ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/1200/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,

секретар судового засідання І.С. Мисько,

за участю представників сторін:

від позивача: І.О. Квітковський

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЦЕНТР»

на рішення Господарського суду Одеської області від 18.07.2023 (суддя С.Ф. Гут, м.Одеса, повний текст складено 24.07.2023)

у справі № 916/1200/23

за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЦЕНТР»

до відповідача: Білгород-Дністровської міської ради

про визнання недійсним рішення та скасування запису про державну реєстрацію,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог

У березні 2023 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЦЕНТР» (надалі також ОСББ «Центр») звернулось до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Білгород-Дністровської міської ради (надалі також міська рада), в якій просило:

-визнати рішення Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради № 449 від 27.06.2006 та пункти 89, 90 додатку до рішення Білгород-Дністровської міської ради №517-VII від 20.01.2018 недійсними;

-скасувати запис про державну реєстрацію права власності територіальної громади міста Білгород-Дністровський в особі міської ради на: (вбудовано прибудовані) нежитлові приміщення багатоквартирного будинку по вул. Незалежності (Калініна): № 10 приміщення першого поверху з № 1 по № 41, з № 1 по № V, нежитлові приміщення другого поверху з №42 по № 77, з № VI по № X частка 1/1; вбудовано-прибудовані нежитлові приміщення в житловому будинку, А по вул. Незалежності (Калініна): № 10 «б» загальною площею 430,5кв.м частка 1.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що в силу приписів законодавства України власники приміщень багатоквартирного будинку набули право спільної сумісної власності на приміщення загального користування, в тому числі допоміжні приміщення, інженерні загальнобудинкові мережі, опорні конструкції будинку, у той час як на підставі оспорюваних рішень право власності на відповідне майно зареєстровано за територіальної громадою міста Білгород-Дністровського в особі Білгород-Дністровської міської ради.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Одеської області від 18.07.2023 у задоволенні позову відмовлено. Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладено на Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЦЕНТР».

Рішення суду мотивоване тим, що задоволення позовних вимог про визнання недійсними рішення Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради № 449 від 27.06.2006 та пунктів 89,90 додатку до рішення Білгород-Дністровської міської ради № 517-VII від 20.01.2018 і скасування запису про державну реєстрацію права власності територіальної громади міста Білгород-Дністровський в особі міської ради, не призведе до відновлення володіння мешканців багатоквартирного будинку вказаним майном, а отже, зазначені вимоги не є ефективним способом захисту прав позивача у цій справі.

Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги

Не погодившись з ухваленим рішенням суду, ОСББ «ЦЕНТР» звернулося із апеляційною скаргою, в якій просило оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Мотивуючи апеляційну скаргу апелянт зазначив, що оскільки спірні приміщення відповідно до закону є спільною власністю власників квартир у багатоквартирному будинку, позивач не заявляє вимог щодо визнання за ним права власності на спірні приміщення, та просить суд визнати незаконним та скасувати рішення виконкому в частині, що стосується оформлення свідоцтва про право власності на нежитлові приміщення, а також скасувати державну реєстрацію права власності територіальної громади міста Білгород-Дністровський.

Позиція відповідача щодо апеляційної скарги

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив оскаржуване судове рішення залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Аргументи відповідача у відзиві на апеляційну скаргу, у яких він погодився з мотивами в оскаржуваного судового рішення, зводяться до того, що у цій справі наявні достатні підстави для відмови у задоволенні позову у зв`язку неправильно обраним способом захисту. При цьому відповідач додав, що оспорювані приміщення не відносяться до допоміжних, оскільки вони є самостійними об`єктами нерухомого майна, які використовуються під розміщення магазинів, офісів та адмінбудівель тощо, а вид їх використання не направлений для задоволення потреб життєдіяльності мешканців житлового будинку.

Рух справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції

Апеляційна скарга зареєстрована судом апеляційної інстанції 28.08.2023 за вх.№2705/23.

Одночасно із поданням апеляційної скарги скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2023 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів К.В. Богатиря, С.В. Таран.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.09.2023 апеляційну скаргу ОСББ «ЦЕНТР» на рішення Господарського суду Одеської області від 18.07.2023 у справі №916/1200/23 залишено без руху з підстав відсутності доказів надсилання відповідачу копії апеляційної скарги та доданих до неї документів. Встановлено скаржнику строк для усунення недоліків, встановлених при поданні апеляційної скарги, протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху. Роз`яснено скаржнику, що якщо не буде усунуто недоліки у строк, встановлений судом, апеляційна скарга вважається неподаною і підлягає поверненню.

