ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" листопада 2023 р. м. Одеса Справа № 916/2492/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.

за участі секретаря судового засідання Кафланової А.С.

розглянувши справу № 916/2492/21 в порядку загального позовного провадження

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича фірма" "Семток" /, адреса - 61002, м. Харків, вул. Каразіна, буд. 2, e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_4/

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Ферко" /, адреса - 65003, м. Одеса, вул. Отамана Головатого, буд.67/69, e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_3/

про стягнення 1 539 298,00 грн.

та за зустрічним позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Ферко" /, адреса - 65003, м. Одеса, вул. Отамана Головатого, буд.67/69, e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_3/

до: товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича фірма" "Семток" /, адреса - 61002, м. Харків, вул. Каразіна, буд. 2, e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2/

про визнання недійсним договору

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом /відповідач за зустрічним позовом/: адвокат Чешко А.А. на підставі ордеру СМ № 27 від 30.07.2021;

від відповідача за первісним позовом /позивач за зустрічним позовом/: адвокат Волканов Є.В. на підставі ордеру ВН № 1223302 від 02.02.2023; адвокат Матвійчук В.В. на підставі ордеру АА № 1304920 від 17.05.2023.

ВСТАНОВИВ:

16.08.2021 року товариство з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича фірма" "Семток" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Ферко", в якій просить суд стягнути з відповідача 1 539 298 грн. - заборгованості а також витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки №701/08СГ від 01.08.2020 року в частині повної та своєчасної оплати за отриманий товар.

Позивач вказує, що ним поставлено на адресу відповідача товар - пшеницю фуражну згідно видаткових накладних №73 від 03.09.2020 року на суму 833 940 грн., №71 від 03.09.2020 року на суму 755 970 грн., №74 від 03.09.2020 року на суму 833 940 грн., №72 від 03.09.2020 року на суму 755 970 грн., а всього 3 179 820 грн. Отримання товару відповідачем також підтверджується актом приймання-передачі №3 від 03.09.2020 року.

ТОВ «Ферко», в свою чергу, здійснило часткову оплату за отриманий товар на загальну суму 1 640 522 грн, однак станом на день звернення до суду з позовом залишок несплаченої заборгованості складає 1 539 298 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.08.2021 року позовну заяву ТОВ "НВФ "Семток" залишено без руху та встановлено позивачу строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

30.08.2021 року до Господарського суду Одеської області від ТОВ "НВФ "Семток" надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (вх. №22745/21).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.09.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі № 916/2492/21 за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на 04.10.2021 року.

16.09.2021 року до суду від позивача надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (вх.№24564/21), яка задоволена ухвалою суду від 20.09.2021 року.

04.10.2021 року до Господарського суду Одеської області від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи (вх.№25938/21).

В судовому засіданні 04.10.2021 року оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 27.10.2021 року.

19.10.2021 року до Господарського суду Одеської області від ТОВ «Ферко» надійшла зустрічна позовна заява до ТОВ "НВФ "Семток" (вх.№ 3268/21).

Ухвалою суду від 20.10.2021 року зустрічний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Ферко" (вх.№3268/21), поданий у справі №916/2492/21, повернуто заявнику на підставі ч.6 ст. 180 ГПК України.

22.10.2021 року до Господарського суду Одеської області від ТОВ "Ферко" надійшла зустрічна позовна заява до ТОВ «НВФ «Семток», відповідно до якої позивач за зустрічним позовом просить суд визнати недійсним договір поставки №701/08СГ від 01.08.2020 року, укладений між ТОВ "Науково виробнича фірма" "Семток" та ТОВ "Ферко".

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги, ТОВ "Ферко" зазначає, що договір поставки №701/08 СГ від 01.08.2020 року не укладений, оскільки зі сторони ТОВ «Ферко» не підписувався відповідною уповноваженою особою, так як і не підписувались специфікація №1 від 16.08.2020 року, акт прийому передачі №3 від 03.09.2020 року та видаткові накладні від 03.09.2020 року №71, №72, №73, №74, а підписи на зазначених документах від імені покупця вчинені невідомою особою.

Окрім цього, ТОВ «Ферко» вказує на ненадання ТОВ «НВФ «Семток» будь-яких доказів на підтвердження реальності здійснення поставки товару у розмірі, вказаному у акті приймання-передачі №3, зокрема документів на підтвердження переміщення товару на склади та його перевезення.

ТОВ «Ферко» також вказує, що ним дійсно було перераховано грошові кошти на рахунок ТОВ «НВФ «Семток» у загальному розмірі 1 640 522 грн., проте не як оплату за уже поставлену продукцію, а лише як авансові платежі за договором №701/08СГ від 01.08.2020 року.

Позивач за зустрічним позовом, крім іншого, звертає увагу на те, що ТОВ «НВФ «Семток» було здійснено реєстрацію податкових накладних, однак у січні 2021 року, в зв`язку з відсутністю реальної поставки товару за договором, ТОВ «Ферко» скореговано податковий кредит шляхом його скасування на відповідну суму.

Окрім цього, передбачений умовами договору №701/08СГ від 01.08.2020 року товар не було відображено в активах ТОВ «Ферко», на підтвердження чого надано довідку від 11.10.2021 року, згідно якої, протягом 2020-2021р. відсутні зарахування будь-яких товарів на баланс ТОВ «Ферко» від постачальника ТОВ «НВФ «Семток».

Разом із зустрічним позовом від ТОВ «Ферко» надійшла заява про поновлення строку на подання зустрічної позовної заяви (вх.№ 28017/21).

Також, 22.10.2021 року до суду від ТОВ "Ферко" надійшло клопотання (вх.№28016/21), відповідно до якого останній просить суд призначити у справі № 916/2492/21 судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання: 1) Чи виконано підписи від імені Позднякова Д.Ю. на кожній сторінці, окрім останньої, внизу зліва у графі «Покупець» та на останній сторінці внизу зліва у графі «Покупець» 2 рази у договорі № 701/08 СГ від 01.08.2020 року Поздняковим Дмитром Юрійовичем , чи іншою особою? 2) Чи виконано підпис від імені Позднякова Д.Ю. внизу справа у графі покупець у специфікації № 1 від 16.08.2020 року до договору поставки № 701/08 СГ від 01.08.2020 року Поздняковим Дмитром Юрійовичем, чи іншою особою? 3) Чи виконано підпис від імені Позднякова Д.Ю. внизу справа у графі покупець в акті приймання-передачі № 3 від 03.09.2020 року до договору поставки № 701/08 СГ від 01.08.2020 року Поздняковим Дмитром Юрійовичем, чи іншою особою? 4) Чи виконано підпис справа у графі «Отримав(ла)» у видатковій накладній № 71 від 03.09.2020 року Поздняковим Дмитром Юрійовичем , чи іншою особою? 5) Чи виконано підпис справа у графі «Отримав(ла)» у видатковій накладній № 72 від 03.09.2020 року Поздняковим Дмитром Юрійовичем , чи іншою особою? 6) Чи виконано підпис справа у графі «Отримав(ла)» у видатковій накладній № 73 від 03.09.2020 року Поздняковим Дмитром Юрійовичем , чи іншою особою? 7) Чи виконано підпис справа у графі «Отримав(ла)» у видатковій накладній № 74 від 03.09.2020 року Поздняковим Дмитром Юрійовичем , чи іншою особою? Проведення експертизи просить суд доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз. Також, ТОВ «Ферко» гарантує оплату проведення експертного дослідження.

