ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2023 р. Справа№ 910/286/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

при секретарі судового засідання Репіковій З.А.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 29.06.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Каштан» на рішення Господарського суду м. Києва від 10.04.2023

у справі №910/286/23 (суддя Босий В.П.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

до Житлово-будівельного кооперативу «Каштан»

про стягнення 414 430,56 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (надалі - ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Житлово-будівельного кооперативу «Каштан» (надалі - ЖБК «Каштан») про стягнення 414 430,56 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання за договором на послуги водопостачання та водовідведення №02681/4-04 від 01.07.2003, у зв`язку з чим позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 337 405,67 грн., штрафу у розмірі 16 870,28 грн., інфляційних у розмірі 53 814,04 грн. та 3% річних у розмірі 6 340,57 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду м. Києва від 10.04.2023 у справі №910/286/23 позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з Житлово-будівельного кооперативу «Каштан» на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість у розмірі 337 405 (триста тридцять сім тисяч чотириста п`ять) грн. 67 коп., 3% річних у розмірі 6 340 (шість тисяч триста сорок) грн. 57 коп., інфляційні у розмір 53 814 (п`ятдесят три тисячі вісімсот чотирнадцять) грн. 04 коп., штраф у розмірі 16 870 (шістнадцять тисяч вісімсот сімдесят) грн. 28 коп. та судовий збір у розмірі 6 216 (шість тисяч двісті шістнадцять) грн. 46 коп.

Задовольняючи позов, суд виходив з доведеності та обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач 01.05.2023 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апелянт вважає рішення суду першої інстанції ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- позивачем не подано належним чином засвідчені копії його статуту, що містить відомості про здійснювані ним види діяльності - централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, а також не подано копії ліцензій, що діяли у спірному періоді на право здійснення зазначених видів діяльності. Без наявності у справі таких документів у суду немає підстав вважати законними інтереси позивача, на захист яких заявлено позов;

- відповідач за положеннями статуту не здійснює господарської діяльності з надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, не є підприємством централізованого водопостачання та водовідведення у розумінні Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» та не є ліцензіатом у сфері надання цих комунальних послуг;

- послуги з централізованого водопостачання та надання послуг з централізованого водопостачання надаються власникам квартир будинку №15 по бульвару Ігоря Шамо в місті Києві позивачем на підставі публічного договору про приєднання, з урахуванням норм чинного законодавства України та типового договору відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджені постановою КМУ від 21.07.2005 №630;

- належними відповідачами за вимогами мають бути власники квартир і нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, яким належать приміщення, в яких було спожито гарячу воду, за відповідними тарифами, затвердженими у встановленому законом порядку на підставі публічного договору про приєднання, оприлюдненого у газеті Київської міської ради «Хрещатик»;

- доказів того, що відповідач є колективним споживачем в розумінні Закону України «Про кооперацію» чи балансоутримувачем житлового та нежитлового фонду, або виконавцем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення та на законодавчому рівні має можливість здійснювати будь-які нарахування за комунальні послуги, у тому числі з централізованого водопостачання та водовідведення, матеріали справи не містять;

- відповідач втратив підстави виступати стороною в договорі, так як саме позивач (виконавець послуг) зобов`язаний укласти прямі договори на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення із безпосередніми споживачами цих послуг (фізичними та юридичними особами) або балансоутримувачами та вчинити інші дії, передбачені законодавством України;

- позивач не надав суду доказів нормативного обгрунтування позивачем своїх вимог у частині визначення розміру тарифів на послуги водопостачання та водовідведення, та не надав суду відомостей про опублікування нормативно-правових актів, якими визначено розмір тарифів у спірному періоді, у встановленому законодавством порядку;

- позивач не позбавлений права на ефективний захист його права на отримання плати за надані послуги безпосередньо від споживачів - власників квартир багатоквартирного будинку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 04.05.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.05.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/286/23.

Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Житлово-будівельного кооперативу «Каштан» на рішення Господарського суду м. Києва від 10.04.2023 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 910/286/23.