В межах встановленого ухвалою суду від 04.09.2023 строку від скаржника надійшло клопотання про долучення доказів надсилання копії апеляційної скарги відповідачу (вх.№2705/23/Д1 від 14.09.2023).

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.09.2023 поновлено ОСББ «ЦЕНТР» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 18.07.2023 у справі №916/1200/23. Відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою. Встановлено відповідачу строк до 05.10.2023 для подання відзиву на апеляційну скаргу. Роз`яснено учасникам справи про їх право в строк до 05.10.2023 подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Попереджено учасників справи про наслідки подання письмових заяв чи клопотань без додержання вимог частини першої та другої вказаної вище норми або не у строк, встановлений судом, у вигляді їх повернення заявникові без розгляду. Зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 18.07.2023 у справі №916/1200/23.

28.09.2023 від Білгород-Дністровської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№2705/23/Д2 від 28.09.2023).

13.10.2023 від ОСББ «ЦЕНТР» надійшла відповідь на відзив (вх.№2705/23/Д3 від 13.10.2023).

З огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, ухвалою суду від 16.10.2023 вирішено розглянути апеляційну скаргу ОСББ «ЦЕНТР» на рішення Господарського суду Одеської області від 18.07.2023 у справі №916/1200/23 поза межами строку, встановленого у частині першій статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк. Цією ж ухвалою суду розгляд справи №916/1200/23 призначено на 28.11.2023 о 12:00 год.

21.11.2023 від ОСББ «ЦЕНТР» надійшли письмові пояснення у справі (вх.№2705/23/Д4 від 21.11.2023).

У судовому засіданні, яке відбулось 28.11.2023, з метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи протокольною ухвалою суду оголошено перерву до 19.12.2023 об 11:00 год. Ухвалою суду від 28.11.2023 задоволено клопотання сторін про проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції.

13.12.2023 від ОСББ «ЦЕНТР» надійшла заява (вх.№2705/23/Д5 від 13.12.2023) про залучення нових доказів, а саме, фотофіксації вбудовано-прибудованих нежитлових приміщень по вул. Незалежності (Калініна), 10 та 10-б в м.Білгород-Дністровський Одеської області. Одночасно скаржник заявив клопотання про поновлення строку для їх подання, посилаючись на те, що питання конкретизації приміщень постало у минулому судовому засіданні 28.11.2023.

У судовому засіданні 19.12.2023, яке відбулось в режимі відеоконференції, протокольною ухвалою відхилено клопотання скаржника про залучення нових доказів, виходячи з наступного.

Межі перегляду в суді апеляційної інстанції передбачено у статті 269 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до частини першої якої суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною третьою статті 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Наведені положення передбачають наявність таких критеріїв для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, як «винятковість випадку» та «причини, що об`єктивно не залежать від особи», і тягар доведення покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою). Близька за змістом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.04.2021 у справі №909/722/14.

Відповідно до висновку щодо застосування приписів статей 80, 269 Господарського процесуального кодексу України, викладеного Верховним Судом, зокрема, у постановах від 06.02.2019 у справі № 916/3130/17 та від 18.06.2020 у справі № 909/965/16, від 26.02.2019 у справі № 913/632/17, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у даному разі - позивача).

При цьому за імперативним приписом частини четвертої статті 13 названого Кодексу кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій.

Вказані положенні закріплені законодавцем з метою забезпечення змагальності процесу в суді першої інстанції, де сторони повинні надати всі наявні в них докази.

Виходячи з принципу змагальності сторін, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції саме в суді першої інстанції.

З урахуванням того, що наведені скаржником причини неподання доказів до суду першої інстанції не є тим винятковим випадком, який об`єктивно унеможливив своєчасне вчинення цієї процесуальної дії в суді першої інстанції, колегією суддів відмовлено у задоволенні заяви скаржника про залучення нових доказів.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Фактичні обставини справи