Обґрунтовуючи клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, ТОВ «Ферко» вказує, що будь-які документи, які стосуються укладення та виконання спірного правочину уповноваженою особою товариства не підписувались, а тому на екземплярі договору № 701/08 СГ від 01.08.2020 року, специфікації № 1 від 16.08.2020 року, акті прийому-передачі № 3 від 03.09.2020 р. та видаткових накладних від 03.09.2020р. № 71, №72, № 73, № 74, копії яких знаходяться у матеріалах справи № 916/2492/21, підписи від імені покупця - директора ТОВ «Ферко», вчинено невідомою особою, у зв`язку з чим вважає, що проведення судової почеркознавчої експертизи дозволить підтвердити або спростувати посилання ТОВ «Ферко» на факт підписання документів без волевиявлення суб`єкта неуповноваженою особою, та встановлений експертним дослідженням висновок буде мати безпосередній вплив на вирішення зустрічного позову про визнання договору поставки №701/08 СГ від 01.08.2020 р. недійсним.

Окрім цього, ТОВ «Ферко» викладено клопотання про витребування у ТОВ «НВФ «Семток» оригіналів доказів, а саме: договору № 701/08 СГ від 01.08.2020 року, специфікації № 1 від 16.08.2020 року, акту приймання-передачі № 3 від 03.09.2020 року, видаткових накладних: № 71, № 72, № 73, № 74 від 03.09.2020 року.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.10.2021 року поновлено ТОВ «Ферко» процесуальний строк для подання зустрічної позовної заяви, зустрічну позовну заяву ТОВ "Ферко" до ТОВ "НВФ "Семток" про визнання недійсним договору прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано їх в одне провадження у справі №916/2492/21.

27.10.2021 року до суду від ТОВ «НВФ «Семток» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№28571/21).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.10.2021 року клопотання ТОВ "Ферко" про витребування оригіналів доказів задоволено та витребувано у ТОВ "НВФ "Семток" оригінали договору № 701/08 СГ від 01.08.2020 року, специфікації № 1 від 16.08.2020 року, акту приймання-передачі № 3 від 03.09.2020 року та видаткових накладних: № 71, № 72, №73, № 74 від 03.09.2020 року.

В судовому засіданні 27.10.2021 року оголошено протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження у справі №916/2492/21 на 30 днів та відкладення підготовчого засідання у справі на 18.11.2021 року, про що ТОВ «НВФ «Семток» повідомлено в порядку ст.120 ГПК України.

03.11.2021 року до суду від ТОВ «НВФ «Семток» надійшла заява про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (вх.№29344/21).

04.11.2021 року до суду від ТОВ "Ферко" надійшли додаткові письмові пояснення до зустрічного позову (вх.№29380/21), в яких останній зазначає, що договір №701/08СГ від 01.08.2020 року не було підписано зі сторони ТОВ «Ферко», у зв`язку з чим він є недійсним, зважаючи на відсутність волевиявлення однієї із сторін на укладення такого правочину та порушення вимог щодо письмової форми правочину.

Окрім цього, не зважаючи на наявність у ТОВ «НВФ «Семток» первинної документації щодо виконання спірного договору, на переконання ТОВ «Ферко», господарської операції здійснено не було, з огляду на відсутність доказів на підтвердження транспортування товару, неприйманням зерновим складом будь-яких вантажів від постачальника, скасування суми податкового кредиту, відсутності руху активів на балансі ТОВ «Ферко» та відсутністю належним чином оформленої первинної документації, з огляду на заперечення покупцем належності йому підписів на документах.

08.11.2021 року до Господарського суду Одеської області від ТОВ «НВФ «Семток» надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи (вх.№ 29674/21), до якої, на виконання ухвали Господарського суду Одеської області від 27.10.2021 року, додано оригінали договору № 701/08 СГ від 01.08.2020 року, специфікації № 1 від 16.08.2020 року, акту приймання-передачі № 3 від 03.09.2020 року та видаткових накладних: № 71, № 72, № 73, № 74 від 03.09.2020 року.

09.11.2021 року до суду від ТОВ «НВФ «Семток» надійшов відзив на зустрічний позов (вх.№30025/21) та заперечення на клопотання (вх.№30030/21), відповідно до якого останній просить суд відмовити у задоволенні клопотання ТОВ «Ферко» про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою суду від 11.11.2021р. заяву ТОВ "НВФ "Семток" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (вх.№29344/21 від 03.11.2021 р.) задоволено.

12.11.2021 року до суду від ТОВ «Ферко» надійшла відповідь на відзив стосовно зустрічного позову (вх.№30346/21).

17.11.2021 року до Господарського суду Одеської області від ТОВ "НВФ "Семток" надійшло клопотання про витребування доказів (вх.№30912/21).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.11.2021 року клопотання ТОВ "НВФ "Семток" про витребування доказів (вх.№30912/21 від 17.11.2021 року) задоволено та витребувано від Головного управління Державної податкової служби в Одеській області належним чином засвідчену копію податкової декларації з податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю "Ферко" за вересень 2020 року з додатками.

В судовому засіданні 18.11.2021 року оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 22.11.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.11.2021 року заяву ТОВ "НВФ "Семток" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (вх.№29344/21 від 03.11.2021 року) задоволено.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.11.2022 року клопотання ТОВ «Ферко» про призначення судової почеркознавчої експертизи задоволено частково, призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз. Витрати за проведення експертизи покладено на ТОВ «Ферко», провадження у справі №916/2492/21 на час проведення експертизи зупинено.

03.12.2021р. до суду від Головного управління ДПС в Одеській області надійшли витребувані документи на виконання ухвали Господарського суду Одеської області від 18.11.2021 року (вх.№32535/21).

11.02.2022р. до суду від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов рахунок на оплату експертизи (вх.№3951/22).

14.02.2022 року до суду від ТОВ «Ферко» надійшло клопотання про долучення доказів оплати за проведення експертизи (вх.№4202/22).

14.06.2022 року до суду надійшов висновок експерта №21-7181, складений 24.05.2022 року, разом із матеріалами справи (вх.№10382/22).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.07.2022 року (з огляду на перебування судді Мостепаненко Ю.І. на лікарняному в період з 22.06.2022 року по 01.07.2022 року) провадження у справі №916/2492/21 поновлено з 15.08.2022 року, підготовче засідання призначено на 15.08.2022 року.