15.05.2023 матеріали справи № 910/286/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Житлово-будівельного кооперативу «Каштан» на рішення Господарського суду м. Києва від 10.04.2023 у справі №910/286/23, справу призначено до розгляду на 29.06.2023.

Під час апеляційного провадження до справи від позивача отримано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній категорично заперечує доводи апелянта.

Явка представників сторін

Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Нормами статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачена можливість повідомлення сторін про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії шляхом направлення повідомлень на адресу електронної пошти та з використанням засобів мобільного зв`язку.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача заперечував проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, просив її відхилити з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні 29.06.2023 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

01.07.2003 між ВАТ «АК «Київводоканал» (правонаступником якого є ПрАТ «АК «Київводоканал») (постачальник) та ЖБК «Каштан» (абонент) було укладено договір на послуги водопостачання та водовідведення №02681/4-04 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1 якого постачальник зобов`язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та водовідведення, а абонент зобов`язується розраховуватись за вищезазначені послуги згідно умов договору та Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держитлокомунгоспу України №65 від 01.07.1994 (Правила).

За містом пп. а) п. 2.2 Договору встановлено, що абонент сплачує вартість наданих послуг за тарифами, встановленими в порядку, передбаченому чинним законодавством. У разі зміни тарифів сплата послуг абонентом здійснюється за новими тарифами з часу їх введення в дію без внесення змін до цього договору.

Відповідно до п. 3.1 Договору кількість води, що подається постачальником та використовується абонентом, визначається за показниками водолічильників, зареєстрованих постачальником. Зняття показників водолічильників здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника спільно з представником абонента. Для абонента із стабільним об`ємом водоспоживання (або незначним коливанням), зняття показників може здійснюватись один раз на квартал.

Згідно з п. 3.2 Договору якщо водолічильники тимчасово знято представником постачальника або їх зіпсовано не з вини абонента, кількість використаної води визначається за середньодобовою витратою за останні два розрахункові місяці за показниками водолічильника. У разі роботи водолічильніків менше 2-х місяців кількість води визначається за середньодобовою витратою роботи водолічильника, але не менше 10-ти днів. Такий порядок зберігається до установки нового водолічильника і перерахунок за попередній час не проводиться.

Пунктом 3.3 Договору передбачено, що кількість стічних вод, які надходять у каналізацію, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно із показниками водолічильника та інших способів визначення об`ємів стоків, що потрапляють у міську каналізацію у відповідності з п. 21.2 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення у містах і селищах України.

Відповідно до п. 3.4 Договору абонент розраховується за надані послуги у порядку, встановленому органами виконавчої влади у п`ятиденний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи. Постачальник інформує абонента про розмір діючих тарифів у платіжних документах, що направляються щомісячно до банківської установи абонента.

Позивач вказує, що на виконання умов Договору за період з 01.11.2020 по 31.07.2022 надав відповідачу послуги з водопостачання та водовідведення на суму 645 405,67 грн., з яких відповідачем сплачено 308 000,00 грн.

Спір виник у справі у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов`язання за Договором по оплаті наданих послуги з водопостачання та водовідведення, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 337 405,67 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.

Укладений договір є договором надання послуг водопостачання та водовідведення, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання в т.ч. Глави 63 Цивільного кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Закону України «Про питну воду та питне водопостачання».

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг

Частиною 3 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що якість комунальної послуги повинна відповідати вимогам, встановленим цим Законом, іншими актами законодавства та договором. Обов`язок забезпечення відповідності якості комунальної послуги встановленим вимогам покладається на виконавця такої послуги. Обов`язок забезпечення відповідності якості послуги з управління встановленим вимогам та договору покладається на управителя багатоквартирного будинку. Захист прав споживачів житлово-комунальних послуг здійснюється уповноваженим центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про захист прав споживачів.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Укладений між сторонами договір згідно п.7.1, є безстроковим, діє протягом всього часу надання послуг до моменту його розірвання і набуває чинності з моменту його підписання сторонами.

