ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12 грудня 2023 року Справа № 903/1003/23

Господарський суд Волинської області у складі судді Вороняк А. С., за участі секретаря судового засідання Коритан Л. Ю., розглянувши матеріали по справі

за позовом: фізичної особи підприємця Біднюка Сергія Миколайовича

до відповідача: Державного підприємства Дослідне господарство Перше травня Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України

про стягнення 1169343,91 грн,

за участю представників-учасників справи:

від позивача: Максимчук Ю. П., адвокат, ордер серія АС № 1058839, Біднюк М. С., паспорт серія НОМЕР_1 ;

від відповідача: Мартинюк О. М., адвокат, ордер серія АС № 1074653 від 19.10.2023.

Права та обов`язки учасникам судового процесу роз`яснені відповідно до ст.ст. 42, 46 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: 21.09.2023 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява фізичної особи підприємця Біднюка Сергія Миколайовича до Державного підприємства Дослідне господарство Перше травня Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України про стягнення 1169343,91 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідачем не компенсовано йому понесені витрати на невід`ємний ремонт будівель, належних відповідачу, під час їх використання на підставі укладених договорів, що знаходяться на території ферми №1 у селі Копачівка, Рожищенського району Волинської області.

Ухвалою суду від 26.09.2023 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 24.10.2023, запропоновано відповідачу надати відзив на позов, позивачу відповідь на відзив; відповідачу заперечення на відповідь позивача.

20.10.2023 відповідач через відділ документального забезпечення та контролю суду подав відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 24.10.2023 суд ухвалив на місці залишити даний відзив без розгляду на підставі ст. 118 Господарського процесуального кодексу(далі ГПК України), оскільки він поданий з пропуском процесуального строку встановленого ухвалою суду від 26.09.2023.

В судовому засіданні 24.10.2023 оголошено перерву до 08.11.2023.

03.11.2023 відповідач через відділ документального забезпечення та контролю суду подав заяву про застосування строків позовної давності, яку суд в судовому засіданні 08.11.2023 на підставі ч.4 ст. 170 ГПК України повернув заявнику без розгляду, оскільки вона подана без додержання вимог частини першої або другої цієї статті.

08.11.2023 позивач через відділ документального забезпечення та контролю суду подав заяву про визнання поважними причин пропуску строку позовної давності, при обґрунтуванні заяви вказує, що 17.07.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)" від 18.06.2020 № 731-ІХ, де п.4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України виклав у такій редакції: "4.Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином". Вказує, що лише після направлення акту прийом передачі майна з вимогою провести розрахунок, тобто після 21 березня 2023 року не отримавши відповіді щодо розрахунку з позивачем за понесені ним витрати на ремонт приміщень ферми №1 останній достовірно довідався, що витрачені кошти на капітальний ремонт приміщень відшкодовані йому ДП "Дослідне господарство "Перше Травня Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України в добровільному порядку не будуть. Дана заява з додатками приєднана до матеріалів справи.

В судовому засіданні 08.11.2023 оголошено перерву до 15.11.2023.

14.11.2023 відповідач через відділ документального забезпечення та контролю суду подав заяву про застосування строків позовної давності в якій вказує, що 28.01.2010 між сторонами було укладено договір № 1 оренди індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності, замість договорів про спільну діяльність від 01.10.2004, 01.07.2005, 01.09.2006, у зв`язку з чим дані договори втратили чинність. Вважає, що перебіг строку позовної давності почався 29.01.2010 та відповідно сплив 31.01.2013. Дана заява з додатками приєднана до матеріалів справи.

15.11.2023 відповідач через відділ документального забезпечення та контролю суду подав клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів, а саме копію ухвали Господарського суду Волинської області від 03.02.2014 року по справі № 903/123/13-г. дане клопотання з додатками долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні 15.11.2023 суд на місці ухвалив продовжити строк підготовчого провадження на один місяць, закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті на 07.12.2023 об 11:30 год., в судовому засіданні оголошено перерву до 07.12.2023.

07.12.2023 позивач через відділ документального забезпечення та контролю суду подав заяву про відкладення судового засідання у зв`язку з неможливістю забезпечити явку свого представника. Дана заява долучена до матеріалів справи.

07.12.2023 відповідач через відділ документального забезпечення та контролю суду подав клопотання про проведення судового засідання 07.12.2023 без участі його представника.

Ухвалою суду від 07.12.2023 повідомлено сторони про те, що розгляд справи по суті, за клопотанням позивача, відкладено на 12.12.2023.

12.12.2023 позивач через відділ документального забезпечення та контролю суду подав доповнення до заяви про визнання поважними причин пропуску строку позовної давності, які суд в судовому засіданні 12.12.2023 ухвалив на місці повернути заявнику без розгляду на підставі ст. 118 ГПК України.