06.07.2022 року до суду від ТОВ «НВФ «Семток» надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. №12456/22), яка ухвалою суду від 07.07.2022 року задоволена.

12.07.2022 року до суду від ТОВ «Ферко» надійшли додаткові пояснення (вх.№12879/22).

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.08.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні у розумний строк, керуючись ст. 114 ГПК, - на 14.09.2022 року. Задовольняючи усне клопотання представника ТОВ «НВФ «Семток», протокольною ухвалою суду вирішено проводити судове засідання в режимі відеоконференції.

Протокольною ухвалою суду від 14.09.2022 року оголошено перерву в судовому засіданні до 05.10.2022 року Задовольняючи усне клопотання представника ТОВ «НВФ «Семток», протокольною ухвалою суду вирішено проводити судове засідання в режимі відеоконференції.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 05.10.2022 року у справі №916/2492/21 (суддя Мостепаненко Ю.І.), залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.02.2023 року, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково виробнича фірма «Семток» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферко» про стягнення 1 539 298 грн. задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ферко" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича фірма" "Семток" 1 539 298 грн заборгованості та 23 089 грн 47 коп витрат по сплаті судового збору. В задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферко» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково виробнича фірма «Семток» про визнання недійсним договору відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.03.2023 року скасовано рішення Господарського суду Одеської області від 05.10.2022 року та постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 02.02.2023 року у справі № 916/2492/21. Постановлено справу № 916/2492/21 направити на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.04.2023 року визначено суддю Петренко Н.Д.

Ухвалою суду від 24.04.2023 року прийнято справу № 916/2492/21 до провадження; підготовче судове засідання по справі призначено на 24.05.2023 р. о 10:00 год.

02.05.2023 року на адресу суду надійшла заява позивача товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича фірма" "Семток" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду /вх. № 14313/23 від 02.05.2023 року/ у справі № 916/2492/21.

Ухвалою суду від 02.05.2023 року постановлено здійснити проведення судових засідань, призначених в рамках справи № 916/2492/21, зокрема, на 24.05.2023 року о 10:00 год. в режимі відеоконференції через Електронний кабінет Електронного суду (http://cabinet.court.gov.ua).

17.05.2023 року на адресу суду надійшли пояснення відповідача за первісним позовом ТОВ «Ферко» /вх. № 16349/23/, в яких відповідач вказує, що його позиція по справі є більш вірогідною. Вказана позиція ґрунтується на відсутності факту передання у власність покупця товарів, оплата за які вимагається позивачем, та аргументах на підтвердження недійсності правочину.

ТОВ «Ферко» зауважує, що при попередньому розгляді справи судами було невірно надано оцінку проведеному у справі експертному дослідженню, оскільки судами не враховано, що експерт не підтвердив факту, що підпис однозначно належить директору ТОВ «Ферко». Товариство зауважує, що висновок судів про те, що підписання правочину директором відповідача підтверджується наявністю на спірному договорі відтисків печаток позивача, як юридичної особи, є передчасним.

Відповідач вказує, що судами не враховано, що факт прийняття товару складом не підтверджений, оскільки у відповідь на адвокатський запит зерновий склад, який передбачено як місце приймання-передачі товару, повідомив, що 03.09.2020 року позивачем в квоту ТОВ «Ферко» на адресу портового елеватора не здійснювало переміщення будь-яких вантажів.

ТОВ «Ферко» наголошує, що вчинена ним оплата не містила прив`язки до конкретної партії товару. Товариство вказує, що сторони мали намір укласти спірний договір, однак сторони не домовилися щодо усіх істотних умов. Відповідач зауважує, що перераховані товариством кошти були в не якості за уже поставлену продукцію, а лише як авансові платежі за договором № 701/08 СГ від 01.08.2020 року.

Відповідач зазначає, що у січні 2021 року товариством було скореговано податковий кредит, що на думку відповідача опосередковано свідчить про відсутність змін у його майновому стані та нереальності господарської операції.

ТОВ «Ферко» зауважує, що позивач звертався до суду неодноразово з різними варіантами договору поставки, зокрема, в рамках справи № 916/1624/21 та № 916/2293/21. Вказані обставини, за словами відповідача, свідчать про можливе підроблення документів зі сторони позивача за первісним позовом та намагання уникнути надання до суду відповідних копій ТТН, які б підтверджували факт реальної поставки.

18.05.2023 року на адресу суду надійшла заява відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Ферко" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду /вх. № 16511/23/ у справі № 916/2492/21.

Ухвалою суду від 23.05.2023 року постановлено здійснити проведення судових засідань, призначених в рамках справи № 916/2492/21, зокрема, на 24.05.2023 року о 10:00 год. в режимі відеоконференції через Електронний кабінет Електронного суду (http://cabinet.court.gov.ua).

24.05.2023 року на адресу суду надійшли пояснення ТОВ «Ферко» /вх. № 17053/23/, в яких відповідач за первісним позовом окрім доводів, викладених у поясненнях від 17.05.2023 року, вказує, що ТОВ «НВФ «Семток» має проблеми з податковою, що слідує із тексту постанови у справі № 580/1082/22 від 06.12.2022 року. Відповідач вказує, що директор ТОВ «НВФ «Семток» Лисенко В.В. являється директором чи власником ще низки компаній, яким ліквідують статус платника ПДВ, що фактично може вказати на факт його фіктивності як директора та беніфіціара.

У підготовчому засіданні 24.05.2023 року судом за участі представників сторін оголошено перерву на 14.06.2023 року о 12:30 год в режимі відеоконференції з представником ТОВ «Ферко».

29.05.2023 року на адресу суду надійшла заява позивача товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича фірма" "Семток" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду /вх. № 17628/23/ у справі № 916/2492/21.

Ухвалою суду від 05.06.2023 року постановлено здійснити проведення судових засідань, призначених в рамках справи № 916/2492/21, зокрема, на 14.06.2023 року о 12:30 год. в режимі відеоконференції через Електронний кабінет Електронного суду (http://cabinet.court.gov.ua).

Однак, підготовче засідання, призначене на 14.06.2022 року о 12:30 год., не відбулося із зв`язку із надходженням інформацію про мінування будівлі Господарського суду Одеської області.

Ухвалою суду від 14.06.2023 року призначено підготовче засідання по справі № 916/2492/21 на 30.08.2023 року о 11:30 год.

04.08.2023 на адресу суду надійшла заява позивача товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича фірма" "Семток" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду /вх. № 26536/23/ у справі № 916/2492/21.

Ухвалою суду від 30.08.2023 постановлено здійснити проведення судових засідань, призначених в рамках справи № 916/2492/21, зокрема, на 30.08.2023 об 11:30 год. в режимі відеоконференції через Електронний кабінет Електронного суду (http://cabinet.court.gov.ua).

У підготовчому засіданні 30.08.2023 судом за участі представників сторін оголошено перерву до 26.09.2023 о 12:00 год.

