РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.12.2023Справа № 910/13941/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Зайченко О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Газова будівельна компанія (08000, Київська область, Макарівський район, смт. Макарів, вул. Толстого, 1, ідентифікаційний код: 30082501)

до Акціонерне товариства Укртранснафта (01010, м. Київ, вул. Князів Острозьких, 32/2, ідентифікаційний код: 31570412)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Акціонерне товариство КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК ГЛОБУС (04073, м. Київ, пров. Куренівський, буд. 19/5, ідентифікаційний код 35591059)

про стягнення 6 250 966,72 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Ракітін С.П.

від відповідача: Шевцова Т.М.

від третьої особи: не з`явився

У судовому засіданні 13.12.2023 в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи:

Товариства з обмеженою відповідальністю Газова будівельна компанія звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерне товариства Укртранснафта про стягнення 6 250 966,72 грн. авансу за Договором про надання гарантії № 30153/ЮГ-22 від 15.12.2020 укладеного на виконання та з метою забезпечення належного виконання Договору підряду № 22/40 від 11.10.2018 укладеного між позивачем та відповідачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/13941/23, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 04.10.2023.

28.09.2023 загальним відділом діловодства суду зареєстрований відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти вимог заперечував у повному обсязі та просив суд відмовити у позові повністю.

У підготовчому засіданні 04.10.2023 судом проголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 18.10.2023.

16.10.2023 загальним відділом діловодства суду зареєстрована відповідь на відзив, в якій позивач просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

17.10.2023 загальним відділом діловодства суду зареєстроване заперечення на відповідь на відзив, в якому відповідач заперечує щодо доводів позивача.

У підготовчому засіданні 18.10.2023 судом проголошено протокольну ухвалу про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Акціонерне товариство КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК ГЛОБУС та відкладення підготовчого засідання на 08.11.2023.

27.10.2023 третьою особою через електрону адресу суду подано письмові пояснення щодо суті спору.

07.11.2023 загальним відділом діловодства суду зареєстроване пояснення відповідача на пояснення третьої особи.

У судовому засіданні 08.11.2023 судом проголошено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справу до розгляду по суті у судовому засіданні 06.12.2023.

У судовому засіданні 06.12.2023 судом заслухано пояснення представника позивача, який позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити у повному обсязі та представника відповідача, яка проти вимог заперечувала з підстав наведених у відзиві, та оголошено перерву до 13.12.2023.

У судовому засіданні 13.12.2023 судом досліджено матеріали справи та заслухано заключні слова представників сторін.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

11.10.2018 за результатами проведеної процедури закупівлі (Відкриті торги, згідно з протоколом Тендерного комітету Замовника у місті Києві № 126ТК/З від 21.09.2018) між Акціонерним товариством «Укртранснафта», як Замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Газова будівельна компанія», як Підрядником, був укладений договір на виконання робіт (підряду) з використанням власних матеріально-технічних засобів підрядника та частково матеріалів замовника № 22/40 від 11.10.2018 (далі договір підряду).

Пунктом 1.1. договору підряду сторони передбачили, що на умовах цього договору та за результатами проведеної процедури закупівлі: Відкриті торги, згідно з Протоколом Тендерного комітету Замовника у місті Києві № 126ТК/З від 21.09.2018) Замовник доручає, а Підрядник забезпечує, відповідно до проектної документації і умов цього договору, виконання робіт: Капітальний ремонт 2-ої черги нафтопроводу Мозир-Броди із заміною труби на ділянці км 32-км 37 з встановленням вузла лінійних засувок з перемичкою відповідно до коду ДК 021:20-5, надалі роботи.

Відповідно до пункту 15.1 договору підряду (у редакції додаткової угоди № 4 від 28.12.2021) цей договір набирає чинності з моменту його укладання та діє до 31.12.2022 включно, а в частині розрахунків та гарантійних зобов`язань щодо якості робіт до повного їх виконання.

Підрядник зобов`язався своїми силами, з використанням власних матеріально-технічних засобів та Обладнання, а також матеріальних ресурсів та обладнання, забезпечення якими частково здійснює Замовник, виконувати роботи, що обумовлені в договорі та визначені проектною документацією. Підрядник мав право залучати до виконання договору третіх осіб підрядників (пункт 1.2 договору підряду).

Згідно з пунктом 1.3 договору підряду місцезнаходження та назва об`єкту, на якому проводились роботи: Україна, Житомирська область, Овруцький район, траса 2-ої черги нафтопроводу «Мозир-Броди», ділянка 32-км 37 (далі Об`єкт).

Сторонами умовами пункту 2.1 договору підряду було погоджено, що договірна ціна є твердою та визначається на основі твердого кошторису, що є невід`ємною частиною договору (додаток № 1 ) і становить: без ПДВ 96 992 310,00 грн, ПДВ 19 398 462,00. Разом з ПДВ 116 390 772,00 грн.

Відповідно до пункту 2.4 договору підряду платежі за обсяги виконаних робіт здійснюються Замовником шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на поточний рахунок Підрядника, вказаний у договорі підряду.

Згідно з пунктом 2.5 договору підряду розрахунки за цим договором здійснюються протягом 10 календарних днів з дати підписання сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт (додаток № 3 до договору) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (додаток № 4 до договору).

Для придбання матеріалів, виробів, конструкцій та обладнання, необхідних для виконання будівельних робіт, Замовник сплачує Підряднику авансовий платіж у розмірі13 966 837,20 грн 12 відсотків ціни договору (пункт 2.6 договору підряду).

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено та сторонами не спростовано, що на виконання умов договору підряду 28.01.2019 відповідачем був здійснений авансовий платіж у розмірі 13 966 837,20 грн на підставі платіжного доручення № від 28.01.2019.

Умовами пункту 2.6.1 договору підряду сторони погодили, що авансовий платіж здійснюється проти надання банківської гарантії повернення авансового платежу у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором, протягом 10 календарних днів з дати надання Підрядником банківської гарантії на підставі отриманого рахунку (рахунку-фактури) Підрядника.

Відповідно до пункту 2.6.2 договору підряду банківська гарантія повернення авансового платежу надається Підрядником протягом 10 робочих днів з дати початку виконання робіт, визначеної згідно з пунктом 3.2 договору, яким у свою чергу передбачено, що датою початку виконання підрядником робіт вважається дата, зазначена Замовником у письмовій заявці про готовність до виконання договору.

На виконання вказаних умов договору підряду між Акціонерним товариством «Комерційний Банк «Глобус» (далі Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю Товариством з обмеженою відповідальністю «Газова будівельна компанія» був укладений договір про надання гарантії № 30153/ЮГ-22 від 15.12.2022 та, відповідно, була надана банківська гарантія № 30153 повернення авансового платежу по договору (далі гарантія № 30153). Доказів наявності та/або відсутності інших банківських гарантій на виконання умов пункту 2.6.1 та 2.6.2 договору підряду сторонами суду не представлено. За умовами наданої гарантії № 30153 Банк прийняв на себе безумовні та безвідкличні зобов`язання сплатити на користь бенефіціара (відповідача) незалежно від будь-яких заперечень принципала (позивача) або будь-якої третьої особи будь-яку суму цієї гарантії, що становить 6 250 966,73 грн протягом 5 банківських днів з дати отримання оригіналу першої письмової вимоги бенефіціара.

Згідно із пунктом 2.7 договору підряду погашення авансу здійснюється при проведення сторонами взаєморозрахунків за виконані роботи, згідно з даним договором, шляхом виключення із загальної вартості виконаних робіт відповідної частки суми авансової оплати. Розмір частки авансу, що виключається, визначається пропорційно питомої ваги вартості виконаних робіт у загальній договірній ціні. У випадку дострокового розірвання договору, Підрядник зобов`язується протягом 5 банківських днів з моменту його розірвання повернути аванс у повному обсязі. У випадку часткового виконання будівельних робіт, прийнятих Замовником на підставі актів (додатки № 3 та № 4 до договору), Підрядник повертає аванс за виключенням фактичних, документально підтверджених витрат Підрядника (пункт 2.8 договору підряду).

Відповідно до пункту 2.9 договору підряду оплата за виконані будівельні роботи здійснюється з урахуванням умов пунктів 2.5-2.9 договору в розмірі 95 % від суми, яку згідно з підписаною сторонами довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (додаток № 4 до договору), визначено до сплати (після виключення відповідної частки авансу). Остаточний розрахунок у розмірі утриманих 5 % проводиться після отримання Замовником сертифіката, що підтверджує готовність об`єкта до експлуатації, протягом 10 банківських днів з дати надання Підрядником банківської гарантії якості робіт на суму остаточного розрахунку (пункт 2.10 договору підряду).

Згідно із пунктом 3.1 договору підряду (у редакції додаткової угоди № 4 від 28.12.2021) строки виконання робіт, передбачених пунктом 1.1 договору, становлять 1 351 календарних днів з дати початку виконання робіт. Строки виконання робіт визначаються на підставі Календарного графіку (додаток № 2), що додається до цього договору та є невід`ємною його частиною.

Передача виконаних робіт Підрядником і прийняття їх Замовником оформлюється актами приймання виконаних будівельних робіт, підписаними уповноваженими представниками сторін (пункт 4.1 договору підряду).

З представлених суду документів вбачається, що сторонами складені та підписані уповноваженими представниками сторін акти приймання виконаних робіт, а саме: акт № 1 за серпень 2019 року (підписаний 27.08.2019), акт № 2 за серпень 2019 року (підписаний 27.08.2019), акт № 3 за серпень 2019 року (підписаний 27.08.2019), акт № 4 за серпень 2019 року (підписаний 27.08.2019), акт № 1 за жовтень 2019 року (підписаний 11.10.2019), акт № 2 за жовтень 2019 року (підписаний 11.10.2019), акт № 3 за жовтень 2019 року, акт № 1 за листопад 2019 року (підписаний 15.11.2019), акт № 2 за листопад 2019 року (підписаний 15.11.2019), акт № 3 за листопад 2019 року (підписаний 15.11.2019), акт № 4 за листопад 2019 року (підписаний 15.11.2019), акт № 1 за грудень 2019 року (підписаний 17.12.2019), акт № 2 за грудень 2019 року (підписаний 17.12.2019), акт № 3 за грудень 2019 року (підписаний 17.12.2019), акт № 4 за грудень 2019 року (підписаний 17.12.2019), акт № 1 за лютий 2020 року (підписаний 10.02.2020), акт № 2 за лютий 2020 року (підписаний 10.02.2020), акт № 3 за лютий 2020 року (підписаний 10.02.2020), акт № 4 за лютий 2020 року (підписаний 10.02.2020), акт № 1 за березень 2020 року (підписаний 01.04.2020), акт № 2 за березень 2020 року (підписаний 01.04.2020), акт № 3 за березень 2020 року (підписаний 01.04.2020), акт № 4 за березень 2020 року, акт № 1 за травень 2020 року (підписаний 04.05.2020), акт № 2 за травень 2020 року (підписаний 04.05.2020), акт № 3 за травень 2020 року (підписаний 04.05.2020), акт № 4 за травень 2020 року (підписаний 04.05.2020), акт № 5 за травень 2020 року (підписаний 04.05.2020), акт № 6 за травень 2020 року (підписаний 04.05.2020), акт № 7 за травень 2020 року (підписаний 04.05.2020), акт № 8 за травень 2020 року (підписаний 04.05.2020), акт № 1 за червень 2020 року (підписаний 09.06.2020), акт № 2 за червень 2020 року (підписаний 09.06.2020), акт № 3 за червень 2020 року (підписаний 09.06.2020), акт № 4 за червень 2020 року (підписаний 09.06.2020), акт № 5 за червень 2020 року (підписаний 09.06.2020), акт № 6 за червень 2020 року (підписаний 09.06.2020), акт № 1 за липень 2020 року (підписаний 20.07.2020), акт № 2 за липень 2020 року (підписаний 20.07.2020), акт № 3 за липень 2020 року (підписаний 20.07.2020), акт № 4 за липень 2020 року (підписаний 20.07.2020), акт № 5 за липень 2020 року (підписаний 20.07.2020), акт № 6 за липень 2020 року (підписаний 20.07.2020), акт № 7 за липень 2020 року (підписаний 20.07.2020), акт № 8 за липень 2020 року (підписаний 20.07.2020), акт № 1 за вересень 2020 року (підписаний 30.09.2020), акт № 2 за вересень 2020 року (підписаний 30.09.2020), акт № 3 за вересень 2020 року (підписаний 30.09.2020), акт № 4 за вересень 2020 року (підписаний 30.09.2020), акт № 5 за вересень 2020 року (підписаний 30.09.2020), акт № 6 за вересень 2020 року (підписаний 30.09.2020), акт № 1 за грудень 2020 року (підписаний 18.12.2020), акт № 2 за грудень 2020 року (підписаний 18.12.2020), акт № 3 за грудень 2020 року (підписаний 18.12.2020), акт № 4 за грудень 2020 року (підписаний 18.12.2020), акт № 1 за грудень 2021 року (підписаний 17.12.2021).

Також сторонами складені та підписані уповноваженими представниками обох сторін відповідні довідки про вартість виконаних робіт та витрати, а саме: за серпень 2019 року, за жовтень 2019 року, за листопад 2019 року, за грудень 2019 року, за лютий 2020 року, за березень 2020 року, за травень 2020 року, за червень 2020 року, за липень 2020 року, за вересень 2020 року, за грудень 2020 року та за грудень 2021 року, в якій, зокрема, значиться, що всього вартість будівельних робіт підрядника по будові становить 64 298 920,58 грн, виключається аванс 7 715 870,47 грн, утримуються гарантійні кошти 5% - 2 829 152,50 грн.

25.05.2023 відповідач звернувся до Підрядника з повідомленням (№ 04-03/11/3612-23), в якому зазначив, що є неможливим подальше виконання робіт, передбачених договором підряду в частині влаштування вузла запірної арматури та інших, пов`язаних цим проектних рішень, до яких вносяться зміни під час коригування проектної документації. Також у вказаному повідомленні зазначено, що станом на 31.12.2022 (дата закінчення строку дії договору підряду) АТ «НАК «Нафтогаз України», як єдиним акціонером відповідача, не прийнято рішення про укладення додаткової угоди про продовження строку дії договору підряду, що виключає можливість її укладення. Враховуючи, що строк дії договору підряду закінчився, неможливість укладення додаткової угоди до нечинного договору, обґрунтовану відсутність можливості прийняти роботи, передбачені проектною документацією, відповідач повідомив позивача про припинення правовідносин за договором підряду та вимагав повернення залишку авансового платежу в розмірі 6 250 966,72 грн, повного комплекту виконавчої документації та оформлений належним чином комплект робочих креслень, за яким здійснювалося будівництво об`єкта в строк до 29.05.2023.

У відповідь на вказане повідомлення 29.05.2023 та 02.06.2023 позивачем були скеровані листи № 23 та № 26 відповідно, в яких Підрядник наполягав на необхідності укладення додаткових угод до договору підряду.

З матеріалів справи вбачається, що 29.06.2023 за вих. № 17-02/7/4629-23 відповідач скерував на адресу Банку вимогу платежу № 8 від 29.06.2023 за банківською гарантією повернення авансового платежу № 30153 від 15.12.2022 із додатками, зокрема, копією вищевказаного листа від 25.05.2023.

30.06.2023 Банк листом №1-2327 від 30.06.2023 повідомив позивача про надходження вимоги відповідача та необхідність здійснення гарантійного платежу в розмірі 6 250 966,73 грн.

03.07.2023 позивач звернувся до відповідача з листом № 07/032, в якому повідомив про готовність повернення авансу за вирахуванням суми утриманих 5% оплати за договором підряду, а саме у розмірі 3 421 814,22 грн.

07.07.2023 позивач звернувся до відповідача з листом № 07/072, в якому, у зв`язку із припиненням договору підряду, вимагав сплатити на свою користь гарантійні 5% вартості виконаних робіт у розмірі 2 829 152,51 грн.

У відповідь на вказані листи 07.07.2023 відповідач повідомив позивача (вих № 0403/11/4846-23), що розгляд звернення буде здійснений після передачі останнім повного комплекту виконавчої документації та оформленого належним чином комплекту робочих креслень за яким здійснювалось будівництво.

Також листом від 12.07.2023 № 17-00/7/5023-23 від 12.07.2023 відповідач звернувся до Банку та повідомив, що очікує до 13.07.2023 передачу від позивача повних комплектів виконавчої документації та оформлений належним чином комплект робочих креслень за яким здійснювалось будівництво, а тому за наслідками проведеної перевірки та за умови підписання актів приймання-передачі відповідної документації відповідач скерує Банку лист із зменшенням сум за вимогою № 8. Також повідомлено Банк. Що у разі відсутності виконання перелічених умов відповідач наполягатиме на виконання вимоги № 8 за банківською гарантією № 30153.

З матеріалів справи вбачається, що 13.07.2023 відповідач звернувся до Банку листом № 17-02/7/5058-23, в якому наполягав на виконання вимоги № 8 щодо банківської гарантії № 30153.

Також відповідач листом № 04-03/11/5200-23 від 19.07.2023 звернувся до позивача та повідомив щодо правових підстав для здійснення остаточного розрахунку у розмірі утриманих 5% та їх перерахування на рахунок позивача у розмірі 2 829 152,50 грн.

У свою чергу Банк звертався до позивача 14.07.2023 (лист № 1-2416) із повідомленням про необхідність сплати гарантійного платежу за гарантією № 30153 та надання відповідних платіжних доручень та 20.07.2023 (лист № 1-2457) із повідомленням про сплату гарантійного платежу на користь відповідача в розмірі 6 250 966,72 грн на підставі платіжної інструкції кредитного переказу коштів № 7241 від 20.07.2023.

У подальшому 27.07.2023 Банком та позивачем був укладений додатковий договір № 1 до договору про надання гарантії № 30153/ЮГ-22 від 15.12.2022 щодо визначення графіку повернення гарантійного платежу та сплати відповідних відсотків.

Разом з тим, позивач, звертаючись із цим позовом до суду стверджував, що невиконання договору відбулося внаслідок зупинення робіт відповідачем, ненадання ним ТОВ «Газова будівельна компанія» скоригованої проектної документації, а згодом, відмови відповідача від договору. За твердженнями позивача гарантійний випадок, з яким закон пов`язує обов`язок гаранта сплатити суму гарантії кредитору, не настав, а тому підстави для направлення відповідачем вимоги до гаранта щодо сплати банківської гарантії були відсутні, а сума 6 250 966,73 грн одержана відповідачем від банку безпідставно. Посилаючись на вказане та керуючись приписами статті 1212 Цивільного кодексу України, позивач просив суд стягнути з відповідача суму гарантійного платежу, що становить 6 250 966,73 грн.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення вимоги позивача у своєму письмовому відзиві, запереченнях та під час удового розгляду, зауважував, що протягом 2022 року роботи на об`єкті не проводилися. Відсутність проведення робіт обумовлена тим, що до моменту запровадження секторальних санкцій проти Республіки Білорусь влітку 2021 року, для забезпечення можливості очищення магістрального нафтопроводу «Мозир-Броди» від внутрішніх відкладень відповідач співпрацював з ВАТ «Гомельтранснефть Дружба», що зумовлено розташуванням камери пуску засобів очистки та діагностики (ЗОД) на км 0 МН (ЛВДС «Мозир»). З метою уникнення необхідності співпраці з Республікою Білорусь та запобігання можливих санкційних ризиків, у відповідача було опрацьовано питання щодо влаштування вузла приймання-пуску ЗОД на км37 МН «Мозир-Броди» (територія України), тобто на місці ВЗА, влаштування яких передбачено умовами договору підряду. Таким чином проектна документація на згаданий вище об`єкт потребує коригування з послідуючим проведенням експертизи та внесенням змін у дозвільні документи (перереєстрації в ДІАМ). Поряд з цим, роботи на об`єкті мають проводитись у безпосередній близькості із кордоном Білорусії, що у зв`язку із введенням на території військового стану також є неможливим. Відтак, стало неможливим подальше виконання робіт, передбачених умовами договору в частині влаштування вузла запірної арматури та інших, пов`язаних з цим проектних рішень, до яких вносяться зміни під час коригування проектної, документації. Термін дії договору (з урахуванням змін, внесених додатковою угодою № 4 від 28.12.2021) - до 31.12.2022, а в частині розрахунків та гарантійних зобов`язань щодо якості робіт - до повного їх виконання. Враховуючи те, що подальше виконання робіт, передбачених умовами договору підряду було фактично неможливим, надане відповідачу право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду на підставі статті 849 Цивільного кодексу України, та закінчення строку дії договору, відповідач направив на адресу ТОВ «Газова будівельна компанія» повідомлення від 25.05.2023 № 04-03/11/3612-23 про припинення зобов`язань за договором підряду з вимогою в строк до 29.05.2023 включно повернути авансовий платіж у розмірі 6 250 966,72 грн та передати повний комплект виконавчої документації та оформлений належним чином комплект робочих креслень, за яким здійснювалось будівництво об`єкта. Відповідач стверджує, що оскільки позивач, в рамках взятих на себе договірних зобов`язань, не повернув на вимогу відповідача непогашений аванс у розмірі 6 250 966,72 грн та не надав повний комплект виконавчої документації та комплект робочих креслень, чим порушив зобов`язання, виконання яких забезпечено банківською гарантією № 30153, гарантійний випадок в супереч твердженням позивача настав, та були наявні всі правові підстави для здійснення виплати гарантійної суми за банківською гарантією № 30153.

Банк у своїх письмових поясненнях на спростування доводів позивача зазначав, що 15.12.2022 між АТ «КБ «ГЛОБУС» та ТОВ «Газова будівельна компанія» (Принципал) було укладено договір про надання гарантії №30153/ЮГ-22 (гарантія повернення авансового платежу) та видано банківську гарантію №30153 від 15.12.2022 на повернення авансового платежу по договору. Відповідно до пункту 1.1 договору гарантії останній регулює правовідносини сторін щодо надання Банком-Гарантом гарантії повернення авансового платежу з метою забезпечення належного виконання Принципалом умов договору на виконання робіт (підряду) №22/40 з використанням власних матеріально-технічних засобів підрядника та частково матеріалів та обладнання замовника (предмет договору: «Капітальний ремонт 2-ої черги нафтопроводу Мозир-Броди із заміною труби на ділянці км32-км37 з встановленням вузла лінійних засувок з перемичкою на км 37» (ДСТУ БД.1.1-1:2013, відповідно до коду ДК 021:2015-452200005 (інженерні та будівельні роботи) від 11.10.2018 (основне зобов`язання), укладеного між Принципалом та Акціонерним товариством «Укртранснафта» (Бенефіціар). Гарантійним випадком є невиконання/неналежне виконання Принципалом перед Бенефіціаром основного зобов`язання. Надана в межах даного Договору Гарантія є безумовною та безвідкличною. (пункти 1.2 та 1.3. договору гарантії). Згідно з пунктом 2.1. договору гарантії сума Гарантії становить 6 250 966,72 грн. Строк дії Гарантії з 15 грудня 2022 року по 31 січня 2025 року включно (пункт 2.2. договору гарантії).

Вказана Гарантія є безумовною, тобто без необхідності подання Бенефіціаром разом з вимогою будь-яких документів або виконання будь-яких умов, надання додаткових обґрунтувань окрім вказівки на те, в чому полягає порушення Принципалом зобов`язання, в забезпечення якого видана зазначена Гарантія. Вимога Бенефіціара про сплату Гарантом суми Гарантії повинна бути надана Гаранту у письмовій формі, з вказанням банківських реквізитів Бенефіціара, бути підписана уповноваженою особою та скріплена відбитком печатки Бенефіціара.

29.06.2023 до АТ «КБ «ГЛОБУС» надійшла вимога № 8 від АТ «Укртранснафта» (Бенефіціар) про повернення авансового платежу за банківською гарантією № 30153 від 15.12.2022. Відповідно до даної Вимоги, Бенефіціар вимагав сплатити йому протягом 5 банківських днів з дати отримання даної письмової вимоги 6 250 966,72 грн у зв`язку з невиконанням ТОВ «Газова будівельна компанія» своїх зобов`язань щодо повернення залишку авансового платежу у розмірі 6 250 966,72 грн, сплаченого АТ «Укртранснафта» по договору на виконання робіт (підряду) №22/40 та повернення якого забезпечено банківською гарантією №30153 від 15.12.2022. Таким чином, вказану Вимогу надано в строк дії гарантії, Вимога підписана уповноваженою особою та скріплена відбитком печатки Бенефіціара. Тобто, форма Вимоги та місце представлення, строк протягом якого надана Вимога відповідають умовам Гарантії. За таких умов, Банк був зобов`язаний здійснити виплату на користь Бенефіціара по зазначеній банківській Гарантії у розмірі 6 250 966,72 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 7241 від 20.07.2023.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Приписами статей 11, 202 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) унормовано, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події, та зокрема, застосовуються до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння.

Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, свідчить про необхідність установлення так званої абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Отже, кондикція це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого права, який може бути застосований самостійно.

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна (носія іншого цивільного права), підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця (набувача майна) з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України, у разі наявності цивільних відносин безпосередньо між власником та володільцем майна.

Такий спосіб захисту можливо здійснити шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача таке майно.

Позивач у межах цього позову, керуючись приписами стаття 1212 ЦК України, стверджував про відсутність правових підстав у відповідача на звернення до Банку-гаранта із вимогою щодо виконання банківської гарантії № 30153. Тому отриманий гарантійний платіж у розмірі 6 250 966,73 грн за твердженнями позивача останній кваліфікує, як безпідставно отримані грошові кошти. Суд вважає хибними такі твердження позивача та зазначає наступне.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Як встановлено судом, на виконання умов договору підряду з використанням власних матеріально-технічних засобів підрядника та частково матеріалів замовника № 22/40 від 11.10.2018, АТ «КБ «Глобус» було видано банківську гарантію № 30153 від 15.12.2022 повернення авансового платежу по договору.

Згідно зі статтею 200 Господарського кодексу України (далі ГК України) гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони. Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов`язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов`язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень.

Суд зазначає, що гарантія може забезпечувати як грошове так і не грошове зобов`язання боржника, оскільки законом не встановлено будь-яких обмежень щодо можливості застосування такого способу забезпечення в залежності від правової природи основного зобов`язання.

При цьому, відповідальність гаранта перед кредитором носить виключно грошовий характер. При порушенні боржником основного зобов`язання гарант повинен лише сплатити грошову суму відповідно до умов гарантії, а не виконати забезпечене зобов`язання в натурі (передати товар, виконати роботи, надати послуги, тощо).

До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Господарським кодексом України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Відповідно до статті 560 ЦК України, за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Крім загальних норм цивільного законодавства, що регулюють питання банківської гарантії, такий вид забезпечення виконання зобов`язань також регулюється Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 639 (далі- Положення №639)

Так, відповідно до №639: принципал - особа, за заявою якої надається гарантія (п. 2 розділу І Положення №639). Для отримання гарантії принципал подає до банку-гаранта заяву про надання гарантії (п. 1 глави 1 розділу II Положення №639).

Стаття 563 ЦК України передбачає, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано.

Після одержання вимоги кредитора гарант повинен негайно повідомити про це боржника і передати йому копії вимоги разом з доданими до неї документами. Гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії (стаття 564 ЦК України).

При цьому, відповідно до статті 565 ГПК України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

Враховуючи приписи статей 560, 563, 565 ЦК України, обов`язок гаранта сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією та направлення кредитором гаранту письмової вимоги разом із зазначеними в гарантії документами. За відсутності однієї із вказаних умов відповідальність гаранта не настає.

При вирішенні спору про існування обов`язку гаранта сплатити за гарантією до предмета доказування входить, у першу чергу, дослідження наявності чи відсутності виникнення відповідного обов`язку - гарантійного випадку (порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією), а не формальне дослідження виключно наявності заяви про сплату за гарантією. Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 01.04.2021 у справі № 910/5206/20, від 18.06.2021 у справі 910/16898/19, від 18.10.2018 у справі № 910/21641/17, від 20.06.2018 у справі № 904/9536/17, від 02.03.2018 у справі № 910/8297/17, від 14.11.2019 у справі № 910/20326/17, від 27.11.2019 у справі № 910/20306/17, від 31.03.2021 у справі № 910/17942/19.

Судом встановлено, що між Акціонерним товариством «Укртранснафта», як Замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Газова будівельна компанія», як Підрядником, був укладений договір на виконання робіт (підряду) з використанням власних матеріально-технічних засобів підрядника та частково матеріалів замовника № 22/40 від 11.10.2018.

Відповідно до частини 1 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до частини 1 статті 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено та сторонами не спростовано, що на виконання умов договору підряду 28.01.2019 відповідачем був здійснений авансовий платіж у розмірі 13 966 837,20 грн на підставі платіжного доручення № від 28.01.2019.

З представлених суду документів вбачається, що роботи за договором підряду виконувались протягом 2019-2021 року, що підтверджується відповідними актами виконаних робіт та довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати.

У подальшому, як вказано відповідачем та не спростовано відповідачем, протягом 2022 року роботи на об`єкті не проводилися, у зв`язку із тим, що були запроваджені секторальні санкції проти Республіки Білорусь на території якої була розташована камера пуску засобів очистки та діагностики (ЗОД) на км 0 МН (ЛВДС «Мозир»), що була невід`ємною складовою функціонування нафтопроводу Мозир-Броди, капітальний ремонт якого був предметом спірного договору підряду. Наведені обставини та необхідність влаштування вузла приймання-пуску ЗОД на км37 МН «Мозир-Броди» на території України потребували коригування проектної документації на згаданий вище об`єкт з послідуючим проведенням експертизи та внесенням змін у дозвільні документи (перереєстрації в ДІАМ), що у свою чергу унеможливлювало продовження виконання спірного договору підряду.

Приписами частини 4 статті 849 ЦК України передбачено, що замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

З аналізу наведених обставин, враховуючи, що строк дії договору сплив 31.12.2022, суд дійшов висновку правомірність з боку відповідача реалізувати своє право на припинення договору в порядку приписів статті 849 ЦК України.

Разом з тим, пунктом 2.8 договору підряду було передбачено, що у випадку часткового виконання будівельних робіт, прийнятих Замовником на підставі актів (додатки № 3 та № 4 до договору), Підрядник повертає аванс за виключенням фактичних, документально підтверджених витрат Підрядника (пункт 2.8 договору підряду).

Судом встановлено та сторонами засвідчено, що роботи за спірним договором виконані частково, а саме на суму 64 298 920,58 грн. На підтвердження вказаного у матеріалах справи міститься довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2021 року, в якій, зокрема, значиться, що всього вартість будівельних робіт підрядника по будові становить 64 298 920,58 грн. Крім того у вказаній довідці зазначено, що виключається аванс 7 715 870,47 грн, утримуються гарантійні кошти 5% - 2 829 152,50 грн.

З огляду на вказане, беручи до уваги умови пункту 2.7. та 2.8. договору підряду, а також факт закінчення строку дії договору підряду, суд дійшов висновку про правомірність звернення відповідача до позивача із вимогою від 25.05.2023 про повернення залишку авансу в розмірі 6 250 966,72 грн до 29.05.2023.

Приписами статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Керуючись вказаними нормами Цивільного кодексу України, враховуючи відсутність доказів виконання з боку позивача обов`язку з повернення залишку авансу, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність факту порушення з боку відповідача умов договору підряду. Матеріали справи не містять доказів протилежного.

Беручи до уваги викладене, враховуючи умови банківської гарантії № 30153 (щодо повернення авансу), наявність вимоги № 8 від 29.06.2023 відповідача про сплату за банківською гарантією № 30153, наданої в межах строку, підписаної уповноваженою особою та скріпленої відбитком печатки бенефіціара, суд дійшов висновку про дотримання з боку Банку обов`язків гаранта, передбачених приписами статті 560, 563, 565 ЦК України, та правомірне здійснення виплати за банківською гарантією № 30153 в розмірі 6 250 966,72 грн на рахунок відповідача.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із статтями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Беручи до уваги викладене вище, встановивши правомірність здійснення виплати за банківською гарантією № 30153, суд дійшов висновку про помилковість тверджень відповідача, що гарантійний платіж у розмірі 6 250 966,72 грн отриманий відповідачем без наявності правових підстав, тобто кваліфікуються як безпідставно отримані грошові кошти.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 86 ГПК України).

За таких обставин, оцінивши подані докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи, суд дійшов висновку, що сукупність обставин справи, не дає підстави дійти безумовного висновку про безпідставність отриманих грошових коштів та як наслідок можливості застосування правової конструкції, передбаченої статтею 1212 ЦК України.

Суд зауважує, що у межах даної судової справи не надається оцінка наявності та/або відсутності правових підстав та обов`язку відповідача щодо здійснення виплати 5% утриманих гарантійних коштів за спірним договором підряду.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина 1 статті 236 ГПК України).

Разом з тим, суд відзначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі Проніна проти України, в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини Серявін та інші проти України вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункті 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п. 29). Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. При цьому, суд зазначає, що іншим доводам сторін оцінка судом не надається, адже, вони не спростовують встановлених судом обставин, та не впливають на результат прийнятого рішення.

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 73-80, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22.12.2023.

Суддя Л. Г. Пукшин