В судовому засіданні 12.12.2023 позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

встановив:

Між Державним підприємством Дослідне господарство Перше травня Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України та фізичною особою підприємцем Біднюком Сергієм Миколайовичем господарські зобов`язання існували з 2004 року на підставі таких договорів:

1. Договору про спільну діяльність від 01.10.2004, предметом якого була спільна діяльність по використанню приміщення свинарника в селі Копачівка з терміном дії до 01.10.2005р. За даним договором ФОП Біднюку С.М. було передано в платне користування приміщення свинарника та приміщення пункту штучного осіменіння, що підтверджується актом прийому-передачі від 01.10.2004р. Відповідно до п.6.2 вказаного договору ФОП Біднюк С.М. зобов`язався провести перший зовнішній ремонт приміщення свинарника за оплату "Господарством" через взаємозалік;

2. Договору №8 про спільну діяльність по використанню приміщень свинарників від 01.07.2005, метою якого для позивача було отримання покращення за рахунок ФОП Біднюка С.М. зовнішнього виду приміщень свинарників шляхом проведення ним поточного ремонту за власний кошт та приведення свинарників у стан придатний до використання, а також отримання платежів для дослідних потреб (пункти 1.3, 3.3 договору). Згідно акту передачі приміщень від 31.08.2005 ФОП Біднюку С.М. було передано позивачем: телятник інв.№13, списаний 28.03.2002, але не ліквідований; телятник інв.№10 списаний в 2003, але не ліквідований; будинок тваринника інв.№23 (будівля 1968 року). Відповідно до п.6.1 вказаного договору сторони узгодили, що у випадку виконання ФОП Біднюком С.М. ремонту і приведення у стан, придатний до використання, свинарників в термін до 31.03.2006 термін дії вказаного договору становитиме по 31.12.2010, а не по 31.12.2007, як це передбачено п.5.1 договору. Пунктом 4.7 вказаного договору сторони передбачили, що у випадку здійснення поточного ремонту приміщень по даному договору стороною-2 (відповідач) витрати понесені останнім відшкодовуються стороною-1 (позивач) після закінчення терміну дії договору.

3. Договору про спільну діяльність від 01.09.2006 по використанню приміщень ферми (інвентаризаційні №№10,12,13,14,16), приміщення сіносушки (інв.№20) та господарського двору загальною площею 8,85га. За умовами вказаного договору ФОП Біднюк С.М. зобов`язався здійснити поточний ремонт приміщень для приведення їх у придатний для використання стан та здійснити благоустрій та сплачувати узгодженні договором платежі. Термін дії договору сторони погодили по 01.09.2011.

28.01.2010 між Державним підприємством Дослідне господарство Перше травня Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України (орендодавець) та ФОП Біднюком С.М. (орендар) укладено договір №1 оренди індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності, який 01.04.2010 затверджений Президентом УААН Зубець М.В., відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно: приміщення будівель телятників загальною площею 730,0кв.м. (реєстровий номер 00729310.1.ЕФОЦЯЖ 397), 751,0 кв.м. (реєстровий номер 00729310.1.ЕФОЦЯЖ 398), 890,0 кв.м. (реєстровий номер 00729310.1.ЕФОЦЯЖ 396), 703,0 кв.м. (реєстровий номер 00729310.1.ТЖЕЧСТ 14633), приміщення будівлі свинарника площею 747,0 кв.м. (реєстровий номер 00729310.1.ТЖЕЧСТ 14640), приміщення будівлі свинарника-телятника площею 720,0 кв.м. (реєстровий номер 00729310.1.ТЖЕЧСТ 16840), приміщення кормоцеху площею 249,0 кв.м. (реєстровий номер 00729310.1.ЕФОЦЯЖ 399), приміщення пункту штучного осіменіння площею 81,0 кв.м. (реєстровий номер 00729310.1.ТЖЕЧСТ 14624), розміщене за адресою: 45150 Волинська обл., Рожищенський р-н, с. Копачівка, що перебуває на балансі ДПДГ "Перше травня" Волинського інституту АПВ УААН, вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку на 31.07.2009 і становить за незалежною оцінкою 207695,00 грн.

Судом встановлено, що вказаний договір оренди було укладено замість договорів про спільну діяльність від 01.10.2004, 01.07.2005, 01.09.2006, у зв`язку з чим вказані договори втратили чинність.

Дані обставини встановлені ухвалою Господарського суду Волинської області від 03.02.2014 року по справі № 903/123/13-г, яка набрала законної сили.

Також рішенням Господарського суду Волинської області від 19.03.2013 у справі № 903/123/13-г встановлено, що «10.01.2013 ФОП Біднюк С.М. направив на адресу ДГ "Перше Травня" заяву про зарахування зустрічних вимог по заборгованості позивача перед ним по капітальному ремонту для погашення своєї заборгованості перед позивачем. До заяви долучив 10 актів приймання виконаних будівельних робіт в 2005-2008 роках. Згідно поштового повідомлення та опису вкладення заяву про зарахування зустрічних вимог з додатками позивач отримав 17.01.2013р. ДП «ДГ «Перше Травня» не надано доказів, що залік як одностороння угода визнано недійсним згідно норм ЦК України. Матеріалами справи підтверджено юридичну однорідність вимог між сторонами та наявність необхідних умов для проведення взаємозаліку. При цьому судом враховано, що в Довідці про перевірку фактів, наведених у зверненні громадянина Біднюка С.М. комісією відмічено" належний стан орендованих приміщень, ремонт дахів шляхом заміни старого шиферу, приміщення побілені, територія охайна". Пунктом 10.8 договору оренди від 28.01.2010р. ДП «ДГ «Перше Травня» також зобов`язувався після припинення (розірвання) договору компенсувати ФОП Біднюку С. М. вартість невід`ємних поліпшень орендованого майна. ДП «ДГ «Перше Травня» не доведено суду належними засобами доказування неможливість зарахування зустрічних однорідних вимог, яке проведено відповідно до заяви ФОП Біднюка С. М. від 10.01.2013р.».

Відповідно до ч.4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи дані обставини, встановлені рішеннями судів, спростовуються заперечення відповідача стосовно того, що позивачем не доведено належними доказами виконані будівельні роботи з покращення орендованих приміщень, оскільки здійснивши зарахування однорідних вимог сторони фактично визнали факт виконання даних робіт.

Щодо заяви відповідача, про застосування до позовних вимог строку позовної давності, суд зазначає таке.

У постанові ВП ВС від 04.12.2018 по справі № 910/18560/16 (12-143гс18) сказано, що позовна давність може застосовуватися виключно, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими та доведеними:

Однак застосування положень про позовну давність та відмова в позові з цієї підстави здійснюється в разі, коли суд попередньо встановив наявність порушеного права, на захист якого подано позов, та обґрунтованість і доведеність позовних вимог.

Загальні положення застосування позовної давності також викладені у наступних постановах: № 522/1029/18 (14-270цс19); № 522/2110/15-ц (14-247 цс 18) /п. 61; № 522/2201/15-ц (14-179 цс 18) /п. 61/; № 522/2202/15-ц (14-132цс18) /п. 61/; № 372/1036/15-ц (14-252цс18);№ 904/10956/16 (12-90гс19); № 183/1617/16 (14-208 цс 18) /п.п. 73/; № 911/1437/17 (12-226гс18) /п. 76/.

Виходячи з вимог ст. 261 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Тлумачення цієї норми, положення якої сформульоване зі словом лише (аналог тільки, виключно), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі позовна давність судом не застосовується.

Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише із наявністю про це заяви сторони.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 статті 258 ЦК України встановлено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови в позові.

У відповідності ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Позовна заява ґрунтується на тому, що відповідачем не компенсовано позивачу понесені витрати на невід`ємний ремонт будівель, належних відповідачу, під час їх використання на підставі укладених договорів, що знаходяться на території ферми №1 у селі Копачівка, Рожищенського району Волинської області.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 19.03.2013 у справі № 903/123/13-г встановлено, що ФОП Біднюк С. М. 10.01.2013 направив на адресу ДГ "Перше Травня" заяву про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог в рахунок часткового погашення заборгованості ДГ "Перше Травня" по здійсненому капітальному ремонту орендованого майна згідно договорів про спільну з позивачем діяльність від 01.10.2004р., від 01.07.2005р., від 01.09.2006р. та договору оренди від 28.01.2010р. №1, по яких вартість ремонтних робіт орендованого майна становить 1362121,43 грн (вартість робіт по актах долучених до позовної заяви по справі № 903/1003/23), відповідно саме з 10.01.2013 позивач довідався про порушення свого права або про особу, яка його порушила, у зв`язку з чим почався перебіг строку позовної давності.

Посилання позивача, що позовну давність пропущено з поважних причин, оскільки 11.03.2020 постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 введено на території України карантин та набранням 17.07.2020 чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)" від 18.06.2020 № 731-ІХ, не беруться судом до уваги, оскільки термін позовної давності на стягнення заборгованості за виконані будівельні роботи сплив 11.01.2016 року, тобто до впровадження на території України карантинних обмежень.

У відповідності до п.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності є підставою у відмові в позові.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, проте відповідачем правомірно заявлено про пропуск позивачем строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволені позову, саме через пропуск позивачем строку позовної давності.

В силу положень ст. ст. 73 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1, 3 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, господарський суд, оцінюючи за своїм переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 74, 86, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд України,-

вирішив:

у позові фізичної особи підприємця Біднюка Сергія Миколайовича до Державного підприємства Дослідне господарство Перше травня Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України про стягнення 1169343,91 грн - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного

судового рішення

22.12.2023.

Суддя А. С. Вороняк