У підготовчому засіданні 26.09.2023 судом за участі представників сторін оголошено перерву до 26.09.2023 о 12:00 год.

У підготовчому засіданні 26.09.2023 судом за участі представників сторін оголошено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення судового засідання для розгляду справи по суті на 25.10.2023 о 14:00 год.

25.10.2023 на адресу суду надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича фірма" "Семток" про відкладення судового засідання на іншу дату /вх. № 38078/23/.

У судовому засіданні 25.10.2023 судом оголошено протокольну ухвалу про відкладення судового засідання на 23.11.2023 об 11:00 год.

У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом підтримав первісний позов та просив його задовольнити у повному обсязі, заперечував проти задоволення зустрічного позову.

Представники відповідача за первісним позовом /позивач за зустрічним позовом/ у судовому засіданні заперечували проти задоволення первісних позовних вимог та наполягали на задоволенні зустрічних позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вислухавши представників сторін, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення первісних позовних вимог та відсутність підстав для задоволення зустрічного позову, виходячи з наступного.

Як встановлено у судовому засіданні при безпосередньому дослідженні доказів, 01.08.2020 року між ТОВ «НВФ «Семток» (Постачальник) та ТОВ «Ферко» (Покупець) було укладено договір поставки №701/08СГ, за умовами якого постачальник зобов`язався передати у встановлений договором термін товар у власність покупця, а покупець зобов`язався прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору (п. 1.1. договору).

Згідно п. 1.2 договору, товаром, що поставляється за договором, є сільськогосподарська продукція та продукти її переробки, що підпадають під визначення груп І-24 УКТ ЗЕД (далі по тексту - «Товар»), яка визначається сторонами у Специфікаціях, що є невід`ємними частинами цього договору.

Згідно п. 2.1. договору, якість товару повинна відповідати ДСТУ з урахуванням обмежень показників, вказаних у відповідній Специфікації, що є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно п.2.2. договору, остаточна кількість товару, яка визначається сторонами до розрахунку, є кількість товару, визначена в пункті (місці) поставки товару.

Згідно п. 3.1. договору, поставка товару здійснюється однією або кількома партіями. Кількість товару в кожній партії та строк поставки партії товару вказується у відповідний Специфікації, що є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно п. 3.2. договору, поставка товару за договором здійснюється на умовах та в пункті (місці), що вказані у відповідній Специфікації, шо є невід`ємною частиною цього договору (надалі по тексту пункт поставки товару).

Згідно п. 3.3 договору, при здійсненні поставки партії товару постачальник зобов`язаний надати покупцю оригінали наступних документів: видаткову накладну, податкову накладну в електронному вигляді згідно вимог статті 201 ПК України (копію квитанції №1 про реєстрацію електронної податкової накладної в Єдиному Державному реєстрі податкових накладних, виписаної в порядку, передбаченому ПК України, з відповідним заповненням всіх обов`язкових реквізитів податкової накладної; акт приймання-передачі партії товару (у випадку передачі Товару після видаткової накладної акт приймання-передачі партії товару передається в дату передачі товару).

На дату виникнення податкових зобов`язань (або підстав для їх коригування відповідно до Податкового кодексу України) постачальник складає податкову накладну (розрахунок коригування до податкової накладної) в електронній формі та реєструє в Єдиному реєстрі в установлені законодавством строки.

Згідно п. 3.4. договору, датою поставки партії товару вважається дата, зазначена у видаткових накладних на товар, підписаних уповноваженими представниками сторін. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця в момент підписання представниками сторін видаткової накладної. Передача товару здійснюється на підставі акту приймання-передачі партії товару. Покупець вправі підписувати акти приймання-передачі до завершення строку, вказаного в п.3.5. Договору. Право власності на товар може перейти до моменту передачі товару покупцю. Перехід ризиків випадкової загибелі або знищення, пошкодження, втрати майна відбувається в момент передачі товару постачальником покупцю.

Згідно п. 4.1. договору, загальна вартість договору визначається шляхом підсумовування вартості товару, яка вказана у Специфікаціях, що є невід`ємними частинами цього договору.

Згідно п. 4.2. договору, ціна за одиницю товару, загальна вартість партії товару вказуються у відповідній Специфікації, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно п. 4.3. договору, оплата кожної партії товару здійснюється згідно видаткових накладних, що підтверджують поставку товару покупцю, протягом 180 календарних днів з моменту (дати) поставки товару шляхом сплати покупцем 80% вартості поставленої партії товару. 20% вартості поставленої партії товару покупець сплачує у строки, вказані в першому реченні п. 4.3. договору, за умови виконання постачальником обов`язку зі своєчасного та належного складання податкової накладної на суму поставленої партії товару, та, відповідно, наявності в Єдиному реєстрі податкових накладних факту реєстрації такої податкової накладної.

Згідно п. 4.4. договору, спосіб оплати товару покупцем: безготівковий розрахунок шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника. У призначенні платежу має бути вказаний цей договір.

Згідно п. 9.1., 9.2. договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2020 року, а в частині виконання сторонами взятих на себе грошових зобов`язань за договором до моменту їх повного виконання. Термін дії договору може бути продовжений за взаємною згодою сторін шляхом укладання додаткової угоди. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

Договір зі сторони покупця містить підпис директора Позднякова Д.Ю. та відтиск печатки ТОВ «Ферко» на кожній з п`яти сторінок, зі сторони постачальника директора Лисенко В.В. з відтиском печатки «ТОВ «НВФ «Семток».

Згідно Специфікації №1 від 16.08.2020 року до договору поставки №701/08СГ від 01.08.2020 року постачальник зобов`язався здійснити поставку товару: пшениця фуражна (4-го класу, українського походження); кількість товару 2500 т. +/- 10%; товар передається постачальником покупцю в пункті поставки на умовах зерновий склад ТОВ «Олімпекс Купе Інтернешнл» ОМТП (місце поставки); термін поставки: до 10.09.2020 року включно; товар має відповідати вимогам ДСТУ 3768:2019; ціна за 1 тонну товару складає 6780 грн. в т.ч. з ПДВ; загальна орієнтовна вартість товару за цією специфікацією 16 925 000 грн., в т.ч. ПДВ 2 825 000 грн. +/- 10%;

Специфікація зі сторони покупця містить підпис директора Позднякова Д.Ю. та відтиск печатки ТОВ «Ферко», зі сторони постачальника директора Лисенко В.В. з відтиском печатки «ТОВ «НВФ «Семток».

В матеріалах справи також міститься акт приймання-передачі №3 до договору поставки №701/08СГ від 01.08.2020 року, складений 03.09.2020 року, яким сторони засвідчили, що постачальник передав, а покупець прийняв товар: пшениця фуражна в кількості 469 тонн, ціна без ПДВ за 1 тонну 5 650 грн., сума без ПДВ 2 649 850 грн., а всього з ПДВ 3 179 820 грн. Місце приймання-передачі товару Україна, зерновий склад ТОВ «Олімпекс Купе Інтернешнл» ОМТП.