Договір в установленому порядку не припинено, не визнано недійсним, не розірвано.

Таким чином, договір є дійсним, укладений в належний спосіб та є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до п. 1 договору, постачальник зобов`язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та водовідведення, а абонент зобов`язується розраховуватись за вищезазначені послуги згідно умов договору.

Позивач стверджує, що у період з 01.11.2020 по 31.07.2022 надав відповідачу послуги з водопостачання та водовідведення на суму 645 405,67 грн., а відповідач оплатив такі послуги на суму 308 000,00 грн.

На підтвердження обсягів наданих послуг згідно Договору у період з 01.11.2020 по 31.07.2022 до справи судом долучені надані позивачем акти обстеження та зняття показань з вузла обліку, більшість з яких погоджена та підписана відповідачем, довідка АТ «КІБ» з реєстром дебетових повідомлень, що підтверджує виставлення рахунків до банківської установи.

Визначені відповідачем призначення платежів при проведенні систематичних оплат як «оплата за договором №02681/4-04 по бульвару Ігоря Шамо, ЖБК «Каштан»» свідчать про безумовне визнання відповідачем дії укладеного між сторонами договору, факту отримання послуг за договором та їх часткової оплати, а відтак наявність договірних правовідносин.

Задовольняючи позов, суд виходив з наступного:

- відповідно до пункту 3.5 Договору у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг абонент зобов`язаний у п`ятиденний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи направити поважного представника з обґрунтовуючими документами для проведення звірки розрахунків та підписання акту звірки в цей же термін. При невиконанні цієї умови дані постачальника вважаються прийнятими абонентом;

- відповідачем встановлений Договором порядок надання заперечень щодо кількості або вартості наданих послуг виконано не було, та у встановлений договором строк не направлено свого представника з обґрунтовуючими документами для проведення звіряння.;

- таким чином, надані ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» послуги з постачання питної води та приймання стічних вод у систему каналізації, відповідно до умов Договору, вважаються прийнятими;

- як зазначає позивач та не заперечує відповідач, за спірний період ЖБК «Каштан» було сплачено 308 000,00 грн;

- матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача 337 405,67 грн. за надані згідно Договору послуги. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідач стверджує, що за положеннями Статуту не здійснює господарської діяльності з надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення та не є ліцензіатом у сфері надання цих комунальних послуг.

Як вбачається з розділу 2 Статуту відповідача, метою діяльності ЖБК «Каштан» є забезпечення належного отримання мешканцями будинку житлово-комунальних послуг.

Відповідно до частини 1 пп.2 п.1.6 Правил організації та ведення обліку за ліцензованими видами діяльності суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, затверджених постановою НКРЕКП від 27.12.2017 №1474, послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) віднесено до неліцензованих видів діяльності.

З огляду на викладене, доводи відповідача (апелянта) про те, що він не є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення у зв`язку з відсутністю відповідної ліцензії, а тому не вправі провадити діяльність даного виду, що виключає будь-яку можливість бути стороною договору в розумінні Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», є хибними та суперечать нормам чинного законодавства, оскільки ЖБК «Каштан» не позбавлене обов`язку виконувати свої зобов`язання за укладеним договором на послуги водопостачання та водовідведення, оскільки відповідно до ст.19 Закону України «Про питну воду, витре водопостачання та водовідведення» відносини у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах з житлово-будівельними кооперативами.

До прийняття Закону №1198-У11 у відповідача також не було ліцензії на надання послуг з постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових мереж), однак це не перешкодило відповідачу укласти відповідні договори та надавати послуги мешканцям будинку, який ним обслуговується.

Частиною 6 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником, а у відповідності до ст.1 вказаного Закону, суб`єктами у сфері житлово-комунальних послуг є виробник та виконавець послуг, балансоутримувач, власник та споживач житлово-комунальних послуг.

Внесені 26.04.2014 зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не позбавляють балансоутримувачів (управителів) будинків можливості бути споживачами або виконавцями цих послуг.

