РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.12.2023Справа № 910/16111/23

Господарський суд міста Києва в складі судді Привалова А.І., за участю секретаря судового засідання Мазура В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження

справу № 910/1611/23

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні програми"

про розірвання договору, повернення частки та визначення частки учасника в статутному капіталі

За участю представників сторін:

від позивача: Крупки М.П.

від відповідача: Лозниці М.П.

від третьої особи: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору, повернення частки та визначення частки учасника в статутному капіталі.

В обґрунтування заявленого позову позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору купівлі-продажу часток у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Сучасні інженерні мережі» (змінено найменування на ТОВ "Інженерні програми") від 14.11.2022 не провів у встановлений договором строк розрахунки за придбану частку, що є підставою для розірвання вказаного договору та відновлення позивача, як учасника ТОВ "Інженерні програми".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/16111/23 та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 23.11.2023. Залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ТОВ "Сучасні інженерні мережі".

16.11.2023 через канцелярію суду від представника позивача отримано заяву про виправлення помилок, допущених в ухвалі суду від 19.10.2023, зокрема, в частині найменування залученої судом до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача та відносно частки у статутному капіталі якої стосується спір, оскільки ТОВ «ІК «Сучасні інженерні мережі» 18.11.2022 змінило найменування на ТОВ "Інженерні програми".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2023 задоволено заяву представника позивача та виправлено описку в описовій, мотивувальній та резолютивній частинах ухвали Господарського суду міста Києва від 19.10.2023 у справі №910/16111/23 та зазначено, що правильно читати по тексту ухвали ТОВ "Інженерні програми" замість ТОВ «Сучасні інженерні мережі».

15.11.2023 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти позову заперечує.

23.11.2023 через канцелярію суду від позивача отримано відповідь на відзив.

Крім того, 21.11.2023 від позивача надійшла заява про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2023 відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову.

В судовому засіданні 23.11.2023 без виходу до нарадчої кімнати суд постановив ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 07.12.2023.

07.12.2023 через канцелярію суду від відповідача надійшла заява про об`єднання позовів.

Присутній у судовому засіданні 07.12.2023 представник позивача просив призначити справу до судового розгляду.

Представник відповідача просив задовольнити заяву про об`єднання позовів та відкласти підготовче засідання у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд відхилив заяву про об`єднання позовів, оскільки остання подана після спливу строку, визначеного ч. 3 ст. 173 ГПК України.

У судовому засіданні 07.12.2023, враховуючи відсутність будь-яких інших заяв і клопотань представників сторін та оскільки судом вирішені всі питання, зазначені у ч. 2 ст.182 Господарського процесуального кодексу України, а також здійснені усі дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 21.12.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2023 повідомлено третю особу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду на 21.12.2023.

У судовому засіданні 21.12.2023 представник позивача підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив суд задовольнити її у повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти позову з посиланням на обставини, наведені у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

За висновком суду не явка представника третьої особи у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 21.12.2023, на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали та заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

УСТАНОВИВ:

14.11.2022 між ОСОБА_3 (Продавець-1), ОСОБА_1 (Продавець-2) та ОСОБА_2 (Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу часток в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Сучасні інженерні мережі» (змінено найменування на ТОВ "Інженерні програми"), відповідно до умов якого Продавець-1 передає у власність Покупця належну йому частку у статутному капіталі ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНЖИНІРИНГОВА КОМПАНІЯ «СУЧАСНІ ІНЖЕНЕРНІ МЕРЕЖІ», розмір якої становить 3 333,00 грн., що становить 33,33% статутного капіталу Товариства статутного капіталу Товариства, надалі - «Частка-1», а Покупець зобов`язується прийняти Частку-1 та оплатити її вартість.

Відповідно до п.1.2 Договору Продавець-2 передає у власність Покупця належну йому частку у статутному капіталі ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНЖИНІРИНГОВА КОМПАНІЯ «СУЧАСНІ ІНЖЕНЕРНІ МЕРЕЖІ», розмір якої становить 3 334,00 грн., що становить 33,34% статутного капіталу Товариства, надалі - «Частка-2», а Покупець зобов`язується прийняти Частку-2 та оплатити її вартість.

Загальний розмір Часток, що відчужуються становить 6 667,00 грн (шість тисяч шістсот шістдесят сім гривень 00 копійок), що складає 66,67% (шістдесят шість цілих шістдесят сім сотих відсотків статутного капіталу Товариства. На момент укладення цього Договору частки сплачені у повному обсязі. На підтвердження чого Покупцю були надані відповідні документи. (п.1.4.1 Договору)

Згідно з п.2.3 Договору зазначена в п. 2.1. цього Договору ціна продажу, повинна бути сплачена Покупцем на користь Продавців протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати підписання цього Договору в повному розмірі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавців або іншим шляхом погодженим Сторонами у відповідності до положень чинного законодавства України.

Оплата вартості Часток у розмірі, визначеному п. 2.1 Договору, здійснюється Покупцем на наступні банківські рахунки Продавців:

2.3.1.1 . За Частку-1:

Отримувач платежу: ОСОБА_3 .

Установа банку: АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК».

МФО банку: 300614.

IBAN: НОМЕР_2 .

РНОКПП отримувача: .

2.3.1.2. За Частку-2:

Отримува платежу: ОСОБА_1 .

Установа банку: АТ КБ ПРИВАТБАНК.

МФО банку: 305299.

IBAN НОМЕР_3 .

РНОКПП отримувача: . (п.2.3.1 Договору)

На виконання умов Договору купівлі-продажу часток в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Сучасні інженерні мережі» від 14.11.2022 Продавець-1 передав у власність Покупця належну йому частку у статутному капіталі ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНЖИНІРИНГОВА КОМПАНІЯ «СУЧАСНІ ІНЖЕНЕРНІ МЕРЕЖІ», розмір якої становить 3 333,00 грн., що становить 33,33% статутного капіталу Товариства статутного капіталу Товариства, надалі - «Частка-1», Продавець-2 передав у власність Покупця належну йому частку у статутному капіталі ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНЖИНІРИНГОВА КОМПАНІЯ «СУЧАСНІ ІНЖЕНЕРНІ МЕРЕЖІ», розмір якої становить 3 334,00 грн., що становить 33,34% статутного капіталу Товариства, надалі - «Частка-2», що підтверджується Актом приймання-передачі часток в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Сучасні інженерні мережі» від 14.11.2022, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В. за реєстровими №1460-1462.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 10.10.2023, учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні програми" є ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідачем не здійснена оплата вартості частки у строк, визначений Договором. Відтак, просить суд розірвати Договір купівлі-продажу часток в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Сучасні інженерні мережі» від 14.11.2022, повернути (витребувати) на користь ОСОБА_1 частину частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні програми", розмір якої становить 3334,00 грн., що становить 33,34% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні програми", визначити частку ОСОБА_1 в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні програми", розмір якої становить 3334,00 грн., що становить 33,34% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні програми".

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що оплата вартості частки була здійснена одразу після підписання договору, а також ним повторно було перераховано на рахунок позивача грошові кошти за частку. Крім того, позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору купівлі-продажу часток в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Сучасні інженерні мережі» від 14.11.2022 між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як встановлено Судом, 14.11.2022 між ОСОБА_3 (Продавець-1), ОСОБА_1 (Продавець - 2) та ОСОБА_2 (Покупець) було укладено Договір купівлі - продажу часток в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Сучасні інженерні мережі» (змінено найменування на ТОВ "Інженерні програми"), відповідно до умов якого Продавець-1 передає у власність Покупця належну йому частку у статутному капіталі ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНЖИНІРИНГОВА КОМПАНІЯ «СУЧАСНІ ІНЖЕНЕРНІ МЕРЕЖІ», розмір якої становить 3 333,00 грн., що становить 33,33% статутного капіталу Товариства статутного капіталу Товариства, надалі - «Частка-1», а Покупець зобов?язується прийняти Частку-1 та оплатити її вартість.

Відповідно до п.1.2 Договору, Продавець-2 передає у власність Покупця належну йому частку у статутному капіталі ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНЖИНІРИНГОВА КОМПАНІЯ «СУЧАСНІ ІНЖЕНЕРНІ МЕРЕЖІ», розмір якої становить 3 334,00 грн., що становить 33,34% статутного капіталу Товариства, надалі - «Частка-2», а Покупець зобов`язується прийняти Частку-2 та оплатити її вартість.

На виконання умов Договору купівлі-продажу часток в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Сучасні інженерні мережі» від 14.11.2022 Продавець-1 передав у власність Покупця належну йому частку у статутному капіталі ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНЖИНІРИНГОВА КОМПАНІЯ «СУЧАСНІ ІНЖЕНЕРНІ МЕРЕЖІ», розмір якої становить 3 333,00 грн, що становить 33,33% статутного капіталу Товариства статутного капіталу Товариства, надалі - «Частка-1», Продавець-2 передав у власність Покупця належну йому частку у статутному капіталі ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНЖИНІРИНГОВА КОМПАНІЯ «СУЧАСНІ ІНЖЕНЕРНІ МЕРЕЖІ», розмір якої становить 3 334,00 грн, що становить 33,34% статутного капіталу Товариства, надалі - «Частка-2», що підтверджується Актом приймання-передачі часток в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Сучасні інженерні мережі» від 14.11.2022, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В. за реєстровими №1460-1462.

Суд зазначає, за своєю правовою природою Договір купівлі-продажу часток у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Сучасні інженерні мережі» від 14.11.2022 є договором купівлі-продажу, за яким товаром виступає частина частки у статутному капіталі вказаного товариства, що належала позивачу.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої статті 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п.2.3 Договору зазначена в п. 2.1. цього Договору ціна продажу, повинна бути сплачена Покупцем на користь Продавців протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати підписання цього Договору в повному розмірі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавців або іншим шляхом погодженим Сторонами у відповідності до положень чинного законодавства України.

Оплата вартості Часток у розмірі, визначеному п. 2.1 Договору, здійснюється Покупцем на наступні банківські рахунки Продавців:

2.3.1.1 . За Частку-1:

Отримувач платежу: ОСОБА_3 .

Установа банку: АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК».

МФО банку: 300614.

IBAN: НОМЕР_2 .

РНОКПП отримувача: .

2.3.1.2. За Частку-2:

Отримува платежу: ОСОБА_1 .

Установа банку: АТ КБ ПРИВАТБАНК.

МФО банку: 305299.

IBAN НОМЕР_3 .

РНОКПП отримувача: . (п.2.3.1 Договору)

При зверненні до суду з вказаним позовом позивач зазначав, що відповідачем не здійснена оплата вартості частки у строк, визначений Договором.

Заперечуючи проти позову, Відповідач зазначає, що оплата вартості частки була здійснена одразу після підписання договору, а також ним повторно було перераховано на рахунок позивача грошові кошти за частку, на підтвердження чого надано платіжну інструкцію №0.0..1 від 22.09.2023.

Проте, судом встановлено, що рахунок № НОМЕР_3 , який визначений умовами спірного договору та на який відповідачем була здійснена оплату за частку був закритий 28.06.2023, що підтверджується довідкою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» від 22.11.2023.

В той же час, суд звертає увагу, що вищенаведені обставини не мають суттєвого значення для вирішення спору по суті, оскільки на момент укладення цього Договору частки сплачені у повному обсязі, на підтвердження чого Покупцю були надані відповідні документи. (п.1.4.1 Договору)

У п.7.1 Договору визначено, що він вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами всіх зобов`язань за цим договором.

Сторони свідчать, що цей Договір містить усі основні умови та повну домовленість Сторін щодо предмету цього Договору, й не існує будь-якої іншої домовленості, договору, гарантії або запевнення, що були висловлені або припущені або будь-яким чином розширюють, визначають або іншим чином відносяться до положень цього Договору. (п.7.5 Договору)

Крім того, у Договорі купівлі-продажу часток в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Сучасні інженерні мережі» від 14.11.2022 визначено, що ми, Сторони, стверджуємо, що цей Договір нами, Сторонами, прочитаний, відповідає нашим намірам та досягнутим домовленостям, що засвідчується нашими підписами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 916/667/18 від 08 вересня 2020 року зазначено, що цей пункт договору в тій його частині, в якій він містить відомості про отримання покупцями грошей, суму цих грошових коштів та пропорції, в якій вони отримані кожним з продавців, є даними, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи. Отже, положення договору, які містять зазначені відомості, відповідають визначенню доказів, наведеному в частині першій статті 73 ГПК України, а тому вони є доказом. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 73 ГПК України вони є письмовим доказом.

Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що договір купівлі-продажу є консенсуальним договором. Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Вислів у цій нормі «передає або зобов`язується передати», «приймає або зобов`язується прийняти» не означає, що договір купівлі-продажу може бути реальним або консенсуальним за вибором сторін, залежно від того, чи визначили сторони в договорі, що продавець передає майно, чи що він зобов`язується його передати. Натомість це означає, що договором може бути передбачено виконання зобов`язання, що виникає з договору купівлі-продажу, одночасно з укладенням договору або в майбутньому.

При цьому ані реальним, ані консенсуальним договором не передбачається виконання зобов`язання, що виникає з договору, в минулому.

Водночас, відповідно до частини третьої статті 631 ЦК України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Таким чином, положення договору про те, що сторона договору отримала належні їй платежі до підписання договору, свідчить про те, що сторони домовилися вважати сплату коштів, здійснену раніше за відсутності правових підстав, виконанням укладеного договору стороною, яка за цим договором мала сплатити гроші.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що включення у договір купівлі-продажу положення про одержання однією стороною від іншої грошових коштів, у тому числі до підписання договору, є звичайною діловою практикою, зокрема при укладенні договорів фізичними особами, і така практика не суперечила закону в правовідносинах, щодо яких виник спір.

Враховуючи вищенаведені умови Договору купівлі-продажу часток в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Сучасні інженерні мережі» від 14.11.2022, який підписаний сторонами у добровільному порядку без заперечень та зауважень, умови якого застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення відповідно до частини третьої статті 631 ЦК України, а також письмові докази щодо оплати частки у повному обсязі, на підтвердження чого Покупцю були надані відповідні документи, у розумінні вимог статті 73 ГПК України, суд приходить до висновку, що на момент укладення вказаного договору ОСОБА_2 було сплачено на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 3 334,00 грн., що становить 33,34% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні програми", а останнім було прийнято вказано оплату, що засвідчено підписами Сторін Договору.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08.09.2020 у справі №916/667/18, глава 54 ЦК України містить спеціальне регулювання відносин щодо купівлі-продажу, зокрема і щодо способів захисту прав продавця, порушених покупцем.

Згідно з ч. 4 ст. 692 ЦК України якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу.

Таким чином, лише у випадку, коли покупець відмовився і прийняти, і оплатити товар, продавець може за своїм вибором або вимагати виконання договору з боку покупця, або відмовитися від договору. Друга можливість надана продавцю, виходячи з того, що якщо покупець не виконав жодного свого обов`язку, не сплатив ціни товару та відмовився його прийняти (наприклад, надіслав продавцю заяву про відмову прийняти товар, безпідставно не прийняв запропоноване продавцем виконання зобов`язання з його боку, безпідставно повернув надісланий товар тощо), то така поведінка свідчить про втрату інтересу покупця до виконання договору. Продавець, відповідно, також може втратити інтерес до договору, при цьому він володіє товаром і має можливість розпорядитися ним, зокрема продати його іншій особі, аби отримати покупну ціну. Тобто продавець теж вправі відмовитися від договору купівлі-продажу, тобто розірвати його шляхом вчинення одностороннього правочину чи вимагати виконання договору з боку покупця за умови, якщо покупець втратив інтерес до договору, не прийнявши та не оплативши товар.

Відповідно до ч. 3 ст. 692 ЦК України у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Наведений припис не передбачає можливості продавця за своїм вибором вдатися до іншого способу захисту, зокрема не передбачає можливості розірвання договору в судовому порядку. Якщо порушення права продавця полягає в тому, що він не отримав грошових коштів від продавця, то способу захисту, який належним чином захистить саме це право, відповідає позовна вимога про стягнення неотриманих коштів.

Натомість такий спосіб захисту як розірвання договору, що вже частково виконаний з боку продавця, який передав товар, і покупця, який прийняв товар і частково оплатив, не відповідає суті порушення договору, що полягає в несплаті грошових коштів. Така несплата (повна або часткова) може бути наслідком не навмисного порушення договору з боку покупця (який бажає збагатитися за рахунок затримки оплати), а добросовісної помилки покупця, наприклад, через існування розбіжностей між сторонами щодо суми, належної до сплати, щодо взаємних розрахунків між сторонами.

Крім того, такий спосіб захисту, як розірвання договору, може бути використаний продавцем не з метою відновлення його права на одержання грошових коштів, а з метою невиправданого збагачення, якщо, наприклад, ринкова ціна на продане майно збільшилася, в тому числі завдяки його поліпшенню покупцем. Такі несправедливі наслідки можуть настати через невідповідність зазначеного способу захисту суті порушення права.