На підтвердження факту того, що спірні приміщення є допоміжними, позивач надав копію постанови Одеського апеляційного господарського суду від 13.03.2007 у справі №22/420-06-12047А, якою встановлено, що згідно із директивою Міністра оборони України житловий фонд військових містечок з об`єктами соціальної інфраструктури, розташованих в м. Білгород-Дністровському, були передані в комунальну власність. 18.08.2005 виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради було прийнято рішення № 521 «Про внесення на затвердження міської ради актів прийомупередачі до комунальної власності територіальної громади м. Білгород Дністровського житлового фонду військових містечок №№ 47, 60, 75 з об`єктами соціальної інфраструктури, інженерною технікою та майном». 29.09.2005 Білгород Дністровською міською радою прийнято рішення № 907-ІV «Про затвердження актів прийому-передачі до комунальної власності територіальної громади м.Білгород-Дністровського житлового фонду військових містечок №№ 47,60,75 з об`єктами соціальної інфраструктури, інженерною технікою та майном». На підставі вказаних рішень виконкомом було прийнято оспорюване рішення (виконавчого комітету Білгород Дністровської міської ради № 806 від 08.12.2005), пунктом 1.4 якого визначено передати на баланс Об`єднанню комунальне майно загальною площею 8489,6 кв.м і в тому числі всі нежитлові приміщення першого поверху житлового будинку по вул. Калініна, 10, в м.Білгород Дністровському (п. 3 додатку № 4). У зазначених нежитлових приміщеннях проходять внутрішньобудинкові інженерні мережі тепло і водопостачання та водовідведення необхідні для функціонування житлового будинку, без доступу до яких його нормальна експлуатація неможлива.

З матеріалів цієї справи №916/1200/23 вбачається, що 18.08.2005 Виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради прийнято рішення №521 «Про внесення на затвердження міської ради актів прийому передачі до комунальної власності територіальної громади м. БілгородДністровського житлового фонду військових містечок № № 47,60,75 з об`єктами соціальної інфраструктури, інженерною технікою та майном», яким схвалено акти приймання-передачі до комунальної власності територіальної громади м. Білгород-Дністровського житлового фонду військових містечок №№ 47, 60, 75 з об`єктами соціальної інфраструктури, інженерною технікою та майном.

Згідно із описом №4 технічної документації на казармено-житловий фонд, комунальні споруди, обладнання та земельні ділянки військового містечка № 60, що передається до комунальної власності територіальної громади міста Білгород-Дністровського, зокрема передано технічні паспорти, виготовлені Білгород-Дністровським МБТІ, на житлові будинки: вул. Калініна, 10, 10б.

29.09.2005 Виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради прийнято рішення №897-IV, яким доповнено додаток до рішення Білгород-Дністровської міської ради від 05.06.2001 № 608-ХХІІІ, зокрема нежитловими приміщеннями І та ІІ поверху будівлі, що розташована по вул. Калініна, 10.

18.10.2005 Виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради прийнято рішення №691 про реєстрацію ОСББ «ЦЕНТР» за адресою: вул. Калініна, 10, та про передачу житлового комплексу, який знаходиться за адресою вул. Калініна, 10, ОСББ «ЦЕНТР».

04.11.2005 Виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради прийнято рішення №1025-IV про погодження передачу в приватну власність земельних ділянок в місті Білгород-Дністровський, для обслуговування багатоквартирних жилих будинків, зокрема, ОСББ «ЦЕНТР», вул. Калініна, 10.

08.12.2005 Виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради прийнято рішення №806, яким затверджено передачу комунального майна на баланс комунальних підприємства, серед яких зазначено ОСББ «ЦЕНТР», загальною площею 8489,6 кв.м згідно додатку № 4.

Згідно із додатком № 4 до рішення від 08.12.2005 №806, до переліку комунального майна, що передається на баланс ОСББ «ЦЕНТР», зокрема входить будинок по вул.Калініна, 10а (кількість квартир 64, загальною площею 4827 кв.м), будинок по вул.Калініна, 10б (кількість квартир 36, загальною площею 2724 кв.м), перший поверх нежитлових приміщень по вул. Калініна 10, 10б (загальною площею 938,6 кв.м.).

26.01.2006 Виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради прийнято рішення №1065-IV, яким надано згоду ОСББ «ЦЕНТР» на використання нежитлових приміщень перших поверхів (цокольні, технічні) за адресою: вул. Калініна, 10, 10б, загальною площею 938,6 кв.м; дозволено ОСББ «ЦЕНТР» укладати договори оренди на нежитлові приміщення перших поверхів за адресою: вул. Калініна, 10, 10б.

27.06.2006 Виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради прийнято рішення №449, яким оформлено право власності територіальної громади міста Білгород-Дністровського в особі Білгород-Дністровської міської ради на вбудовано-прибудовані нежитлові приміщення в житловому будинку по вул. Калініна № 10 в м. Білгород-Дністровському; доручено начальнику КП «Білгород-Дністровське БТІ» видати свідоцтво про право власності територіальної громади міста Білгород-Дністровського, в особі Білгород-Дністровської міської ради, на вбудовано-прибудовані нежитлові приміщення в житловому будинку по вул. Калініна № 10 в м. Білгород-Дністровському у складі: нежитлові приміщення першого поверху з № 1 по № 41, з № 1 по № Y, не житлові приміщення другого поверху з № 42 по № 77, з № YI по № X.