Окрім цього, сторонами підписано видаткові накладні. Зокрема, згідно видаткової накладної №71 від 03.09.2020 року постачальник поставив, а покупець прийняв на підставі договору №701/08СГ від 01.08.2020 року пшеницю фуражну в кількості 111,5 т на загальну суму з ПДВ 755 970 грн.; згідно видаткової накладної №72 від 03.09.2020 року - 111,5 т на загальну суму з ПДВ 755 970 грн.; згідно видаткової накладної №73 від 03.09.2020 року 123 т на загальну суму з ПДВ 833 940 грн.; згідно видаткової накладної №74 від 03.09.2020 року - 123 т на загальну суму з ПДВ 833 940 грн.

В матеріалах справи також містяться складені ТОВ «НВФ «Семток», як постачальником, податкові накладні:

-№29 від 03.09.2020 року на суму 755 970 грн. з ПДВ з квитанцією про реєстрацію податкової накладної;

-№30 від 03.09.2020 року на суму 755 970 грн. з ПДВ з квитанцією про реєстрацію податкової накладної;

-№31 від 03.09.2020 року на суму 833 940 грн. з ПДВ з квитанцією про реєстрацію податкової накладної;

-№32 від 03.09.2020 року на 833 940 грн. з ПДВ з квитанцією про реєстрацію податкової накладної.

Згідно платіжного доручення №0036076 від 16.09.2020 року ТОВ «Ферко» сплатило на користь ТОВ «НВФ «Семток» 300 000,00 грн. з призначенням платежу: оплата за пшеницю за договором №701/08СГ від 01.08.2020 року, в т.ч. ПДВ 50 000,00 грн.

Згідно платіжного доручення №0036102 від 17.09.2020 року ТОВ «Ферко» сплатило на користь ТОВ «НВФ «Семток» 700 000,00 грн. з призначенням платежу: оплата за пшеницю за договором №701/08СГ від 01.08.2020 року, в т.ч. ПДВ 116 666,67 грн.

Згідно платіжного доручення №0036247 від 22.09.2020 року ТОВ «Ферко» сплатило на користь ТОВ «НВФ «Семток» 352 726,00 грн. з призначенням платежу: оплата за пшеницю за договором №701/08СГ від 01.08.2020 року, в т.ч. ПДВ 58 787,67 грн.

Згідно платіжного доручення №0036422 від 29.09.2020 року ТОВ «Ферко» сплатило на користь ТОВ «НВФ «Семток» 287 796,00 грн. з призначенням платежу: оплата за пшеницю за договором №701/08СГ від 01.08.2020 року, в т.ч. ПДВ 47 966,00 грн.

Разом з тим, як вказує позивач за первісним позовом, залишок суми за поставлений обсяг пшениці в розмірі 1 539 298,00 грн. в порушення вимог п. 4.3. договору поставки №701/08СГ від 01.08.2020 року покупцем ТОВ «Ферко» сплачений не був, що стало підставою для звернення ТОВ «НВФ «Семток» до суду із позовом про стягнення заборгованості у вказаній частині.

В свою чергу, заперечуючи проти факту укладення договору між сторонами та його підписання зі сторони ТОВ «Ферко» директором Поздняковим Д.Ю., а також посилаючись на відсутність факту реальної поставки товару, ТОВ «Ферко» до матеріалів справи додано копію відповіді ТОВ «Олімпекс Купе Інтернешнл» за вих.№11/10-1 від 11.10.2021 року на адвокатський запит №б/н від 05.10.2021 року, де останнє повідомило, що 03.09.2020 року ТОВ «НВФ «Семток» в квоту ТОВ «Ферко» на адресу портового елеватора ТОВ «Олімпекс Купе Інтернешнл» будь-яких вантажів не поставляло.

Окрім цього, в матеріалах справи міститься складена директором ТОВ «Ферко» довідка від 11.10.2021 року згідно якою повідомляється, що протягом 2020-2021р. відсутні зарахування будь-яких товарів на баланс ТОВ «Ферко» від постачальника ТОВ «НВФ «Семток». Реальний рух активів не здійснювався, первинні документи по будь-яким операціям з ТОВ «НВФ «Семток» відсутні.

При цьому, з наданої ГУ ДПС в Одеській області на виконання ухвали суду від 18.11.2021 року, копії податкової декларації з податку на додану вартість ТОВ «Ферко» за вересень 2020 року вбачається відображення декларантом в поданій 19.10.2020 року декларації операції з постачання товару від ТОВ «НВФ «Семток» на суму 2 649 850,00 грн. без ПДВ та 529 970,00 грн. ПДВ.

Разом з тим, з додатку №1 до податкової декларації з податку на додану вартість, складеної ТОВ «Ферко», вбачається здійснення останнім коригування сум податку на додану вартість від 04.02.2021 року в частині скасування операції з ТОВ «НВФ «Семток» на суму 2 649 850,00 грн.

Вважаючи договір поставки №701/08СГ від 01.08.2020 року недійсним, з огляду на відсутність реального волевиявлення ТОВ «Ферко» на його укладення та належність підпису в договорі, специфікації, акті приймання-передачі та видаткових накладних іншій особі, відмінній від директора підприємства Позднякова Д.Ю., а також з огляду на відсутність будь-яких доказів щодо реального переміщення товару та здійснення поставки, ТОВ «Семток» звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання недійсним договору поставки №701/08СГ від 01.08.2020 року, укладеного між ТОВ «НВФ «Семток» та ТОВ «Ферко».

Так, у ході розгляду справи господарським судом з метою підтвердження вказаних доводів ТОВ «Ферко», ухвалою суду від 22.11.2022 року було призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз. На вирішення судової почеркознавчої експертизи поставити наступні питання:

1) Чи виконано підписи від імені Позднякова Д.Ю. у графі «Покупець» на кожній сторінці договору № 701/08 СГ від 01.08.2020 року (а саме на сторінках 1,2,3,4,5) та в графі «директор» на останній сторінці договору № 701/08 СГ від 01.08.2020 року (сторінка 5) - Поздняковим Дмитром Юрійовичем чи іншою особою?

2) Чи виконано підпис від імені директора ТОВ «Ферко» Позднякова Д.Ю. у специфікації № 1 від 16.08.2020 р. до договору поставки № 701/08 СГ від 01.08.2020 року - Поздняковим Дмитром Юрійовичем , чи іншою особою?

3) Чи виконано підпис від імені директора ТОВ «Ферко» Позднякова Д.Ю. в акті приймання-передачі № 3 від 03.09.2020 р. до договору поставки № 701/08 СГ від 01.08.2020 року - Поздняковим Дмитром Юрійовичем , чи іншою особою?

4) Чи виконано підпис у видатковій накладній № 71 від 03.09.2020 року у графі «Отримав(ла)» - Поздняковим Дмитром Юрійовичем , чи іншою особою?

