення правочину, що свідчить також про відсутність у позивача права вимагати стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми відповідно до статті 625 ЦК України у судовому порядку.

Крім того, рішенням Господарського суду міста Києва від 05.10.2023 у справі № 910/10695/23 заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ХАРКІВСЬКЕ ШОСЕ 19" про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2021 у справі №910/10695/21 за нововиявленими обставинами задоволено; скасувано рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2021 у справі № 910/10695/21; у задоволенні позову відмовлено; заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ХАРКІВСЬКЕ ШОСЕ 19" про поворот виконання судового рішення задоволено; в поворот виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2021 у справі №910/10695/21 стягнуто з Приватного підприємства "БУДИНКИ СТОЛИЦІ" на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ХАРКІВСЬКЕ ШОСЕ 19" заборгованість у розмірі 171 418 (сто сімдесят одна тисяча чотириста вісімнадцять) грн та витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 571 (дві тисячі п`ятсот сімдесят одна) грн 27 коп.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази в порядку ст. 86 ГПК України, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність заявлених позивачем позовних вимог, у зв`язку з чим позов ПП "БУДИНКИ СТОЛИЦІ" до ОСББ "ХАРКІВСЬКЕ ШОСЕ 19" про стягнення 29 158,20 грн інфляційних втрат та 10 848,65 грн 3 % річних задоволенню не підлягає.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивачем у позовній заяві повідомлено, що судові витрати, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, складаються з судового збору.

Відповідач зазначив, що орієнтовний розмір судових витрат відповідача у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції становить: 15 000,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу у разі розгляду справи у порядку спрощеного провадження без виклику сторін; 25 000,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу у разі участі представників відповідача у третьому та четвертому судових засіданнях у суді першої інстанції, якщо справа розглядатиметься із викликом сторін.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на відмову в позові повністю та наведені приписи ст. 129 ГПК України, судовий збір у сумі 2 684,00 грн покладається на позивача.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

Частиною 2 статті 126 ГПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4, 5, 6 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідачем, на підтвердження факту надання правничої допомоги до матеріалів справи додано, зокрема, ордер серії ВО №1047983 від 07.02.2023, копію Договору №01-11/11/21 про надання професійної правничої допомоги (правової) допомоги від 11.11.2021, копії Додатків № 27, № 28 від 01.02.2023 до Договору про надання професійної правничої допомоги (правової) допомоги №01-11/11/21 від 11.11.2021, копію Додаткової угоди № 6 від 30.12.2022 до Договору про надання професійної правничої допомоги (правової) допомоги №01-11/11/21 від 11.11.2021, копію рахунку на оплату №1-01/02-23 від 01.02.2023 на суму 15 000 грн, копію платіжної інструкції № JBKLN43O78P0YM.1 від 03.04.2023 на суму 15 000 грн.

Пунктом 2 ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що надані відповідачем докази є належними та допустимими доказами на підтвердження обсягу та вартості наданих послуг на професійну правничу допомогу.

Враховуючи наведене та відмову у задоволенні позову, суд дійшов висновку про покладення витрат відповідача на професійну правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн на позивача.

Керуючись статтями 13, 56, 58, 73-80, 86, 123, 124, 129, 165, 236-238, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства "БУДИНКИ СТОЛИЦІ" (Україна, 08292, Київська область, місто Буча, вулиця Нове шосе, будинок 14, офіс 262А, ідентифікаційний код 40312640) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ХАРКІВСЬКЕ ШОСЕ 19" (Україна, 02090, місто Київ, вулиця Харківське шосе, будинок 19, ідентифікаційний код 41121893) 15 000,00 грн (п`ятнадцять тисяч гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку, передбаченому ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 26.12.2023

Суддя Оксана ГУМЕГА