ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
27 грудня 2023 рокуСправа № 921/526/23
Господарський суд Тернопільської області у складі судді Сидорук А.М.
у справі №921/526/23
до відповідача Фізичної особи-підприємця Білокрилого Володимира Богдановича, АДРЕСА_1
про стягнення 1 853 273,84грн
Без виклику представників сторін.
Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю "Любава-Агро" звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Білокрилого Володимира Богдановича заборгованості в сумі 1 853 273,84 грн.
В позові позивач зазначає про наявність у відповідача заборгованості сумі 1 853 273,84 грн. за поставлений товар за Договором новації №03-23 від 17.03.2020, який є договором (угодою) про заміну первинного зобов`язання новим зобов`язанням між Сторонами (новацією) чинного договору купівлі-продажу №13 від 02.03.2020.
Разом із позовом Товариством з обмеженою відповідальністю "Любава-Агро" подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на належне ОСОБА_1 на праві власності нежитлове приміщення загальною площею 455,8 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 03.08.3023 у справі №921/526/23 в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Любава-Агро" /представник - адвокат Молень Р.Б./ про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне ОСОБА_1 на праві власності нежитлове приміщення загальною площею 455,8 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 - відмовлено.
Ухвалою суду від 03.08.3023 у справі №921/526/23 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 921/526/23за правилами загального позовного провадження; призначено у справі підготовче засідання на 29 серпня 2023 року о 12 год. 00 хв. та запропоновано учасникам справи подати/надіслати суду:позивачу: відповідь на відзив (у разі отримання відзиву), оформлену згідно вимог ст. 166 ГПК України, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких вона ґрунтується, якщо такі докази не надані відповідачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзив і доданих до неї доказів відповідачу; заяви з процесуальних питань (при наявності); відповідачу: відзив на позов, оформлений згідно вимог ст. 165 ГПК України, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких він ґрунтуються, якщо такі докази не надані позивачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу, протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; заяви з процесуальних питань (при наявності).
Ухвалами суду від 29.08.2023 та 06.10.2023 продовжено строк підготовчого провадження у справі №921/526/23 на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 06.10.2023 та 24.10.2023.

Ухвалою суду від 24.10.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу №921/526/23 до судового розгляду по суті на 17 листопада 2023 року.

Ухвалою суду від 24.11.2023, у в зв`язку з перебуванням судді Сидорук А.М. у відпустці, повідомлено учасників судового процесу, що розгляд справи №921/526/23 по суті відбудеться 19 грудня 2023 року.

19.12.2023 в судове засідання з`явилися представник позивача та представник ФОП ОСОБА_1 - адвокат Нюня О.І.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Нюня О.І. пояснив суду, що уклав договір з ФОП Білокрилим Володимиром Богдановичем 18.12.2023, подав до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи, зняття копій документів та про відкладення розгляду справи, що призначена на 19.12.2023 о 11:30.

В судовому засіданні 19.12.2023 оголошено перерву до 28.12.2023 до 14 год 00 хв.

19 грудня 2023 року товариством з обмеженою відповідальністю "Любава-Агро" /представник адвокат Молень Р.Б./ подано до суду заяву б/н та б/д /вх. №10212/ про забезпечення позову, в якій позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на належне ОСОБА_1 на праві власності нежитлове приміщення нежитлову будівлю, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №060, загальною площею 805 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

При розгляді даної заяви судом було встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Любава - Агро" /представник - адвокат Молень Р.Б./ звертаючись із заявою про забезпечення позову в паперовій формі, не вказав відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі.

Крім того, як вбачається із Відповіді №365686 про відсутність зареєстрованого Електронного кабінету ЄСІТС у юридичної особи із ідентифікаційним кодом 32147790, товариство з обмеженою відповідальністю "Любава - Агро" не зареєструвало електронний кабінет.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідну заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ч. 1 статті 139 ГПК України.

Згідно з ч. 7 ст. 140 ГПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Суд повертає заяву про забезпечення позову заявнику також встановивши, що заяву подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Процесуальні наслідки передбачені Господарським процесуальним кодексом України у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат (відповідна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.11.2023 у справі №922/1975/22).

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 21.12.2023 повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Любава-Агро" /представник - адвокат Молень Р.Б./ заяву про забезпечення позову у справі № 921/526/23 /вх.№ 10212 від 19.12.2023/ з доданими до неї документами.

25 грудня 2023 року товариством з обмеженою відповідальністю "Любава-Агро" /представник адвокат Молень Р.Б./ подано до суду заяву б/н та б/д /вх. №10384/ про забезпечення позову, в якій позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на належне ОСОБА_1 на праві власності нежитлове приміщення нежитлову будівлю, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №060, загальною площею 805 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник зазначає, що відповідач тривалий час умисно ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань перед позивачем, та існує реальна можливість і загроза переоформлення та приховування ФОП Білокрилим В.Б. його реального доходу та належного йому на праві власності майна з метою унеможливити звернення стягнення на примусове стягнення на цей дохід або майно на виконання рішення. Враховуючи, що заявником заявлено до відповідача позов, предметом якого є грошові вимоги, заявник вважає, що співрозмірним з позовними вимогами є захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно (нежитлову будівлю), вартість якого згідно Довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 19.12.2023 становить 874 915,21 грн. та є співмірною із заявленою позивачем вимогою про стягнення з ФОП Білокрилого В.Б. загальної суми заборгованості у розмірі 1 853 273,84 грн.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Любава-Агро", суд зазначає наступне:

За приписами частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та статті 11 Господарського процесуального кодексу України суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право на ефективний засіб юридичного захисту, встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011 у справі №1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову (такі висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 29.07.2019 у справі № 905/491/19).

Положеннями статті 136 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до частини 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з частиною 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини першої статті 139 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору. Учасник справи, який звертається із заявою про забезпечення позову, повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення.

Положення статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України пов`язують вжиття господарським судом заходів забезпечення позову з обґрунтуванням обставин необхідності такого забезпечення в контексті положень статті 73 Господарського процесуального кодексу України як гарантії ефективності задоволення вимог позивача (заявника) за результатами розгляду спору по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/9498/19, від 17.09.2020 у справі №910/72/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 16.02.2021 у справі №910/16866/20, від 15.04.2021 у справі №910/16370/20.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві (іншим особам) вчиняти певні дії (висновки про застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі №916/2786/17, постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.08.2019 у справі №910/16586/18).

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі №910/1200/20).

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу (іншим особам) здійснювати певні дії (постанови Верховного Суду від 17.08.2021 у справі № 914/649/20, від 16.05.2023 у справі № 910/2281/22).

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20.

За таких обставин, обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу (така правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 15.01.2019 у справі № 915/870/18).

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. При цьому законодавством не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності (такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20.04.2023 у справі №914/3316/22, від 07.04.2023 у справі № 910/8671/22).

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що відповідач тривалий час умисно ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань перед позивачем. Зокрема, відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви, однак правом подати відзив у встановлений судом строк не скористався; представник відповідача у судове засідання жодного разу не з`являвся; клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без участі відповідача не надходило, в зв`язку з чим судове засідання неодноразово відкладалось. У таких діях відповідача сторона позивача вбачає мету невиправдано збільшити час розгляду справи для того щоб отримати можливість відчужити належне відповідачу нерухоме майно та унеможливити виконання судового рішення про стягнення грошових коштів. Зважаючи на недобросовісну поведінку відповідача, злісне тривале невиконання ним взятих на себе зобов`язань, особливо значну суму заборгованості, та об`єктивну можливість відповідача в будь-який момент відчужити майно, яке знаходиться у його власності, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача.

В обґрунтування поданої заяви Товариством з обмеженою відповідальністю "Любава-Агро" подано суду Довідку про оціночну вартість об`єкта нерухомості та Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта фізичної особи ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 74 ГПК України позивач зобов`язаний надати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

При цьому, під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в частини 2, 5, 6, 7 статті 137 ГПК України), про що зазначено в постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №910/688/13.

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 зазначено, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Аналогічна права позиція висловлена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 05.02.2020 у справі №910/7511/19, від 03.04.2020 у справі № 904/4511/19, від 23.12.2020 у справі № 911/949/20.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст..ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав і охоронюваних законом інтересів позивача без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

При цьому, суд зауважує, що під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на заявника.

При цьому, заявник жодних доводів щодо нестабільного чи незадовільного фінансового становища господарської діяльності ФОП Білокрилого В.Б., в тому числі з посиланням на докази, які б свідчили про таке фінансове становище чи вчинення відповідачем певних реальних дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання /реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації/ не надав, окрім доводів про наявність негативної поведінки відповідача у господарських відносинах.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зазначені в заяві твердження є лише припущеннями не підтвердженими вірогідними засобами доказування. Наявність лише посилання на те, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову матиме наслідком неможливість для позивача захистити свої порушені права, за захистом яких він звернувся до суду, не може бути достатньою підставою для забезпечення позову з огляду на унормований приписами статті 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування та неподання заявником жодних доказів на обґрунтування своєї заяви про забезпечення позову.

З огляду на вищевикладене та зміст заяви в сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову як такої, що не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

За таких обставин суд відмовляє Товариству з обмеженою відповідальністю "Любава-Агро" /представник адвокат Молень Р.Б./ в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне на праві власності нежитлове приміщення - нежитлову будівлю загальною площею 805 кв. м, що знаходиться за адресою: Тернопільська область, Чортківський район, с. Озеряни, Бучацька ТГ, вул. Т Шевченка, буд. 45б.

Керуючись ст. ст. 74-80, 136-140, 233-235, 253-259 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Любава-Агро" /представник адвокат Молень Р.Б./ про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне на праві власності нежитлове приміщення - нежитлову будівлю загальною площею 805 кв. м, що знаходиться за адресою: Тернопільська область, Чортківський район, с. Озеряни, Бучацька ТГ, вул. Т Шевченка, буд. 45б - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. ст. 256, 257 ГПК України до Західного апеляційного господарського суду.

Ухвалу підписано 27.12.2023.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя А.М. Сидорук