Матеріали справи не містять жодного листа від ЖБК «Каштан» на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал» про розірвання укладеного між сторонами договору, або про укладення прямих договорів з мешканцями будинку, у зв`язку з чим у позивача були відсутні підстави для укладення прямих договорів з мешканцями будинку, що обслуговується ЖБК «Каштан».

При цьому, Законом №2189-У111 передбачено, що усі договори, які були укладені до набрання чинності цим законом зберігають чинність до моменту укладення нових договорів між виробниками послуг та їх споживачами.

Як додатково зазначає позивач, а відповідачем у передбачений законом спосіб не спростовано, у справі №910/13057/19 за позовом ПрАТ «АК «Київводоканал» до ЖБК «Каштан» про стягнення за цим же договором на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі №02681/4-04 від 0.07.2023 заборгованості за надані у період з 2017 по 31.05.2019 послуги, укладаючи мирову угоду, яка затверджена судом 16.12.2019, відповідач визнав умови договору та його чинність.

Судом також досліджено питання правомірності звернення із даним позовом саме до ЖБК «Каштан» та встановлено наступне.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги.

Згідно із ч. 1 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» за рішенням співвласників багатоквартирного будинку (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), прийнятим відповідно до закону, договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем відповідної комунальної послуги, визначеним статтею 6 цього Закону:

1) кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно (індивідуальний договір);

2) від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою (колективний договір);

3) об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір про надання комунальних послуг, як колективним споживачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з централізованого водопостачання надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водопостачання, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Отже, виходячи з викладеного, а також беручи до уваги зміст клопотання і його додатку, які надійшли від відповідача 01.02.2023, а також відсутність будь-яких доказів існування індивідуальних договорів чи волевиявлення як співвласників будинку, так і самого відповідача до припинення Договору та укладення індивідуальних договорів на послуги з водопостачання та водовідведення, беручи до уваги встановлені у даній справі обставини, зокрема користування послугами та їх оплата відповідачем у спірний період, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що ЖБК «Каштан» є колективним споживачем послуг з водопостачання та водовідведення в будинку №15 по бульвару Ігоря Шамо в місті Києві, відносно якого і виник спір у даній, та саме на відповідача у даній справі покладено обов`язок із сплати за спожиті на підставі Договору спірні комунальні послуги.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з приписами статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Виходячи з установлених у справі обставин на підставі зібраних доказів, та положень ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, правомірним є стягнення з відповідача заборгованості за надані у період з 01.11.2020 по 31.07.2022 згідно умов Договору послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 337 405,67 грн.

Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Позивачем також було заявлено вимоги про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 16 870,28 грн., інфляційних у розмірі 53 814,04 грн. та 3% річних у розмірі 6 340,57 грн., нарахованих за прострочення виконання грошового зобов`язання з 22.11.2020 по 31.08.2022.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Частиною 2 ст. 549 Цивільного кодексу України встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що за безпідставну відмову від оплати наданих послуг абонент сплачує штраф у розмірі 5% від несплаченої суми.

Згідно із частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 16 870,28 грн., 3% річних у розмірі 6 304,57 грн. та інфляційні у розмірі 54 814,04 грн., за прострочення виконання грошового зобов`язання за загальний період з 21.08.2020 по 30.09.2021.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вірного по суті рішення суду, при ухваленні якого судом надано оцінку як кожному доказу окремо, так і в їх сукупності, вірно встановлено характер спірних правовідносин та в цілому правильно застосовані норми матеріального права, які їх регулюють.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції про задоволення позову, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість висновків суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

За таких обставин решту аргументів відповідача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про задоволення позову.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги Житлово-будівельного кооперативу «Каштан» на рішення Господарського суду м. Києва від 10.04.2023 у справі №910/286/23.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Каштан» на рішення Господарського суду м. Києва від 10.04.2023 у справі №910/286/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 10.04.2023 у справі №910/286/23 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Житлово-будівельний кооператив «Каштан».

4. Матеріали справи №910/286/23 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови підписано 27.12.2023 після виходу членів колегії суддів з відпустки.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко