ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2023 р. Справа №914/133/17

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

Гриців В.М. (доповідач), Зварич О.В., Кравчук Н.М.

секретар судового засідання Гілевич С.Р.

представники відповідачів: Романяк І.М., Цімко П.О., Янів М.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Самбірське автотранспортне підприємство - 14608 та Самбірської міської ради Львівської області на рішення Господарського суду Львівської області (суддя Рим Т.Я.) від 05 січня 2023 року у справі №914/133/17 за позовом Приватного підприємства Самбіравтотранс до відповідача-1: Самбірської міської ради Львівської області та до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю Самбірське автотранспортне підприємство - 14608 про визнання нечинним та скасування пункту рішення

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року Приватне підприємство "Самбіравтотранс" (ПП "Самбіравтотранс") звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Самбірської міської ради про визнання нечинним і скасування пункту 2.5 рішення Самбірської міської ради від 14.03.2006 № 18 "Про затвердження матеріалів відведення та матеріалів інвентаризації земельних ділянок та надання їх в оренду" в частині затвердження технічної документації з інвентаризації земельних ділянок і надання в оренду терміном на 5 років Відкритому акціонерному товариству "Самбірське АТП-14608" (ВАТ "Самбірське АТП-14608") земельних ділянок площею 1,0151 га (у т. ч. ділянка № 1 площею 0,7485 га - приміська автостанція, ділянка № 2 площею 0,2666 га - міжміська автостанція), розташованих по вул.Завокзальній, 3 в м.Самборі для обслуговування будівель і споруд автостанції і платної автостоянки.

Позов обґрунтовано тим, що рішення прийнято із порушенням вимог законодавства про порядок надання в оренду земельної ділянки на конкурсній основі та із порушенням прав позивача, оскільки на спірній земельній ділянці розміщено належне позивачеві на праві власності нерухоме майно.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Господарський суд Львівської області рішенням від 07 червня 2017 року у позові відмовив.

Львівський апеляційний господарський суд постановою від 15 листопада 2017 року рішення Господарського суду Львівської області від 07 червня 2017 року скасував, ухвалив нове рішення про задоволення позову - визнав недійсним (незаконним) і скасував пункт 2.5 рішення Самбірської міської ради від 14.03.2006 у частині затвердження технічної документації з інвентаризації земельних ділянок і надання в оренду терміном на 5 років ВАТ "Самбірське АТП-14608" земельних ділянок площею 1,0151 га (у т. ч. ділянка № 1 площею 0,7485 га - приміська автостанція, ділянка № 2 площею 0,2666 га - міжміська автостанція) по вул.Завокзальній, 3 в м.Самборі для обслуговування будівель і споруд автостанції та платної автостоянки. Здійснено розподіл судових витрат.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду постановою від 27 листопада 2018 року скасував постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15 листопада 2017 року та рішення Господарського суду Львівської області від 07 червня 2017 року у справі №914/133/17, справу передав на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.

За результатами нового розгляду Господарський суд Львівської області рішенням від 12 червня 2019 року, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 914/133/17, позовні вимоги ПП "Самбіравтотранс" до Самбірської міської ради Львівської області задовольнив у повному обсязі. Визнав недійсним (незаконним) та скасував пункт 2.5 рішення Самбірської міської ради від 14.03.2006 № 18, в частині затвердження технічної документації по інвентаризації земельних ділянок і наданні в оренду терміном на 5 років ВАТ "Самбірське АТП-14608" площею 1,0151 га (в т.ч. ділянка № 1 площею 0,7485 га приміська автостанція, ділянка №2 площею 0,2666 га - міжміська автостанція) по вул.Завокзальній, 3 в м.Самборі, для обслуговування будівель і споруд автостанції і платної автостоянки.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду постановою від 13 лютого 2020 року касаційні скарги Самбірської міської ради Львівської області, Товариства з обмеженою відповідальністю "Самбірське автотранспортне підприємство 14608" задовольнити частково. Скасував постанову Західного апеляційного господарського суду від 16 жовтня 2019 року і рішення Господарського суду Львівської області від 12 червня 2019 року у справі № 914/133/17, справу передав на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.

Верховний Суд вказав, що висновок господарських судів попередніх інстанцій про порушення права позивача оскаржуваним рішенням Самбірської міської ради Львівської області зроблений без виконання вказівок викладених у постанові Верховного Суду від 27 листопада 2018 року в цій справі та без установлення обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору у даній справі, з огляду на предмет і підстави заявленого позову.

Верховний Суд визнав обґрунтованими доводи касаційних скарг про те, що при новому розгляді цієї справи господарськими судами попередніх інстанцій не виконано вказівок викладених у постанові Верховного Суду від 27 листопада 2018 року, а саме достеменно не досліджено та не перевірено, чи розташовано нерухоме майно, власником якого є позивач (придбане позивачем за договором купівлі-продажу приміщення від 31.01.2002), саме у межах спірної земельної ділянки, наданої в оренду "ВАТ "Самбірське АТП-14608" згідно з оспорюваним рішенням.

Господарський суд Львівської області у новому складі суду ухвалою від 18 березня 2020 року прийняв справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Під час розгляду справи у підготовчому провадженні суд призначив судову експертизу, а надалі й додаткову судову експертизу. Також за клопотанням позивача суд ухвалою від 14 вересня 2022 року залучив до участі у справі ТОВ «Самбірське АТП-14608» співвідповідачем.

Господарський суд Львівської області рішенням від 05 січня 2023 року у справі №914/133/17 позов задовольнив повністю. Визнав незаконним та скасував пункт 2.5 рішення Самбірської міської ради від 14.03.2006 № 18 в частині затвердження технічної документації по інвентаризації земельних ділянок і наданні в оренду терміном на 5 років ВАТ «Самбірське АТП-14608» площею 0,0151 га (в тому числі ділянка № 1 площею 0,7485 га приміська автостанція, ділянка № 2 площею 0,2666 га міжміська автостанція) по вулиці Завокзальній, 3 для обслуговування будівель і споруд автостанції і платної автостоянки.

Підставою для задоволення позову суд визнав порушення законного інтересу ПП "Самбіравтотранс" на користування земельною ділянкою площею 1,07 га по вулиці Завокзальній, 3 в місті Самборі внаслідок не дотримання Самбірською міською радою при ухваленні п.2.5 оскаржуваного рішення чинних на той час приписів Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», зокрема, щодо обов`язку орендодавця за наявності двох і більше заяв на оренду однієї і тієї ж земельної ділянки провести аукціон (конкурс). Адже і ПП "Самбіравтотранс", і ТОВ "Самбірське АТП-14608" претендували на отримання в користування земельної ділянки площею 1,07 га по вулиці Завокзальній, 3 в місті Самборі та зверталися з відповідними заявами до моменту припинення права постійного користування на цю земельну ділянку ВАТ «Львівавтотранс».

Суд не брав до уваги аргументи щодо неефективності обраного позивачем способу захисту, зазначив, що схожі аргументи містилися в рішенні Господарського суду Львівської області від 07.06.2017 у цій справі, проте в подальшому з ними не погодилися суди як апеляційної, так і касаційної інстанцій, скасувавши таке рішення.

Апеляційні скарги на рішення Господарського суду Львівської області від 05 січня 2023 року у справі №914/133/17 подали відповідачі - Товариство з обмеженою відповідальністю Самбірське автотранспортне підприємство-14608 і Самбірська міська рада Львівської області.

Товариство з обмеженою відповідальністю Самбірське автотранспортне підприємство-14608 вважає оскаржене рішення незаконним і необгрунтованим.

Вказує на те, що суд першої інстанції не виконав вказівки Верховного Суду, наведені у постановах від 13.02.2020 та від 27.11.2018 у цій справі. Позивач не довів порушення свого права чи законного інтересу прийняттям оскарженого рішення, обрав неефективний спосіб захисту у спірних правовідносинах, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Просить скасувати повністю рішення Господарського суду Львівської області від 05 січня 2023 року у справі №914/133/17 і ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Самбірська міська рада Львівської області теж просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 05 січня 2023 року у справі №914/133/17 і ухвалити нове рішення та відмовити у позові повністю.

Вважає, що суд не урахував, що Самбірська міська рада Львівської області повинна була прийняти рішення від 14.03.2006 № 18 про затвердження технічної документації по інвентаризації земельних ділянок і надання в оренду терміном на 5 років ВАТ «Самбірське АТП-14608» площею 0,0151 га (в тому числі ділянка № 1 площею 0,7485 га приміська автостанція, ділянка № 2 площею 0,2666 га міжміська автостанція) по вулиці Завокзальній, 3, оскільки попереднім рішенням від 26.12.2002 № 17 зобов`язала ВАТ Самбірське АТП-14608виготовити технічну документацію із землеустрою. Станом на 14.03.2006 не було жодних перешкод для прийняття рішення від 14.03.2006 № 18. На думку скаржника, чи не єдиною підставою для скасування п.2.5 рішення від 14.03.2006 № 18 є претензії суду щодо законності рішення Самбірської міської ради від 26.12.2002 № 17.

Західний апеляційний господарський суд:

- ухвалою від 13лютого 2023 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Самбірське автотранспортне підприємство - 14608» на рішення Господарського суду Львівської області від 05 січня 2023 року у справі №914/133/17; витребував матеріали справи№914/133/17;

- ухвалою від 13 лютого 2023 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Самбірської міської ради Львівської області на рішення Господарського суду Львівської області від 05 січня 2023 року у справі №914/133/17; витребував матеріали справи№914/133/17.

Суд неодноразово призначав і відкладав розгляд справи. Востаннє розгляд справи у судовому засіданні призначено на 14 вересня 2023 року.

Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Західний апеляційний господарський суд розглянув апеляційні скарги, матеріали справи, заслухав представників сторін і вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 05 січня 2023 року у справі №914/133/17 належить скасувати з огляду на наступні обставини і підстави.

Згідно з обставинами справи, за договором купівлі-продажу приміщення (договір), укладеним 31.01.2002 Відділом комунального майна Самбірської міської ради (продавець) та ПП "Самбіравтотранс" (покупець), ПП "Самбіравтотранс" придбало у власність приміщення - будівлю автостанції у м.Самборі по вул. Завокзальна, 3 з чотирнадцяти кімнат, загальною площею 76,1 кв. м. (том 1, а. с. 21). Договір посвідчено 31.01.2002 приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Дмитришин К. К. та зареєстровано в реєстрі за № 419.

Право власності на приміщення переходить до покупця з моменту нотаріального посвідчення цього договору (п. 1.2 договору).

У пунктах 5.4 та 13.1 договору визначено, що покупець зобов`язаний укласти цивільно-правову угоду відносно користування земельною ділянкою під купленим об`єктом приватизації згідно з вимогами діючого Земельного кодексу України. Зміст статті 120 Земельного кодексу України нотаріусом покупцю роз`яснено.

Придбане майно передане за актом передачі від 31.01.2002 (том 7, а. с. 92), видано Свідоцтво на власність від 31.01.2002, реєстраційний № 30 (том 2, а. с. 46) згідно з реєстраційним посвідченням від 07.02.2002 № 005500 зареєстроване на праві приватної власності за ПП "Самбіравтотранс" (том 7, а. с. 83).

Надалі ПП "Самбіравтотранс" за договором дарування, посвідченим нотаріально 24.10.2002, подарувало будівлю автостанції у м.Самборі по вул. Завокзальна, 3 фізичній особі ОСОБА_1 (дружині власника та керівника ПП "Самбіравтотранс") (том 7, а. с. 103). Однак, 15.04.2004 сторони уклали договір про розірвання договору дарування будівлі (том 7, а. с. 129-130) і позивач звернувся до Самбірського міжміського бюро технічної інвентаризації з проханням зареєструвати розірвання договору дарування Будівлі автостанції (том 7, а. с. 117). Витяг про реєстрацію права власності ПП "Самбіравтотранс" на Будівлю автостанції № 3369490 видано 19.04.2004 (том 7, а. с. 127).

Крім того, ПП "Самбіравтотранс" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування від 24.10.2002. Самбірський міськрайонний суд Львівської області рішенням від 24.06.2005 у справі № 2-1111/2004 позов задовольнив - визнав недійсним договір дарування (том 2, а. с. 48). Рішення не оскаржувалось та набрало законної сили. У рішенні суд зазначив, що згідно зі статтею 59 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) угода, визнана недійсною, вважається недійсною з моменту її укладення. Про визнання договору дарування недійсним та повернення приміщення будівлі автостанції в попередній правовий стан позивач повідомляв відповідача у зверненні з проханням надати земельну ділянку в користування від № 35 від 29.08.2005.

Щодо земельної ділянки.

Земельна ділянка площею 1,07 га. на праві постійного користування для використання як землі автомобільного транспорту належала Самбірській автобусній станції Львівського територіально-виробничого об`єднання автомобільного транспорту (ВАТ «Львівавтотранс») на підставі рішення Виконавчого комітету Самбірської міської ради від 21.01.2000 № 14 "Про надання земельної ділянки в постійне користування" (том 2, а. с. 204-205), Державного акта на право постійного користування землею І-ЛВ № 000172 від 25.04.2001 (том 2, а. с. 18-24). Названа земельна ділянка складалася з двох земельних ділянок, які розділені вулицею Завокзальною. Межі Ділянки площею 1,07 га були виділені в натурі, про що свідчить технічна документація, акти встановлення та узгодження меж земельних ділянок (том 7, а. с. 24-55).

Суд першої інстанції констатував, що до Самбірської міської ради з заявами про надання в оренду або користування земельної ділянки площею 1,07 га звертались і ПП "Самбіравтотранс", і ТОВ "Самбірське АТП-14608", а саме:

ПП "Самбіравтотранс" після набуття у власність будівлі автостанції зверталося з листами, у яких просило надати в користування або безоплатну оренду земельну ділянку площею 1,07 га - лист № 001 від 10.04.2002 (том 2, а. с. 209), який Самбірська міська рада отримала 18.04.2002, про що свідчить відмітка на листі; лист № 003 від 10.07.2002 (том 2, а. с. 210). Листи мотивовані тим, що ПП "Самбіравтотранс" набуло у власність будівлю автостанції в м.Самборі по вул.Завокзальній, 3. У відповідь на лист № 003 від 10.07.2002 Самбірська міська рада листом від 15.08.2002 № 2/19-11/454-995/3-29 (том 2, а. с. 216) повідомила, що надання земельної ділянки може бути розглянуто після її вилучення у ВАТ "Львівавтотранс".

ТОВ "Самбірське АТП-14608" надало суду чотири листи, якими також зверталося до Самбірської міської ради з проханням надати в оренду (або надати дозвіл на викуп) територію автостанції по вулиці Завокзальній, 3 площею 1,07 га. Суд визнав встановленими обставини звернення з двома листами № 2 від 02.01.2002 (том 9, а. с. 162) і № 21 від 25.02.2002 (том 9, а. с. 163), на яких проставлений вхідний номер.

Також, ВАТ "Самбірське АТП-14608" листом від 19.11.2002 звернулося до Самбірської міської ради з проханням надати земельну ділянку площею 1,07 га у користування, до якого додало згоду постійного землекористувача (ВАТ «Львівавтотранс») на відчуження (том 4, а. с. 93). У листі від 30.10.2002 № 11-1414 (том 4, а. с. 97) ВАТ "Львівавтотранс" надало згоду на відчуження земельної ділянки площею 1,07 га та закріплення її за ВАТ "Самбірське АТП-14608".

Самбірська міська рада рішенням від 26.12.2002 № 17 пункт 2 (том 6, а. с. 164) зокрема: Відмінила своє рішення від 21.01.2000 № 14 "Про надання земельної ділянки в постійне користування" та анулювала Державний акт про право постійного користування землею (І-ЛВ № 000172), виданий ВАТ «Львівавтотранс» 25.04.2001. Надала ТОВ "Самбірське АТП-14608" в оренду строком на 10 років земельну ділянку по вулиці Завокзальній, 3, площею 1,05 га під автостоянку. Цю ділянку віднесено до земель автотранспорту. ТОВ "Самбірське АТП-14608" було зобов`язано виготовити технічну документацію та укласти договір оренди на цю земельну ділянку.

Однак, договір оренди на земельну ділянку не був укладений.

У березні 2004 року ПП "Самбіравтотранс" подало до Господарського суду Львівської області позов до Самбірської міської ради, треті особи: Відділ комунального майна міста Самбора, ВАТ "Самбірське АТП-14608", ВАТ "Львівавтотранс", про визнання недійсним пункту 2 рішення Самбірської міської ради № 17 від 26.12.2002 та зобов`язання Самбірської міської ради виділити ПП "Самбіравтотранс" земельну ділянку в місті Самборі по вулиці Завокзальній, 3, площею 1,05 га для здійснення статутної діяльності з надання населенню автостанційних послуг.

Господарський суд Львівської області рішенням від 06.05.2004 у справі №1/122-16/38, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 01.03.2005, у задоволенні позову про визнання недійсним пункту рішення Самбірської міської ради відмовив, а в решті позовних вимог припинив провадження у справі.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 12.07.2006 скасував судові рішення судів попередніх інстанцій, а справу скерував на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.

Згідно з інформаційною довідкою Львівського апеляційного господарського суду за вих. № 03-08/47/15 від 27.02.2015 місцезнаходження справи №1/826-14/214А(№1/122-16/38) невідоме (том 2, а. с. 157).

Отже, розгляд справи за позовом ПП "Самбіравтотранс" про визнання недійсним пункту 2 рішення Самбірської міської ради № 17 від 26.12.2002 та зобов`язання Самбірської міської ради виділити ПП "Самбіравтотранс" земельну ділянку в місті Самборі по вулиці Завокзальній, 3, площею 1,05 га для здійснення статутної діяльності з надання населенню автостанційних послуг не завершено з незалежних від позивача причин.

У цій справі суд першої інстанції дав правову оцінку пункту 2 рішення Самбірської міської ради № 17 від 26.12.2002 і вказав, що указане рішення прийнято з порушенням вимог, установлених частинами 5, 6 статті 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції станом на 30.03.2002) з огляду на те, що:

У 2002 році особа могла отримати в оренду земельну ділянку комунальної власності за заявою, при попередній розробці проекту її відведення (якщо її межі не визначені в натурі). При чому якщо надходили дві і більше заяви на оренду однієї і тої ж земельної ділянки, орендодавець зобов`язаний був провести аукціон (конкурс);

І ПП "Самбіравтотранс", і ТОВ "Самбірське АТП-14608" (на час звернення ВАТ "Самбірське АТП-14608") претендували на отримання в користування земельної ділянки площею 1,07 га в місті Самборі по вулиці Завокзальній, 3, звернулися з відповідними заявами до моменту припинення права постійного користування. Відповідно, Самбірська міська рада повинна була провести аукціон (конкурс) щодо набуття права оренди такою ділянкою на підставі імперативних приписів статті 15 Закону України «Про оренду землі». Та обставина, що ТОВ "Самбірське АТП-14608" разом зі своєю заявою надало лист (згоду) ВАТ «Львівавтотранс» на відчуження земельної ділянки площею 1,07 га, не спростовує наведеного вище висновку;

ТОВ "Самбірське АТП-14608" просило передати в оренду земельну ділянку площею 1,07 га, межі якої були виділені в натурі, в межах цієї ділянки знаходилася будівля автостанції, яка станом на 26.12.2002 належала ОСОБА_1 . Цей факт установлений висновком експерта № 2-11/07 від 11.07.2022. Та обставина, що ПП "Самбіравтотранс" у своїх листах посилалось на набуття у власність будівлі автостанції (а на момент прийняття рішення № 17 будівля автостанції перебувала у власності не підприємства, а ОСОБА_1 ) не має значення. З якою б метою ПП "Самбіравтотранс" не просило в користування земельну ділянку площею 1,07 га, його заяви мали бути розглянуті у встановленому порядку;

У разі необхідності зміни конфігурації меж земельної ділянки (зміни самого об`єкта права), виникала потреба в розробці проекту відведення та визначення нових меж такої ділянки. А тому не правильним було одним рішенням і передати земельну ділянку в оренду, і надати дозвіл на розробку проєкту землеустрою;

Самбірська міська рада вирішила питання про передання в оренду ТОВ "Самбірське АТП-14608" земельної ділянки одночасно з припиненням права постійного користування земельною ділянкою площею 1,07 га. Позивач був позбавлений навіть теоретичної можливості реалізувати свій інтерес в отриманні права користування земельною ділянкою площею 1,07 га. З однієї сторони Самбірська міська рада інформувала позивача, що питання передання в оренду цієї ділянки може бути вирішене після припинення права постійного користування, а з іншої передала земельну ділянку площею 1,05 га одночасно з припиненням права постійного користування земельною ділянкою площею 1,07 га.

Суд першої інстанції виснував, що дії Самбірської міської ради не можна вважати справедливими та чесними стосовно ПП "Самбіравтотранс", адже фактично проігнорувала його заяви про оренду земельною ділянкою площею 1,07 га і при цьому надала перевагу ТОВ "Самбірське АТП-14608".

У 2003 році на замовлення ВАТ "Самбірське АТП-14608" було розроблено технічну документацію з інвентаризації земельної ділянки в місті Самборі по вулиці Завокзальній, № 3 (том 6, а. с. 157-238). Передана в оренду земельна ділянка складається з двох земельних ділянок, які розділені між собою вулицею Завокзальною: Кадастровий номер :11:048:0013, площею 7 491,36 м2; Кадастровий номер :11:048:0014, площею 2 665,93 м2.

Площа ділянки по відводу 1,05 га, фактично 1,0151 га (том 6, а. с. 182).

За Висновком державної землевпорядної експертизи від 14.02.2005 № 277 наданим Львівським обласним головним управлінням земельних ресурсів, технічна документація відповідає вимогам нормативних документів і оцінюється позитивно при умові виконання пункту 3. Цим пунктом запропоновано встановити правовий статус будівель і споруд і погодити межі з суміжними землекористувачами (том 6, а. с. 183).

14.03.2006 Самбірська міська рада ухвалила рішення №18 (т.1, а.с.16), яким вирішила затвердити технічну документацію по інвентаризації земельних ділянок і надала в оренду терміном на 5 років ВАТ "Самбірське АТП-14608" ділянку площею 1,0151 га (в тому числі ділянка № 1 площею 0,7485 га приміська автостанція, ділянка № 2 площею 0,2666 га міжміська автостанція) по вулиці Завокзальній, 3 для обслуговування будівель і споруд автостанції і платної автостоянки (пункт 2.5. рішення).

На підставі рішення № 18 від 14.03.2006 Самбірська міська рада та ВАТ "Самбірське АТП-14608" 20.03.2006 уклали два типові договори оренди землі:

договір оренди землі площею 0,7485 га по вулиці Завокзальній, 3 у м.Самборі строком на 5 років (т.1, а.с.91-98).;

договір оренди землі площею 0,2666 га по вулиці Завокзальній, 3 у м.Самборі строком на 5 років (т.1, а.с.83-90).

У судовому засіданні керівник ТОВ "Самбірське АТП-14608" повідомив, що на даний час означені земельні ділянки є власністю товариства, однак доказів цьому не надав.

Предметом розгляду у цій справі є вимога ПП "Самбіравтотранс" визнати нечинним та скасувати пункт 2.5 рішення Самбірської міської ради від 14.03.2006 № 18, яким затверджено технічну документацію з інвентаризації земельних ділянок і надано в оренду терміном на 5 років ВАТ "Самбірське АТП-14608" земельну ділянку загальною площею 1,0151 га, розташовану по вулиці Завокзальна, 3 у місті Самборі, для обслуговування будівель і споруд автостанції та платної автостоянки.

Підставою позову є передання ТОВ "Самбірське АТП-14608" в оренду земельної ділянки, на якій розташована належна ПП "Самбіравтотранс" будівля без дотримання конкурсної процедури, передбаченої Законом України «Про оренду землі», що призвело до порушення прав та законних інтересів ПП "Самбіравтотранс".

Відповідно до статті 83 Земельного кодексу України (тут і далі - в редакції, чинній на час прийняття рішення Самбірської міської ради від 14.03.2006 № 18) землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності.

Згідно з статтею 12Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин належать такі повноваження: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу та інші.

Згідно з статтею 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно із частиною 1 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

За текстом статті 16 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час прийняття рішення Самбірської міської ради від 14.03.2006 № 18):

Особа, яка бажає отримати земельну ділянку в оренду із земель державної або комунальної власності, подає до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування за місцем розташування земельної ділянки заяву (клопотання).

Розгляд заяви (клопотання) і надання земельної ділянки в оренду проводяться у порядку, встановленому Земельним кодексом України.

У разі згоди орендодавця передати земельну ділянку в оренду сторони укладають договір оренди землі відповідно до вимог цього Закону. Передача земельної ділянки, межі якої визначено в натурі (на місцевості), в оренду без зміни її цільового призначення здійснюється без розроблення проекту її відведення. У разі зміни цільового призначення земельної ділянки надання її в оренду здійснюється за проектом відведення в порядку, встановленому законом.

У разі надходження двох або більше заяв (клопотань) на оренду однієї і тієї самої земельної ділянки, що перебуває в державній або комунальній власності, відповідні органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування проводять аукціон або конкурс щодо набуття права оренди земельної ділянки, якщо законом не встановлено інший порядок.

Порядок проведення конкурсу чи аукціону та набуття права оренди земельної ділянки на конкурентних засадах визначається законодавством.

Ураховуючи обставини цієї справи суд апеляційної інстанції вважає, що Самбірська міська рада при ухваленні рішення від 14.03.2006 № 18 (пункт 2.5) не дотримала приписів статті 16 Закону України «Про оренду землі», чинних на час прийняття означеного рішення.

Адже за наявності заяв ПП "Самбіравтотранс" і ВАТ "Самбірське АТП-14608" Самбірська міська рада повинна була провести аукціон або конкурс щодо набуття права оренди на земельну ділянку. Доводи Самбірської міської ради про те, що на час ухвалення оспорюваного рішення ВАТ "Самбірське АТП-14608" уже виготовило технічну документацію на виконання рішення Самбірської міської ради №17 від 26.12.2002 не спростовують названі вказівки закону про підстави для проведення конкурсу або аукціону.

Суд першої інстанції констатував, і цю обставину підтримав позивач у суді апеляційної інстанції, що ПП "Самбіравтотранс" намагалося набути право користування земельною ділянкою площею 1,07 га не лише у зв`язку з власністю на придбану нежитлову будівлю по вулиці Завокзальна, 3 у місті Самборі, а й у зв`язку із запланованою діяльністю з надання автостанційних послуг.

На виконання вказівок Верховного Суду дослідити та перевірити, чи розташовано нерухоме майно, власником якого є позивач (придбане позивачем за договором купівлі-продажу приміщення від 31.01.2002), саме у межах спірної земельної ділянки, наданої в оренду "ВАТ "Самбірське АТП-14608" згідно з оспорюваним рішенням, - суд першої інстанції призначив судову земельно-технічну експертизу.

Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 2-14/01 від 14.01.2022, (експертизу проводила судовий експерт Коваленко Л.А.) (том 9, а. с. 13-35):

1. Нежитлова будівля площею 76,1 кв.м., яка куплена ПП "Самбіравтотранс" (станом на час дослідження фактична площа будівлі становить 116 кв.м.) знаходиться поза межами земельної ділянки загальною площею 1,0151 га (1,0063 га).

2. Нежитлова будівля загальною площею 76,1 кв.м., яка куплена ПП "Самбіравтотранс" (станом на час дослідження фактична площа будівлі становить 116 кв.м.) знаходиться поза межами земельної ділянки загальною площею 1,05 га (1,0157 га) по вулиці Завокзальна, 3 у місті Самборі, яка надана Самбірською міською радою в оренду ВАТ "Самбірське АТП-14608" згідно з рішенням Самбірської міської ради № 17 від 26.12.2002.

3. Нежитлова будівля загальною площею 76,1 кв.м., яка куплена ПП "Самбіравтотранс" (станом на час дослідження фактична площа будівлі становить 116 кв.м.) знаходиться поза межами земельної ділянки площею 1,07 га по вулиці Завокзальна, 3 у місті Самборі, яка належала на праві постійного користування ВАТ «Львівавтотранс» на підставі державного акта на право постійного користування від 25.04.2001 серії І-ЛВ № 000172.

Надалі судовий експерт Коваленко Л.А. листом від 21.05.2022 повідомила Господарський суд Львівської області про виявлену технічну помилку у висновку № 2-14/01 від 14.01.2022 щодо питання 3 - помилково вказано, що нежитлова будівля знаходиться поза межами земельної ділянки площею 1,07 га. Правильним є : 3. Нежитлова будівля загальною площею 76,1 кв.м., яка куплена ПП "Самбіравтотранс" (станом на час дослідження фактична площа будівлі становить 116 кв.м.) знаходилася в межах земельної ділянки площею 1,07 га по вулиці Завокзальна, 3 у місті Самборі, яка належала на праві постійного користування ВАТ «Львівавтотранс» на підставі державного акта на право постійного користування від 25.04.2001 серії І-ЛВ № 000172.

Згідно з висновком експерта за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи № 2-11/07 від 11.07.2022, (додаткову експертизу проводила судовий експерт Коваленко Л.А.) (том 9, а. с. 126-137):

Нежитлова будівля загальною площею 76,1 кв.м., яка куплена ПП "Самбіравтотранс" за договором купівлі-продажу приміщення від 31.01.2002, розташована в межах земельної ділянки площею 1,07 га по вулиці Завокзальна, 3 у місті Самборі, яка належала на праві постійного користування ВАТ «Львівавтотранс» на підставі державного акта на право постійного користування від 25.04.2001 серії І-ЛВ № 000172.

Отже встановлено, що нежитлова будівля загальною площею 76,1 кв.м., (яка придбана ПП "Самбіравтотранс" за договором купівлі-продажу приміщення, укладеним 31.01.2002 Відділом комунального майна Самбірської міської ради і ПП "Самбіравтотранс"):

- розташована в межах земельної ділянки площею 1,07 га по вулиці Завокзальна, 3 у місті Самборі, яка належала на праві постійного користування ВАТ «Львівавтотранс» на підставі державного акта на право постійного користування від 25.04.2001 серії І-ЛВ № 000172.

- розташована поза межами земельної ділянки площею 1,0151 га, про надання якої в оренду ТОВ "Самбірське АТП-14608" Самбірська міська рада ухвалила рішення від 14.03.2006 № 18 (п.2.5 ), яке є предметом оскарження у цій справі.

Таким чином, оскаржене рішення Самбірської міської ради від 14.03.2006 № 18 (п.2.5) не порушує прав ПП "Самбіравтотранс". Адже нерухоме майно власником якого є ПП "Самбіравтотранс", не перебуває у межах земельних ділянок, які розділені між собою вулицею Завокзальною: Кадастровий номер :11:048:0013, площею 7 491,36 м2 і Кадастровий номер :11:048:0014, площею 2 665,93 м2.

Щодо порушення законного інтересу позивача.

Суд першої інстанції визнав порушеним законний інтерес ПП "Самбіравтотранс" на користування земельною ділянкою площею 1,07 га по вулиці Завокзальна, 3 у місті Самборі. Суд констатував, і цю обставину підтримав позивач у суді апеляційної інстанції, що ПП "Самбіравтотранс" упродовж 2002-2005 років активно і послідовно намагалося отримати в користування земельну ділянку площею 1,07 га не лише у зв`язку з власністю на придбану нежитлову будівлю по вулиці Завокзальна, 3 у місті Самборі, а й у зв`язку із запланованою діяльністю з надання автостанційних послуг.

Підставою для задоволення позову суд першої інстанції визнав порушення законного інтересу ПП "Самбіравтотранс" на користування земельною ділянкою площею 1,07 га по вулиці Завокзальній, 3 в місті Самборі внаслідок не дотримання Самбірською міською радою при ухваленні п.2.5 оскаржуваного рішення чинних на той час приписів Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», зокрема, щодо обов`язку орендодавця за наявності двох і більше заяв на оренду однієї і тієї ж земельної ділянки провести аукціон (конкурс).

Проте, суд першої інстанції не взяв до уваги аргументи щодо неефективності обраного позивачем способу захисту мотивуючи тим, що схожі аргументи містилися в рішенні Господарського суду Львівської області від 07.06.2017 у цій справі, проте в подальшому з ними не погодилися суди як апеляційної, так і касаційної інстанцій, скасувавши таке рішення.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із такою позицією суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Так, у цій справі № 914/133/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду постановою від 13 лютого 2020 року касаційні скарги Самбірської міської ради Львівської області, Товариства з обмеженою відповідальністю "Самбірське автотранспортне підприємство 14608" задовольнити частково. Скасував постанову Західного апеляційного господарського суду від 16 жовтня 2019 року і рішення Господарського суду Львівської області від 12 червня 2019 року у справі № 914/133/17, справу передав на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.

Верховний Суд у постанові від 13 лютого 2020 року вказав, що при новому розгляді цієї справи, господарським судам попередніх інстанцій необхідно достеменно установити чи розташовано нерухоме майно, власником якого є позивач (придбане позивачем за договором купівлі-продажу приміщення від 31.01.2002), саме у межах спірної земельної ділянки, наданої в оренду "ВАТ "Самбірське АТП-14608" згідно з оспорюваним рішенням, а також при новому розгляді, господарським судам необхідно звернути увагу на таке:

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до висновків, викладених у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2019 у справі № 910/6642/18, за змістом статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. Подібні висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 920/1771/14 та постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 910/23369/17).

Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити (підпункти 8.3 - 8.5 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2019 у справі № 910/6642/18).

Щодо обраного позивачем способу захисту.

За усталеною позицією Великої Палати Верховного Суду особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права, або може скористатися можливістю вибору між декількома іншими способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальними нормами конкретні способи захисту не встановлені, то особа має право обрати спосіб із передбачених статтею 16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

У кожному конкретному спорі суд насамперед повинен оцінювати застосовувані способи захисту порушених прав, які випливають із характеру правопорушень, визначених спеціальними нормами права, а також ураховувати критерії ефективності таких засобів захисту. Застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц, від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (постанови від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17, від 15.10.2019 у справі № 911/3749/17, від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18, від 01.02.2020 у справі № 922/614/19, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц). Вимога ж про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, яке виконано на час звернення з позовом до суду шляхом укладення відповідного договору оренди, є неефективним способом захисту прав особи. Зазначене рішення вичерпало свою дію виконанням, а можливість його скасування не дозволить позивачу ефективно відновити володіння відповідною земельною ділянкою (постанови від 05.07.2023 у справі № 912/2797/21, від 28.09.2022 у справі №483/448/20).

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 (пункт 52)).

Як вже зазначено, позивач на захист порушеного права та інтересу звернувся з позовом визнати незаконним та скасувати пункт 2.5 рішення Самбірської міської ради від 14.03.2006 № 18 в частині затвердження технічної документації по інвентаризації земельних ділянок і наданні в оренду терміном на 5 років ВАТ «Самбірське АТП-14608» площею 0,0151 га (в тому числі ділянка № 1 площею 0,7485 га приміська автостанція, ділянка № 2 площею 0,2666 га міжміська автостанція) по вулиці Завокзальній, 3 для обслуговування будівель і споруд автостанції і платної автостоянки.

Суд встановив, що на підставі рішення № 18 від 14.03.2006 Самбірська міська рада та ВАТ "Самбірське АТП-14608" 20.03.2006 уклали два типові договори оренди землі строком на 5 років: договір оренди землі площею 0,7485 га по вулиці Завокзальній, 3 у м.Самборі і договір оренди землі площею 0,2666 га по вулиці Завокзальній, 3 у м.Самборі.

Таким чином, оскаржене рішення Самбірської міської ради вичерпало свою дію виконанням (укладенням договорів оренди), а його скасування не дозволить позивачу отримати у користування (оренду) спірну земельну ділянку.

Отже, позивач звертаючись з позовними вимогами визнати незаконним та скасувати пункт 2.5 рішення Самбірської міської ради від 14.03.2006 № 18 обрав спосіб захисту, який не є ефективним. Адже такий спосіб захисту не призведе до захисту права чи інтересу ПП "Самбіравтотранс" на користування земельною ділянкою площею 1,07 га по вулиці Завокзальна, 3 у місті Самборі, що свідчить про неефективність обраного позивачем способу захисту та наявність підстав для відмови в позові.

Відповідно до статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Ураховуючи наведене суд апеляційної інстанції вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 05 січня 2023 року у справі №914/133/17 слід скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову у позові.

Судові витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на ПП «Самбіравтотранс».

Керуючись ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Самбірське автотранспортне підприємство - 14608 та Самбірської міської ради Львівської області задовольнити.

Рішення Господарського суду Львівської області від 05 січня 2023 року у справі №914/133/17 скасувати, ухвалити нове судове рішення:

У позові відмовити.

Стягнути з Приватного підприємства «Самбіравтотранс» (адреса: вулиця О. Пчілки, будинок 1, квартира 1, місто Самбір, 81400; ідентифікаційний код 316386683) на користь Самбірської міської ради (адреса: площа Ринок, будинок 1, місто Самбір, 81400; ідентифікаційний код 04056078) 2 400,00 грн відшкодування витрат на оплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з Приватного підприємства «Самбіравтотранс» (адреса: вулиця О. Пчілки, будинок 1, квартира 1, місто Самбір, 81400; ідентифікаційний код 316386683) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Самбірське АТП-14608» (адреса: село Новосілки Гостинні, Самбірський район, Львівська область, 81438; ідентифікаційний код 03114879) 2 400, 00 грн відшкодування витрат на оплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 19 січня 2024 року.

Суддя В.М. Гриців

Суддя О.В. Зварич

Суддя Н.М.Кравчук