ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2023 р. Справа№ 910/14184/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Алданової С.О.

Євсікова О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи матеріали апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" та Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця"

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2023, повний текст якого складено та підписано 12.09.2023

у справі № 910/14184/22 (суддя Головіна К. І.)

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард"

про стягнення 2 791,32 грн,

В С Т А Н О В И В :

19.12.2022 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з організації перевезень вантажів залізничним транспортом №43-41564379/2020-001 від 06.05.2020 в сумі 2 791,32 грн.

Справа розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін відповідно до процедури, визначеної Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду вказаної справи рішенням Господарського суду міста Києва від 30.06.2023 провадження за позовними вимогами АТ "Українська залізниця" щодо стягнення 576,36 грн було закрито, в іншій частині позову - відмовлено.

11.07.2023 після ухвалення зазначеного рішення до Господарського суду міста Києва від ТОВ "Грейнсвард" надійшли докази до заяви відповідача, зробленої під час розгляду справи, про стягнення з позивача витрат на правничу професійну допомогу в сумі 4 000,00 грн.

Заперечення позивача щодо заяви про стягнення витрат на правничу професійну допомогу

Позивач у запереченнях просив відмовити у стягненні заявлених відповідачем витрат, оскільки їх сума є неспіврозмірною та завищеною. З огляду на те, що позов Залізниці є обґрунтованим, а провадження у цій справі в частині стягнення з відповідача 576,36 грн закрито, то відсутні підстави стягувати з позивача витрати на правничу допомогу.

Короткий зміст додаткового рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 12.09.2023 у справі №910/14184/22 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" про розподіл судових витрат на правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" витрати на правничу допомогу у сумі 1 500,00 грн. У решті заявлених вимог відмовлено.

Зазначеним судовим рішенням суд зменшив розмір витрат відповідача на правничу професійну допомогу з 4000, 00 грн до 1 500,00 грн.

При прийнятті оскарженого додаткового рішення, суд виходив з принципу співмірності та розумності у визначенні вартості адвокатських послуг, зважаючи на: категорію справи, яка не є складною; її малозначність; розгляд справи у спрощеному позовному провадженні, що відбувся без виклику сторін; ціну позову та неспівмірність з нею суми правничої допомоги (становить більше заявленої до стягнення суми); невеликий обсяг часу, необхідний для підготовки відзиву та інших заяв у даній справі; наявність схожих судових справ, за якими адвокат Накоп`юк Я. В. здійснює представництво інтересів ТОВ "Грейнсвард" у справах за позовами АТ "Українська залізниця"; а також зважаючи на заперечення позивача щодо стягнення з нього судових витрат.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись з цим рішенням, позивач - Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, відмовити в задоволенні заяви про витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач обґрунтовує свою апеляційну скаргу тим, що:

- судовим рішенням стягнуто з позивача 1500 грн, що становить більше як половину розміру позовних вимог;

- суд не врахував, що позов Залізниці є обґрунтованим, провадження у цій справі в частині стягнення з відповідача 576,36 грн закрито у зв`язку з виконанням останнім свого обов`язку, а в іншій частині позову відмовлено лише через пропуск строку позовної давності;

- суд повинен був застосувати ч. 9 ст. 129 ГПК України та покласти на відповідача понесені ним витрати на правничу професійну допомогу, оскільки бездіяльність відповідача призвела до подачі позову, підстави для стягнення витрат на правничу професійну допомогу з позивача відсутні.

Відповідач у відзиві проти апеляційної скарги позивача заперечив, та зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу є підтвердженими належними та допустимими доказами, є реальними, розумними та спів мірними, натомість позивачем на спростування зазначеного не подано жодного доказу, а тому апеляційна скарга позивача / необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Водночас, не погоджуючись з цим рішенням, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" звернулося з апеляційною скаргою, в якій останній просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн пов`язані з розглядом справи в Господарському суді міста Києва.

Відповідач обґрунтовує свою апеляційну скаргу тим, що суд необґрунтовано зменшив суму витрат а правничу професійну допомогу, а саме не взяв до уваги положення ч. 6 ст. 126 ГПК України, не врахував складність справи та витрачений адвокатом час, об`єм дій, вчинених для досягнення результату.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу відповідача не подав, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного додаткового рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку. Докази належного повідомлення позивача долучено до матеріалів справи.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2023 та протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 05.10.2023 апеляційні скарги передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.07.2023 постановлено витребувати у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/14184/22. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду першої інстанції.

24.07.2023 матеріали справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/14184/22. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду першої інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.10.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2023 у справі №910/14184/22. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги в порядку письмового провадження. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 27.11.2023. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 27.11.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" залишено без руху на підставі ст.ст. 174, 258, 260 ГПК України, у зв`язку з тим, що скаржником не додано доказів направлення копії апеляційної скарги позивачу. Роз`яснено скаржнику, що протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали останній має право усунути недоліки зазначені у її мотивувальній частині, надавши суду відповідні докази.

24.10.2023, через відділ документального забезпечення апеляційного господарського суду від відповідача надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано докази надсилання апеляційної скарги і доданих до неї документів позивачу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.10.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2022 у справі №910/14184/22. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги в порядку письмового провадження. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 27.11.2023. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 27.11.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2023 об`єднано розгляд апеляційних скарг Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2023 у справі №910/14184/22 в одне апеляційне провадження та повідомлено учасників процесу про здійснення розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

За змістом ч. 3 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки клопотань про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) сторін не заявлялось, а необхідності призначення справи до розгляду у відкритому судовому засіданні судом не встановлено, дана постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржниками доводів, виходячи із наступного.

Джерела права, з яких виходить апеляційний суд при прийнятті постанови

Статтею 131-2 Конституції України унормовано, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч.ч. 5, 8 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначеними частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, зважаючи на приписи частини четвертої статті 129 ГПК України, суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України, але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України.

Відповідна позиція випливає з правових висновків, які послідовно викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2022 у справі № 922/1964/21, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 18.03.2021 №910/15621/19 тощо.

При цьому, такі критерії як обґрунтованість, пропорційність, співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката суд має враховувати як відповідно до частини четвертої статті 126 ГПК України, так і відповідно до частини п`ятої статті 129 цього Кодексу.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

Фактичні обставини, що встановлені судом за результатами розгляду апеляційної скарги на додаткове рішення

19.12.2022 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з організації перевезень вантажів залізничним транспортом №43-41564379/2020-001 від 06.05.2020 в сумі 2 791,32 грн.

Під час розгляду справи ТОВ "Грейнсвард" сплатило позивачу плату за пробіг вагону в сумі 576,36 грн, про що свідчить платіжне доручення №7026 від 08.02.2023.

Тобто грошове зобов`язання ТОВ "Грейнсвард" в сумі 576,36 грн припинилось після подачі позову, а тому у цій частині провадження у справі закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України (відсутній предмет спору).

У решті вимог АТ "Українська залізниця" про стягнення плати за перевезення порожнього вагону в сумі 2 214,96 грн (2 791,32 грн - 576,36 грн) - позов є обґрунтованим.

Водночас, оскільки позов подано Залізницею поза межами строку позовної давності, суд відмовив у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 2 214,96 грн несплаченої заборгованості за перевезення вагону.

11.07.2023 після ухвалення зазначеного рішення відповідач подав заяву, в якій просив стягнути з позивача 4 000,00 грн витрат на правничу професійну допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу долучено:

- договір про надання правової допомоги № 17-01 від 04.01.2021, укладений ТОВ «Грейнсвард» з Адвокатським об`єднанням «Право, бізнес і фінанси» в особі партнера Накоп`юка Я.В.;

- акт виконаних робіт № 17-01/141 від 13.02.21023 із зазначенням найменування наданої послуги, дати її виконання та тривалості, а також вартості послуг, зазначених в п. 1 акту, яка становить 3 750,00 грн;

- рахунок на оплату № 17-01/141 від 13.02.2023 на суму 3 750,00 грн;

- платіжне доручення № 7031 від 14.02.2023 на суму 3 750,00 грн;

- акт виконаних робіт 3 17-01/179 від 04.07.2023 із зазначенням найменування наданої послуги, дати виконання та тривалості виконання послуг, а також вартості послуг, зазначених в п. 1 акту, яка становить 250,00 грн;

- рахунок на оплату № 17-01/179 від 04.07.2023 на суму 250, 00 грн;

- платіжна інструкція № 7174 від 05.07.2023 на суму 250, 00 грн.

Всього: 4000,00 грн.

Суд зменшив цю суму витрат відповідача на правничу професійну допомогу з 4000,00 грн до 1500,00 грн та стягнув з позивача витрати на правничу професійну допомогу у розмірі 1500,00 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

За змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Позивачем не доведено недотримання відповідачем вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Доводи позивача про неврахування судом тих обставин, що позов Залізниці є обґрунтованим, провадження у цій справі в частині стягнення з відповідача 576,36 грн закрито у зв`язку з виконанням останнім свого обов`язку, а в іншій частині позову відмовлено лише через пропуск строку позовної давності колегія відхиляє з огляду на наступне.

Як вже було зазначено вище, 08.02.2023 відповідач сплатив позивачу плату за пробіг вагону в сумі 576,36 грн, про що свідчить платіжне доручення №7026.

Тобто, після подачі позову, грошове зобов`язання відповідача в сумі 576,36 грн припинилось, а тому у цій частині провадження у справі закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України (відсутній предмет спору).

Водночас, оскільки позов подано Залізницею поза межами строку позовної давності, суд відмовив у задоволенні решти позовних вимог.

Отже, враховуючи, що відповідач поніс витрати на правничу професійну допомогу у зв`язку з розглядом справи за позовом Залізниці, а позивачу відмовлено у позові, то підстави для покладення на відповідача понесені ним витрати на правничу професійну допомогу відсутні.

У цьому випадку суд вірно застосував ч. 4 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови у позові покладаються на позивача.

Відносно тверджень Залізниці щодо наявності підстав для застосування судом приписів ч. 9 ст. 129 ГПК України колегія суддів зазначає, що застосування положень ч. 9 ст. 129 ГПК України пов`язано з наявністю сукупності таких умов:

1) вирішення судом спору по суті;

2) встановлення судом одного із таких випадків: зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони.

Зміст вказаної норми також свідчить про те, що останньою встановлено дискреційне повноваження суду, тобто його право, а не обов`язок здійснити розподіл судових витрат у вищезазначений спосіб. При цьому висновок суду про необхідність покладення судових витрат на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір, повинен бути належним чином обґрунтованим (подібні за змістом висновки викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.07.2022 у справі №910/18790/19, від 31.05.2022 у справі №927/515/21, від 25.11.2021 у справі №904/5929/19 та додаткових постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.07.2022 у справі №910/18790/19, від 04.03.2021 у справі №916/376/19).

Виходячи з наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для застосування ч. 9 ст. 129 ГПК України. Судом першої інстанції не встановлено зловживання відповідачем або його представником своїми процесуальними правами. Також, позивач пославшись в апеляційній скарзі на ч. 9 ст. 129 ГПК України не зазначив в чому саме полягає «неправильність дій відповідача» про які йдеться в зазначеній нормі.

Щодо обсягу виконаних робіт

04.01.2021 року між Адвокатським об`єднанням «Право, бізнес і фінанси» в особі партнера Накоп`юка Ярослава Володимировича (Об`єднання) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГРЕНСВАРД" (Клієнт) укладено Договір про надання правової допомоги №17-01, за змістом якого адвокат надає клієнту правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар адвокату в розмірі та в строк погоджені між ними (а.с. 130-131).

Сторони передбачили, що за результатами надання правової допомоги складається Акт виконаних робіт (наданих послуг) (п. 4.4. Договору).

Згідно Акту виконаних робіт (наданих послуг) №17-01/141 від 13.02.2023 Об`єднанням надано, а Клієнтом прийнято (отримано) юридичні послуги (правову допомогу) у формі:

- правовий аналіз позовної заяви АТ «Укрзалізниця» та доданих документів у справі №910/14184/22, формування правової позиції - 40 хвилин;

- складання Адвокатського запиту вих. № А-52/23 - 20 хвилин;

- складання Листа вих. № В-55/23 - 05 хвилин;

- складання клопотання про продовження строку на вчинення процесуальної дії у справі №910/14184/22 - 20 хвилин;

- складання Листа вих. № В-59/23 - 05 хвилин;

- складання проекту Листа вих. № 0802/КВ-6 - 05 хвилин;

- складання клопотання про закриття провадження у частині справи №910/14184/22 - 15 хвилин;

- правовий аналіз архіву операцій з вагоном № 95614103 - 05 хвилин;

- складання відзиву на позовну заяву АТ «Укрзалізниця» у справі № 910/14 184/22, аналіз Договору № 43-41564379/2020-001 та його редакцій - 110 хвилин.

Всього: 225 хвилин.

Згідно п. 2 Акту вартість послуг в п. 1 цього Акта становить 3 750,00 гривень.

Згідно Акту виконаних робіт (наданих послуг) №17-01/179 від 04.07.2023 Об`єднанням надано, а Клієнтом прийнято (отримано) юридичні послуги (правову допомогу) у формі:

- складання клопотання про доручення доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі №910/14184/22 - 15 хвилин.

Всього: 15 хвилин.

Згідно п. 2 Акту вартість послуг в п. 1 цього Акта становить 250,00 гривень.

Колегія суддів, дослідивши подані докази відповідачем, зазначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Підставою оплати наданої правничої допомоги клієнту за умовами договору є фактичне її надання, що має бути підтверджено належними та допустимими доказами, які б підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону наданих послуг, їх справжність, економічну вигоду й ділову мету. Без цього неможливо перевірити факт надання правової допомоги та встановити обґрунтованість і правомірність її оплати. (Наведена правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 06.02.2020 у справі №916/1830/19)

Оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом відповідача послуг, складністю справи, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.

Крім того, суд враховує, що надані Акти виконаних робіт (наданих послуг) не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони. Суд виходить з того, що розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Відповідач, обґрунтовуючи понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у цій справі у розмірі 4 000,00 грн зазначив, що ним, згідно Актів виконаних робіт (наданих послуг), надано клієнту юридичні послуги, на які витрачено 225 хвилин та 15 хвилин, що становлять 3 750,00 грн та 250,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ціною позову у цій справі є стягнення 2 791,32 грн, яка розглядалась у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Таким чином, враховуючи категорію справи, яка не є складною, її малозначність, невеликий обсяг часу, необхідний для підготовки відзиву та інших заяв у даній справі, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу до 1500,00 грн.

Зазначена сума відповідає критерію співмірності та розумності у визначенні вартості адвокатських послуг з огляду на категорію справи.

Отже, суд вірно врахував ціну позову у розмірі 2 791,32 грн та неспівмірність з нею суми правничої допомоги у розмірі 4000,00 грн, що становить більше заявленої до стягнення суми.

Дослідивши заяву відповідача, а також надані ним документи в їх сукупності, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, керуючись зокрема такими критеріями, як складність, обґрунтованість, пропорційнійсть, співмірність та розумність їхнього розміру, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи відповідача про те, що суд необґрунтовано зменшив суму витрат на правничу професійну допомогу, а саме не взяв до уваги положення ч. 6 ст. 126 ГПК України, не врахував складність справи та витрачений адвокатом час,об`єм дій, вчинених для досягнення результату.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" та Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2023 у справі №910/14184/22 залишити без змін.

Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та строк, передбачений ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді С.О. Алданова

О.О. Євсіков