Виконання судового рішення про стягнення з покупця майна, одержаного ним за договором, розірваним судом, може бути складнішим, ніж виконання судового рішення про стягнення коштів. Зокрема, майно може бути вже відчуженим добросовісній третій особі, щодо якої рішення суду про повернення майна від покупця не матиме значення і від якої це майно не можна буде витребувати в іншому судовому процесі. Натомість застосування способу захисту, встановленого частиною третьою статті 692 ЦК України, призводить до повного поновлення порушеного права продавця.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів‚ корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду від 06 червня 2022 року по справі №902/66/20.

Так, при розгляді даної справи Судом встановлено, що ОСОБА_2 було сплачено на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 3 334,00 грн., що становить 33,34% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні програми". В свою чергу позивач передав у власність відповідача належну йому частку у статутному капіталі Товариства, розмір якої становить 3 334,00 грн., що становить 33,34% статутного капіталу Товариства, що підтверджується Актом приймання - передачі часток в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Сучасні інженерні мережі» від 14.11.2022, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В. за реєстровими №1460-1462.

Тобто покупець не відмовився від одержання товару (частки у статутному капіталі), одержав її, вчинив необхідні дії для державної реєстрації відповідних змін в установчих документах юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Сучасні інженерні мережі», сплатив продавцю вартість частки.

Отже такий обраний продавцем спосіб захисту як розірвання договору, що вже виконаний з боку продавця, який передав товар, і покупця, який прийняв товар і здійснив відповідну оплату, не відповідає суті порушення договору купівлі-продажу, що полягає в несплаті повної вартості придбаного товару.

Відповідно до ч. 3 ст. 692 ЦК України у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами, оскільки якщо порушення права продавця полягає в тому, що він не отримав грошових коштів від продавця, то способу захисту, який належним чином захистить саме це право, відповідає позовна вимога про стягнення неотриманих коштів, а не розірвання договору.

Розірвання договору саме по собі не має наслідком ані повернення позивачу майна, яке було передано на виконання розірваного договору без зустрічного задоволення, ані виникнення в позивача права власності на це майно, а є підставою для виникнення обов`язку відповідача повернути це майно (висновок у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2020 у справі № 916/667/18).

За змістом ст. ст. 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Аналогічні положення містяться і у ч. 2 ст. 20 ГК України.

Реалізація права на захист цивільних прав здійснюється за допомогою способів захисту.

Під способом захисту цивільного права чи інтересу розуміють визначені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (аналогічний висновок, викладений у п. 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16, у п. 67 постанови Великої Палати Верховного Суду від 31.07.2021 у справі № 903/1030/19). Інакше кажучи, це дії, спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (подібний висновок, викладений п. 14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування (висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 09.02.2021 у справі № 381/622/17).

Враховуючи наведені норми законодавства та беручи до уваги встановлені фактичні обставини справи, Суд зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту не направлений на відновлення порушеного права і позовна вимога про розірвання договору не підлягає задоволенню, оскільки є неналежним способом захисту.

Що стосується позовних вимог позивача в частині повернення (витребування) на користь ОСОБА_1 частини частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні програми", розмір якої становить 3334,00 грн., що становить 33,34% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні програми" та визначення частки ОСОБА_1 в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні програми", розмір якої становить 3334,00 грн., що становить 33,34% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні програми", то вказані вимоги також не підлягають задоволенню, як похідні вимоги від основного зобов`язання, в задоволенні якого судом відмовлено.

Згідно зі ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд зазначає, що, навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (див. рішення від 1 липня 2003 р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", заява N 37801/97, п. 36).

У п.50 рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2010 "Справа "Трофимчук проти України"" (Заява N 4241/03) зазначено, що Суд повторює, що оцінка доказів є компетенцією національних судів і Суд не підмінятиме власною точкою зору щодо фактів оцінку, яку їм було надано в межах національного провадження. Крім того, гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (див. рішення від 27 жовтня 1993 року у справі "Домбо Беєер B. V. проти Нідерландів", п. 31, Series A, N 274).

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору, повернення частки та визначення частки учасника в статутному капіталі є недоведеними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано після виходу з відпустки: 15.01.2024.

Суддя А.І. Привалов