5) Чи виконано підпис у видатковій накладній № 72 від 03.09.2020 року у графі «Отримав(ла)» - Поздняковим Дмитром Юрійовичем , чи іншою особою?

6) Чи виконано підпис у видатковій накладній № 73 від 03.09.2020 року у графі «Отримав(ла)» - Поздняковим Дмитром Юрійовичем , чи іншою особою?

7) Чи виконано підпис у видатковій накладній № 74 від 03.09.2020 року у графі «Отримав(ла)» - Поздняковим Дмитром Юрійовичем , чи іншою особою?

Згідно висновку експерта №21-7181, складеного 24.05.2022 року, в результаті проведення експертного дослідження вирішити вказані вище питання не виявилось можливим, оскільки встановлено як збіжні так і розбіжні ознаки у наданих для дослідження зразках та при оцінці результатів порівняльного дослідження встановлено, що ні збіжні, ні розбіжні ознаки не можуть бути покладені в основу позитивного або негативного висновку про виконання досліджуваних підписів самим Поздняковим Д.Ю .

Викладене пояснюється експертом тим, що збіги ознак не утворюють індивідуальної або близької до неї сукупності, оскільки відносяться до таких, що часто зустрічаються в почерках різних осіб. Відносно ж розбіжностей не вдалося встановити однозначно: чи вони є варіантами ознак підписів Позднякова Д.Ю. , що не проявились у наданому порівняльному матеріалі або ці ознаки можуть свідчити про впливання на процес письма якихось «збиваючих» факторів (наприклад, навмисною зміною Поздняковим Д.Ю. свого підпису) або ж ці ознаки є ознаками підписного почерку іншої особи.

Статтею 104 ГПК України передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

З огляду на викладене, господарський суд приймає висновок експерта №21-7181, складений 24.05.2022 року, як належний доказ по справі, оскільки такий висновок оцінюється господарським судом у сукупності з іншими доказами на загальних підставах відповідно до вимог ст. 86 ГПК України. При цьому, суд зауважує, що даний висновок експерта не підтверджує та не спростовує доводи ТОВ «Ферко» щодо вчинення підпису іншою особою, відмінною від Позднякова Д.Ю . Суд зауважує, що експерт також не підтвердив і того факту, що підпис однозначно належить йому.

Господарський суд критично оцінює доводи ТОВ «НВФ» «Семток» стосовно того, що підписання правочину директором ТОВ «Ферко» підтверджується наявністю на спірному договорі відтисків печаток позивача, як юридичної особи, з огляду на наступне. Печатка відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин. Тобто вона може бути відповідним доказом для ідентифікації особи. Той факт, що печатка відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин, не вказує на те, що саме вона є єдиним та належним доказом підтвердження особи, яка вчинила правочин, а суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, і суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням вказаного, господарський суд приходить до висновку, що наявність печатки ТОВ «Ферко» на спірному договорі жодним чином не підтверджує підписання правочину директором ТОВ «Ферко».

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 173 ГК України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 174 ГК України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Так, укладений між сторонами по справі договір поставки є підставою для виникнення у сторін за цим договором господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами.

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона -постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюванний правочин) (ст. 215 Цивільного кодексу України).

Частиною 3 ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюванний правочин).

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Частиною 1, 3 ст. 207 Господарського кодексу України передбачено, що господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині. Виконання господарського зобов`язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення. У разі якщо за змістом зобов`язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов`язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені у ст. 203 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх і непрацездатних дітей.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦУ України).

З аналізу ст. 202, 203, 235 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, тобто на набуття зміну або припинення відповідних прав та обов`язків, що обумовлені цим правочином. Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюванний правочин.

Тобто, для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач по справі має довести, що такий правочин, саме в момент його укладання, зокрема, суперечив Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 638 ЦК України та ст. 180 ГК України договір вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов (предмету, визначених законом необхідних умов для договорів даного виду та визначених за заявою сторін умов).

Відповідно до п. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Згідно роз`яснень, наведених в п. 3.11. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29.05.2013 року № 11, за змістом статті 229 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, є оспорюваним.

Під помилкою слід розуміти таке неправильне сприйняття стороною правочину предмета чи інших істотних умов останнього, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна вважати, що правочин не було б вчинено. Помилка повинна мати істотне значення, зачіпати природу правочину або такі якості його предмета, які значно знижують можливість його використання за призначенням. При цьому істотною вважається така помилка, наслідки якої неможливо усунути або їх усунення вимагає значних витрат від особи, що помилилася, - з урахуванням її майнового становища, характеру діяльності тощо. Обставини, з приводу яких помилилася особа, мають бути наявними на час вчинення правочину.

Обов`язок доведення відповідних обставин покладається на позивача.

Не вважається помилкою щодо якості продукції (товару, іншого майна) неможливість її використання або утруднення в її використанні, які сталися після виконання хоча б однією з сторін зобов`язань, що виникли з правочину, і не пов`язані з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка у мотивах правочину (тобто в обставинах, у зв`язку з якими особа вчиняє правочин) або незнання стороною правочину норм законодавства.

Отже, правочин, вчинений під впливом помилки, є оспорюваним і у разі встановлення судом певних обставин може бути визнаний недійсним. Водночас при вирішенні такого спору слід ураховувати, що обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення.

Враховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення та має істотне значення.

У разі якщо сторона спірного правочину була обізнана або не могла не бути обізнана стосовно обставин, щодо яких стверджує про наявність помилки, це виключає застосування наведених норм статті 229 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2019 у справі N 911/1171/18, від 04.06.2019 у справі N 910/9070/18.

Проаналізувавши встановлені обставини, господарський суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання спірного договору недійсним, оскільки доводи позивача за зустрічним позовом щодо непідписання договору директором ТОВ «Ферко» у ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження. Так, висновок експерта №21-7181 від 24.05.2022 року не підтверджує та не спростовує доводи ТОВ «Ферко» щодо вчинення підпису іншою особою, відмінною від Позднякова Д.Ю . Суд зауважує, що експерт також не підтвердив і того факту, що підпис однозначно належить йому. Інших доказів на підтвердження вказаних обставин ТОВ «Ферко» не надано.

Разом із тим, наявність печатки ТОВ «Ферко» на спірному договорі жодним чином не підтверджує підписання правочину директором ТОВ «Ферко».

При цьому суд відхиляє доводи позивача за зустрічним позовом стосовно відсутності фактичного виконання своїх зобов`язань постачальником в якості підстави недійсності договору, оскільки господарський суд зауважує, що наявність підстав для визнання договору недійсним має встановлювати суд на момент його укладення. Тобто недійсність договору має існувати в момент його укладення, а не в результаті невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, що виникли на підставі укладеного договору. Невиконання чи неналежне виконання зобов`язань, що виникли на підставі оспорюваного договору, не є підставою для його визнання недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що «стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню».

За змістом статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань.

Згідно з ч. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

На виконання роз`яснень, наданих Верховним Судом у постанові від 28.03.2023 року у справі № 916/2492/21 господарським судом детально проаналізовано пункт 5.2.1. договору, умовами якого визначено, що постачальник зобов`язаний за власний рахунок поставити узгоджений покупцем обсяг товару в місце, узгоджене сторонами в специфікації.

Наданою специфікацією №1 від 16.08.2020 до договору поставки №701/08СГ від 01.08.2020 визначено, що товар передається постачальником покупцю в пункті поставки на умовах зерновий склад ТОВ «Олімпекс Купе Інтернешнл» ОМТП (прим. Одеський морський торгівельний порт) (місце поставки).

Відповідно до наданого акта приймання-передачі №3 від 03.09.2020 до договору поставки №701/08СГ від 01.08.2020 (специфікація №1 від 16.08.2020) місцем приймання-передачі товару є - Україна, зерновий склад ТОВ «Олімпекс Купе Інтернешнл» ОМТП.

Отже, вищевказаними документами передбачено місце приймання-передачі товару - Україна, зерновий склад ТОВ «Олімпекс Купе Інтернешнл» ОМТП.

В той же час відповідач наголошував, що 05.10.2021 в інтересах ТОВ «Ферко» до ТОВ «Олімпекс Купе Інтернешнл» був поданий адвокатський запит, яким витребувано документи та відомості щодо здійснення переміщень ТОВ «НВФ» «Семток» товару, зазначеного у акті приймання-передачі № 3 на території ОМТП. У відповіді на вказаний адвокатський запит повідомлено, що 03.09.2020 ТОВ «НВФ» «Семток» в квоту ТОВ «Ферко» на адресу портового елеватора ТОВ «Олімпекс Купе Інтернешнл» не здійснювало переміщення будь-яких вантажів.

Господарським судом також враховано положення п. 4.4. договору, відповідно до якого, спосіб оплати товару покупцем: безготівковий розрахунок шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника. У призначенні платежу має бути вказаний цей договір.

Судом встановлено та не заперечується ТОВ «Ферко» перерахування грошових коштів на рахунок ТОВ «НВФ «Семток» за платіжними дорученнями №0036076 від 16.09.2020р. на суму 300 000,00 грн., №0036102 від 17.09.2020р. на суму 700 000,00 грн., №0036247 від 22.09.2020р. на суму 352 726,00 грн. та №0036422 від 29.09.2020р. на суму 287 796,00 грн. з призначенням платежу оплата за пшеницю за договором №701/08СГ від 01.08.2020 року.

Враховуючи положення умов п. 4.4. договором №701/08СГ від 01.08.2020 року, господарський суд відхиляє доводи ТОВ «Ферко» щодо неналежності вказаних платіжних доручень як доказів оплати за договори з підстав відсутності посилання у призначені платежу відповідних видаткових накладних. Господарський суд напроти наголошує, що зазначення в призначенні платежів за вказаними вище платіжними дорученнями як оплата за пшеницю за договором №701/08СГ від 01.08.2020р., відповідає вимогам п. 4.4. вказаного договору.

При цьому господарський суд зауважує, що той факт, що сума оплати, здійснена ТОВ «Ферко» за платіжними дорученнями, не відповідає 80% вартості поставленої продукції не спростовує оплату за договором №701/08СГ від 01.08.2020р., а лише може свідчити про неналежне, не в повному обсязі сплату за договором, або про сплату коштів у спосіб, що не відповідає вимогам п. 4.4. вказаного договору.

Разом із тим, господарський суд також враховує відсутність доказів на підтвердження будь-яких звернень ТОВ «Ферко» до ТОВ «НВФ «Семток» з вимогою повернути грошові кошти, сплачені платіжними дорученнями №0036076 від 16.09.2020р. на суму 300 000,00 грн., №0036102 від 17.09.2020р. на суму 700 000,00 грн., №0036247 від 22.09.2020р. на суму 352 726,00 грн. та №0036422 від 29.09.2020р. на суму 287 796,00 грн, як такі, що отримані без відповідної правової підстави.

За таких обставин, господарський суд зауважує, що здійснення оплати ТОВ «Ферко» зв спірним договором свідчить про фактичне визнання ТОВ «Ферко», як покупцем, реальності здійснення поставки товару.

Господарський суд вважає за необхідне вказати, дійсно, у матеріалах справи наявні декілька копій примірників договору № 701/08СГ від 01.08.2020 року. Так, судом встановлено, що поряд з даною справою також були подані позови у справах №916/1624/21 та №916/2293/21, при чому позовні вимоги у справі №916/1624/21 були оцінені ТОВ «НВФ «Семток» в 15 862 560,07 грн, що майже у десять разів перевищує розмір ціни позову у справі № 916/2492/21. За доводами ТОВ «Ферко» позовні заяви були повернуті, однак ТОВ «Ферко» у цьому зв`язку були отримані їх копії з додатками. Так, ТОВ «Ферко» було отримано від ТОВ «НВФ» «Семток» іншу позовну заяву про стягнення 15 628 138,00 грн. за договором поставки. При цьому до позову було додано засвідчену копію договору поставки №701/0СГ від 01.08.2020, яка є відмінною від копії, яка наявна у матеріалах цієї справи, зокрема, у договорі, відсутній п. 5.2.4.2 (відсутній п.5.2.4.1. за яким постачальник зобов`язаний на вимогу покупця надати покупцю копії транспортних документів, що відображають перевезення товару).

Суд відхиляє та вважає безпідставними доводи ТОВ «Ферко», що вказані обставини можуть свідчити про можливі підроблення документів зі сторони позивача за первісним позовом та намагання уникнути надання до суду відповідних копій ТТН, які б підтверджували факт реальної поставки. На переконання суду наявність декількох редакцій договір свідчить про переговори сторін щодо укладання договору, узгодження умов договору. Намір укласти договір № 701/08СГ визнає і саме ТОВ «Ферко». Суд зауважує на відсутності заяв ТОВ «Ферко» про вчинення кримінального правопорушення щодо можливих шахрайських дій ТОВ «НВФ» «Семток». Відтак доводи про можливі підроблення документів наразі є власними припущеннями ТОВ «Ферко». При цьому суд зауважує, що матеріали справи містить оригінал спірного договору, який і був дослідженим судовим експертом за клопотанням ТОВ «Ферко», та саме якому надається оцінка судом при розгляді даної справи.

Верховний Суд у постанові від 10.11.2020 у справі № 910/14900/19 зазначив, що суди при дослідженні обставин реальної поставки товару за спірними видатковими накладними надали оцінку лише документам податкового обліку обох сторін (продавця та покупця), залишивши при цьому поза увагою те, що самі лише податкові накладні та декларації сторін (за відсутності інших доказів реального руху товарів) не є самостійними доказами на підтвердження вчинених господарських операцій, оскільки ці докази не пов`язані з фізичним переміщенням товару, не можуть свідчити про рух товару та виконання обов`язку постачальника з передачі товару покупцю, визначеного у ст. 664 ЦК України, підтверджують лише факт здійснення оподаткування певної господарської операції, який сам по собі не свідчить про вчинення такої господарської операції, про її реальність. Підставою для виникнення у платника права на податковий кредит є факт реального (фактичного) здійснення господарських операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності. Наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу (товару).

У постанові від 16.03.2021 року у справі № 580/2490/19 Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду зазначив, що: «однією із судових доктрин, виділених на сьогоднішній день національним законодавством та судовою практикою Верховного Суду є доктрина реальності господарської операції. Суть вказаної доктрини полягає в тому, що наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, а не задекларований на папері. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондується з нормами Податкового кодексу України. При цьому будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством... Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо. Сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновку про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміна у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції».

Відповідно до пункту 201.7 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.10 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У постанові від 04.08.2022 у справі № 922/19/21 Верховний Суд зазначив, що як доказ податкова накладна може оцінюватися судом лише у сукупності з іншими доказами у справі, проте не може буди єдиним доказом, на підставі якого суд встановлює факт постачання товару покупцю та його прийняття ним. Крім того, оцінюючи податкові накладні у сукупності з іншими доказами у справі, господарські суди повинні враховувати положення Податкового кодексу України та фактичні дії як постачальника, так і покупця щодо відображення ними у податковому та бухгалтерському обліках постачання спірного товару.

Стосовно ж посилання ТОВ «Ферко» на коригування податкових зобов`язань, то господарський суд вважає, що коригування ТОВ «Ферко» податкових зобов`язань за спірною поставкою жодним чином не спростовують факт поставки товару, як і складена в одноособовому порядку директором підприємства довідка від 11.10.2021 року про відсутність зарахування будь-яких товарів на баланс підприємства від ТОВ «НВФ «Семток».

Суд зазначає, що визначальною ознакою господарської операції у розумінні статей 1, 3, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, суду у розгляді справи належало дослідити, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару. Зокрема, обставини здійснення перевезення товару поставленого за спірними видатковими накладними, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця тощо (схожі висновки викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.11.2019 у справі № 905/49/15, від 29.11.2019 у справі № 914/2267/18).

Суд звертає увагу на те, що у разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару (висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 916/922/19).

Верховний Суд, зокрема, у постанові від 10.11.2020 у справі № 910/14900/19 зазначив, що за загальним правилом фактом підтвердження здійснення господарської операції є саме первинні документи бухгалтерського обліку, до яких належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, що відповідають вимогам закону, зокрема с. 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" та пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та відображають реальні господарські операції.

Разом з тим, визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, у т.ч. необхідно досліджувати обставини поставки товару, слід з`ясовувати, крім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару. Зокрема, обставини здійснення перевезення товару поставленого за спірним договором, інші обставини, які будуть переконливо підтверджувати реальний рух активів, свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару та які давали б змогу встановити реальність здійснених господарських операцій.

Визначення поняття доказів, вимоги щодо доказів, властивостей доказів та порядку їх оцінки урегульовано у главі 5 "Докази та доказування" ГПК України.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

17.10.2019 набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

У рішенні Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 29.01.2021 у справі № 922/51/20, 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).

Аналізуючи встановлені в ході розгляду справи обставини, суд враховує: з однієї сторони: висновок суду про дійсність договору; належність як доказів специфікації, актів, видаткових накладних; здійснення оплати з вказівкою у призначенні платежу на спірний договір /що відповідає п. 4.4 договору/; відсутність вимоги ТОВ «Ферко» про повернення сплачених коштів; складання податкової декларації продавцем; а з іншої сторони: відповідь ТОВ «Олімпекс Купе Інтернешнл» в якому повідомлено, що 03.09.2020 року ТОВ «НВФ «Семток» в квоту ТОВ «Ферко» на адресу портового елеватора ТОВ «Олімпекс Купе Інтернешнл» будь-яких вантажів не поставляло; коригування податкової декларації покупцем.

Таким чином, господарський суд зазначає, що ТОВ «Ферко» на спростування доводів щодо здійснення перевезення товару поставленого за спірним договором посилається виключно на відповідь ТОВ «Олімпекс Купе Інтернешнл» 11.10.2021 року, в якій повідомлено, що 03.09.2020 року ТОВ «НВФ «Семток» в квоту ТОВ «Ферко» на адресу портового елеватора ТОВ «Олімпекс Купе Інтернешнл» будь-яких вантажів не поставляло.

ТОВ «НВФ «Семток» на противагу вказаній відповіді ТОВ «Олімпекс Купе Інтернешнл» не надано жодних доказів, які переконливо свідчили б про фактичні обставини здійснення постачання товару, якими могли би бути заяви свідків (водії, охоронців складу, вантажників товару та ін.), фотофіксація, матеріали відеоспостереження, довідки про результати здійснення габаритно - вагового контролю та ін.

З урахуванням вказаного, приймаючи до уваги категорію вірогідності доказів, господарський суд вважає, що у даному випадку більш вірогідними є докази, надані відповідачем за первісним позовом щодо відсутності реального здійснення постачання товару позивачем. Оскільки доказами, наданими позивачем у цій частині, є лише оформленні первинні документи, та не надано доказів наявності реального руху такого товару. Суд зауважує, що поставка пшениці фуражної в кількості 469 тон не може бути не підтверджена з боку ТОВ «НВФ «Семток» жодним доказом щодо реальної даної господарської операції.

Положеннями ч. 1 ст. 14 ГПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

За таких обставин, господарський суд приходить до висновку про неналежне виконання ТОВ «НВФ «Семток» обов`язку із здійснення поставки товару на користь ТОВ «Ферко» на загальну суму 3 179 820,00 грн. У зв`язку із чим у ТОВ «Ферко» не виник обов`язок з оплати вказаної заборгованості. З урахуванням вказаного, господарський суд приходить до висновку про відмову у задоволенні первісних позовних вимог.

У зв`язку із відмовою у задоволенні первісного і зустрічного позову, судовий збір в порядку ст. 129 ГПК України позивачам за первісним і зустрічним позовом не відшкодовується.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 74-75, 129, 237-241 Господарського процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні первісних позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича фірма" до товариства з обмеженою відповідальністю "Ферко" про стягнення 1 539 298,00 грн - відмовити у повному обсязі.

2. В задоволенні зустрічних позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Ферко" до товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробнича фірма" "Семток" про визнання недійсним договору - відмовити у повному обсязі.

3. Судові витрати у справі за первісним і зустрічним позовами покласти на позивача за первісним і зустрічним позовом відповідно.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення

Через несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) електронних комунікаційних мереж і ресурсів суду з 30.11.2023 було відключено користувачів суду від Комп"ютерної програми "Діловодство суду" та інших мереж суду, що позбавило можливості виготовити повний текст рішення у визначені ГПК України строки.

Повний текст рішення складено після поетапого відновлення роботи Комп"ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" - 21.12.2023.

Суддя Н.Д. Петренко