03.08.2006 Виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яким посвідчено, що на підставі рішення Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від 27.06.2006 №449 територіальній громаді міста Білгород-Дністровського в особі Білгород-Дністровської міської ради на праві комунальної власності належать нежитлові приміщення першого поверху з № 1 по № 41, з № 1 по № V, нежитлові приміщення другого поверху з № 42 по №77, з № VI по № X, розташовані за адресою: Одеська обл., м.Білгород-Дністровський, вул.Калініна, 10.

Рішенням загальних зборів співвласників ОСББ «ЦЕНТР», оформлених протоколом від 12.02.2010 №5, прийнято на баланс та в постійне користування майна, переданого ОСББ «ЦЕНТР» Виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради від 08.12.2005 №806.

10.12.2015 Комунальним підприємством «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на квартирний (багатоповерховий) житловий будинок № 10 по вул. Калініна у місті Білгород-Дністровський, згідно із яким кількість квартир: 64, кількість житлових кімнат: 168, кількість поверхів: 10, площа забудови: 765,75 кв.м, загальна площа: 4827,00 кв.м, житлова площа 2243,7 кв.м, площа нежитлових приміщень: 1580,3 кв.м.

Відповідно до представленого висновку судового експерта Мазурової І.С. від 26.12.2016 приміщення напівпідвалу житлового будинку № 10б, а саме № 1, № III, № XIX, № ХХІ, № ХХVІІ, № ХХІХ та приміщення 1-го поверху житлового будинку № 10, а саме №1, №10, № 15, № 20, № 24, № 30, № 31, № 33, № 36, розташовані по вул. Незалежності (Калініна) у м. Білгород-Дністровському, Одеської області є допоміжними приміщеннями вказаних будинків.

20.03.2018 Білгород-Дністровською міською радою прийнято рішення №517-VII, яким затверджено перелік об`єктів комунальної власності територіальної громади м.Білгород-Дністровського (згідно додатку). Відповідно до додатку до вказаного рішення, до переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Білгород-Дністровського входять нежитлові приміщення (літ. «А» прим. 1-24,26-33,36-41,43-51,54-58,61,62,64,66-75,77,I,VIII) по вул. Незалежності, 10 (пункт 89); вбудовано-прибудоване нежитлове приміщення по вул. Незалежності, 10б (пункт 90).

Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.06.2018, вбудовано-прибудовані нежитлові приміщення в житловому будинку №10-б по вул. Незалежності (Калініна) у м.Білгород-Дністровський перебувають у комунальній власності. Підставою виникнення права власності зазначено: лист ФДМ України, серія та номер:15-09-02104, виданий 06.05.2014, видавник РВ ФДМ України по Одеській області; рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: №517-VII, виданий 20.03.2018, видавник: Білгород-Дністровська міська рада.

15.01.2019 Білгород-Дністровською міською радою надано відповідь на запит ОСББ «ЦЕНТР» (від 21.12.2018 № 02/15-19-7300), до якого додано копію рішення від 20.03.2018 № 517-VII.

Позиція суду апеляційної інстанції

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 та частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначає порушене, невизнане чи оспорюване право або охоронюваний законом інтерес, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюється судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, провадження № 12-187гс18 (пункт 40), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, провадження № 14-338цс18, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, провадження 14-364цс19 (пункт 89), від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц, провадження № 14-499цс19 (пункт 7.23)).

Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6, 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, провадження №12-80гс20).

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії) (правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19, провадження № 12-84гс20).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем при зверненні з даним позовом до суду обрано неефективний спосіб захисту, виходячи з наступного.

Предметом позову у цій справі є вимоги про визнання рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради № 449 від 27.06.2006 та п.89,90 додатку до рішення Білгород-Дністровської міської ради № 517-VII від 20.01.2018 р. недійсними та скасування запису про державну реєстрацію права власності територіальної громади міста Білгород-Дністровський в особі міської ради на: (вбудовано прибудовані) нежитлові приміщення багатоквартирного будинку по вул. Незалежності (Калініна): № 10 приміщення першого поверху з № 1 по № 41, з № 1 по № V, не житлові приміщення другого поверху з № 42 по №77, з № VI по № X частка 1/1; вбудовано-прибудовані нежитлові приміщення в житловому будинку, А по вул. Незалежності (Калініна): № 10 б загальною площею 430,5кв.м. частка 1.

Позов заявлений з підстав того, що вбудовано-прибудовані нежитлові приміщення є допоміжними приміщеннями та являються спільною власністю співвласників багатоквартирного будинку, а не комунальною власністю.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 Цивільного кодексу України).

Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю).

Віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом.

Ураховуючи специфіку речей в обороті, володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, як правило, державною реєстрацією права власності на це майно у встановленому законом порядку (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18; пункт 90)).

Цей фактичний стан володіння слід відрізняти від права володіння, яке належить власникові (частина перша статті 317 Цивільного кодексу України) незалежно від того, є він фактичним володільцем майна, чи ні. Тому власник не втрачає право володіння нерухомим майном у зв`язку з державною реєстрацією права власності за іншою особою, якщо остання не набула права власності. Натомість ця особа внаслідок реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає фактичним володільцем останнього, але не набуває право володіння, допоки право власності зберігається за попереднім володільцем. Отже, володіння нерухомим майном, яке посвідчує державна реєстрація права власності, може бути правомірним або неправомірним (законним або незаконним). Тоді як право володіння, якщо воно існує, неправомірним (незаконним) бути не може (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21; пункти 65-67); від 18.01.2023 у справі № 488/2807/17 (провадження № 14-91цс20; пункт 92)).

Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 та 388 Цивільного кодексу України, є неефективними.

Зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/18.

Власник з дотриманням вимог статей 387 та 388 Цивільного кодексу України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.

При цьому для витребування майна оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, визнання права власності на спірне майно не є ефективним способом захисту прав; при цьому позивач у межах розгляду справи про витребування майна з чужого володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування, без заявлення вимоги про визнання його недійсним; таке рішення за умови його невідповідності закону не тягне правових наслідків, на які воно спрямоване. Так само як і скасування запису про право власності, вчиненого на підставі оспорюваних рішень.

Подібні за змістом висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі №19/028-10/13, від 14.11.2018 у справі №183/1617/16, від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17, від 01.10.2019 і 15.10.2019 у справах № 911/2034/16 та №911/3749/17, від 19.11.2019 у справі № 911/3680/17.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що задоволення позовних вимог ОСББ «ЦЕНТР» про визнання недійсними рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради № 449 від 27.06.2006, яким оформлено право власності територіальної громади міста Білгород-Дністровського в особі Білгород-Дністровської міської ради на вбудовано-прибудовані нежитлові приміщення в житловому будинку по вул. Калініна № 10 в м. Білгород-Дністровському, та пунктів 89, 90 додатку до рішення Білгород-Дністровської міської ради №517-VII від 20.01.2018, згідно із якими до переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Білгород-Дністровського віднесено нежитлові приміщення (літ. «А» прим. 1-24,26-33,36-41,43-51,54-58,61,62,64,66-75,77,I,VIII) по вул. Незалежності, 10 (пункт 89), вбудовано-прибудоване нежитлове приміщення по вул. Незалежності, 10б (пункт 90), а також скасування запису про державну реєстрацію права власності територіальної громади міста Білгород-Дністровський в особі міської ради на: (вбудовано прибудовані) нежитлові приміщення багатоквартирного будинку по вул. Незалежності (Калініна): № 10 приміщення першого поверху з № 1 по № 41, з № 1 по № V, не житлові приміщення другого поверху з №42 по № 77, з № VI по № X частка 1/1; вбудовано-прибудовані нежитлові приміщення в житловому будинку, А по вул. Незалежності (Калініна): № 10 б, загальною площею 430,5кв.м. частка 1, не призведе до відновлення володіння мешканців багатоквартирного будинку вказаним майном, а отже, зазначені вимоги не є ефективним засобом захисту прав позивача у цій справі.

Натомість захист порушених прав ОСББ «Центр», яке вважає себе власником спірного майна, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 Цивільного кодексу України.

При цьому місцевий господарський суд вірно зауважив, що обсяг та характер істотних обставин, які підлягають доведенню сторонами при встановленні судом наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, предметом якого є визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, та витребування майна з чужого незаконного володіння є суттєво відмінними.

Оскільки неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні позову незалежно від інших встановлених обставин, наявні достатні підстави для відмови у задоволенні позову.

Близький за змістом висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18.02.2021 у справі № 918/655/20.

Висновки суду апеляційної інстанції

В силу приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи скаржника не спростовують висновків Господарського суду Одеської області про відмову у задоволенні позовних вимог, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Розподіл судових витрат

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за її подання та розгляд не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 276, 281 - 284 ГПК України,

Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЦЕНТР» залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Одеської області від 18.07.2023 у справі №916/1200/23 залишити без змін.

3.Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 25.12.2023.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран