ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2023 р. м. Рівне Справа № 918/1109/23

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Торчинюк В.Г., при секретарі судового засідання Гупалюк О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Дистрибьюшн"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренсо Груп"

про розірвання договору поставки та повернення грошових коштів в сумі 89 283 грн 81 коп.

В засіданні приймали участь:

Представник позивача: Пазиняк Яна Орестівна (поза межами залу)

Представник відповідача: Грицай Інна Олександрівна (в залі суду) - посвідчення адвоката № 2256 від 28 липня 2023 року

Описова частина:

В жовтні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа Дистрибьюшн" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренсо Груп" про розірвання договору поставки та повернення грошових коштів в сумі 89 283 грн 81 коп.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 06 листопада 2023 року відкрито провадження у справі 918/1109/23, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 28 листопада 2023 року.

28 листопада 2023 року на електронний суд від Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренсо Груп" надійшло клопотання, в якому останнє просить суд відкласти розгляд справи яка призначена на 05 грудня 2023 року на іншу дату

05 грудня 2023 року на електронний суд від Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренсо Груп" надійшов відзив на позовну заяву, в якому останнє просить суд у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Дистрибьюшн" про розірвання договору поставки та повернення грошових коштів в сумі 89 283 грн 81 коп. відмовити.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 16 листопада 2023 року виправлено описку в ухвалі суду від 06 листопада 2023 року та зазначено вірно дату слухання справи, а саме 05 грудня 2023 року.

Ухвалою суду від 05 грудня 2023 року закрито підготовче провадження у справі № 918/1109/23, призначено справу до судового розгляду по суті на 19 грудня 2023 року.

У судовому засіданні представник позивача просив суд позов зодоволити в повному обсязі, в свою чергу представник відповідача наполягав на безпідставності позову, просив суд в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Мотивувальна частина:

19 травня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "РЕНСО ГРУП" (далі відповідач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА ДИСТРИБЬЮШН" (далі позивач, покупець) укладеного договір поставки №19/05/23.

Вказаний договір був підписаний в редакції протоколу розбіжностей до договору поставки№19/05/23 від 19.05.2023 року.

Відповідно до п.1.1 укладеного договору постачальник зобов`язується передати (поставити) покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього відповідну грошову суму згідно умов цього договору.

Предметом поставки є одноразовий посуд, інша одноразова продукція, засоби гігієни тощо, що зазначаються у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною цього договору.

У розділі 2 договору поставки № 19/05/23 сторони узгодили порядок та строки оплати. Згідно з п. 2.1. договору поставка товару здійснюється постачальником на підставі усної або письмової заявки покупця. Заявка надсилається покупцем на адресу постачальника не пізніше ніж за 10 (десять) днів до дати поставки товару за допомогою поштового зв`язку на адресу постачальника, вказану в цьому договорі, засобами телефонного зв`язку на телефон постачальника, вказаний у реквізитах в цього договорі або через комп`ютерну мережу Інтернет.

Відповідно до п. 2.5. договору передача товару від постачальника покупцю здійснюється за видатковою накладною , в якій сторони зазначають найменування товару, що постачається, кількість в одиницях вимірювання, узгоджену ціну товару та загальну вартість товару, що постачається.

У розділі 3 договору поставки № 19/05/23 сторони узгодили вимоги до якості товарів та упаковки товарів. Якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам).

Згідно з п.5.1 договору поставки № 19/05/23 ціни на товари, що постачаються постачальником, є вільними відпускними, формуються з врахуванням об`ємів продажу, регіону, в якому знаходиться покупець, сезонності продажу і на конкурентних засадах.

Ціни на товари, що постачаються, вказуються сторонами у специфікації, яка підписується сторонами під час підписання цього договору та є невід`ємною частиною договору . У випадку зміни ціни на товар. Постачальник має повідомити про такі зміни не пізніше ніж за 21 день до таких змін (пункт 5.2. договору).

Сума договору складається з сум вартості товарів, поставлених постачальником на протязі строку дії цього договору (пункт 5.4. договору).

Порядок розрахунків погоджено сторонами у розділі 6 договору поставки № 19/05/23. Покупець зобов`язаний здійснити розрахунок за товар у національній валюті України у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 21 календарного дня з дати поставки товару (пункт 6.1. договору).

Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок постачальника. Оплата здійснюється покупцем на підставі цього договору. При здійсненні платежу покупець обов`язково повинен вказувати у платіжному дорученні номер та дату цього договору (пункти 6.3. - 6.4. договору).

У п. 7.1. договору сторони передбачили, що постачальник надає покупцю наступні документи на товар, що постачається у відповідності до договору: рахунок-фактуру на товар, видаткову накладну, сертифікат.

Згідно пункту 7.2. договору приймання товару за кількістю та якістю здійснюється на місці отримання товару, згідно товаросупровідних документів. У випадку виявлення розбіжностей між кількістю зазначеною товаросупровідних документів та фактичною кількістю отриманого товару, покупець складає Акт розбіжностей, який скріплюється підписами представника покупця і представника постачальника. Постачальник повинен протягом 5 робочих днів з дати складання акту розбіжностей поповнити недолік кількості товару та/або змінити неякісно упакований товар або скорегувати товарну накладну.

За пунктом 7.4. договору Покупець має право, а постачальник зобов`язаний забрати товар у наступних випадках, не обмежуючись ними: за угодою між сторонами договору; закінчення строку дії договору або дострокове розірвання договору; виявлення неякісного товару покупцем та/або споживачами; наближення закінчення та/або закінчення терміну придатності товару, але не пізніше ніж протягом 24 тижнів з моменту поставки.

Відповідно до п. 8.1 договору сторона, яка порушила господарське зобов`язання, визначене цим договором та/або чинним законодавством України, зобов`язана відшкодувати завдані цим збитки стороні, чиї права або законні інтереси порушено.

Склад та розмір відшкодування збитків визначається сторонами за правилами, встановленими Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України (пункт 8.2. договору).

Відповідно до пункту 10.1. договору, договір поставки вступає в дію з дати його укладання і діє до 31 грудня 2023 року.

Судом встановлено, договір поставки №19/05/23 від 19.05.2023 року підписаний сторонами та скріплений відтисками печаток останніх в редакції протоколу розбіжностей до договору поставки№19/05/23 від 19.05.2023 року, а отже укладений в належній формі та покладає на позивача і відповідача ряд прав і обов`язків.

З матеріалів справи слідує, на виконання укладеного договору позивачем здійснено поставку товару, згідно видаткової накладної № КПL-000005 від 25 травня 2023 року на суму 106 704, 00 гривень.

Поставлений товар прийнято відповідачем, що підтверджується підписом та відтиском печатки останнього на видатковій накладній № КПL-000005 від 25 травня 2023 року.

В свою чергу позивачем виконано вимоги щодо оплати, що стверджується платіжним дорученням №255799 від 26.07.2023 року на суму 20 000 грн 00 коп. та №259205 від 11 серпня 2023 року на суму 86 704 грн 00 коп.

Отже, судом встановлено, сторони свої зобов`язання згідно договору виконали в повному обсязі.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторонни (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статей 525, 526 ЦК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 627, 628 та 629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Матеріалами справи стверджено, що правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного договору поставки.

Позивач просить суд розірвати договір поставки №19/05/23 від 19.05.2023 року.

18 червня 2023 року Позивач направив на адресу відповідача Повідомлення про розірвання договору поставки № 19/05/23 вих № 01 від 16.08.2023 року з проєктом Додаткової угоди про розірвання Договору поставки № 19/05/23 від 19.05.2023 року та вимогою про повернення товару на суму 89 283 грн 81 коп., докази відправлення долучені до позовної заяви.

Відповідачем не надано жодної відповіді щодо Повідомлення про розірвання договору поставки № 19/05/23 року та повернення товару.

Щодо вказаної вимоги про розірвання договору, слід вказати на наступне.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Частина 1 ст. 615 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з ч.ч.1 та 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Отже, розірвання договору в односторонньому порядку та одностороння відмова від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, є правовими наслідками порушення зобов`язання.

Частина 3 ст. 651 ЦК України визначає, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Крім цього, у даному випадку слід зазначити про принцип заборони суперечливої поведінки, а також стаття 13 Цивільного кодексу України про заборону зловживання правами.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд (ч. 1 ст. 12 ЦК України).

Однак це не означає, що здійснення таких прав є абсолютним та безумовним, оскільки стаття 13 ЦК України встановлює межі здійснення цивільних прав, зокрема, частина 3 цієї статті визначає, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 зроблено висновок про те, що добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) ґрунтується ще на римській максимі - non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Цей висновок був застосований у пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 461/9578/15-ц (провадження № 14-175 цс 20).

Відтак укладення позивачем Договору, сплата на його виконання коштів за товар - попередня поведінка позивача суперечить його позовним вимогам про повернення таких коштів та вивезення залишків товару.

Слід зазначити, що між сторонами укладено договір поставки, за яким обов`язок відповідача поставити товар у відповідній кількості і якості.

Як було встановлено вище, відповідач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, що підтверджується відсутністю будь яких зауважень з боку позивача до кількості і якості товару.

Відповідно, суд критично ставиться до тверджень позивача, щодо причини повернення товару, - "низький попит на продукцію", "низька рентабельність продукції", як до причин необхідності повернення продукції та розірвання договору.

Суд наголошує, між сторонами не укладено договір про спільну діяльність, за якої відповідач зобов`язаний був відслідковувати рентабельність та попит на продукцію, між сторонами укладено договір поставки, за яким на відповідача покладено зобов`язання щодо поставки товару.

Отже, в даному випадку позивачем вчиняється суперечлива поведінка, яка зумовлена втратою інтересу, або ж інші обставини, однак такі обставини не тягнуть за собою, як наслідок розірвання договору та повернення товару.

Крім того, слід вказати, що в даному випадку відсутнє порушене права позивача.

Юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. (ч. 2 ст. 4 ГПК України)

Отже, до господарського суду вправі звернутися особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, при цьому має бути визначено, які права позивача порушені відповідачем та якими законодавчими актами передбачено право позивача на звернення із заявленим позовом.

Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ч. 1 ст. 5 ГПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

При цьому, вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке. Порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

В даному випадку позивачем не доведено порушення його прав з боку відповідача.

Також, відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Принципи підприємницької діяльності визначено ст. 44 Господарського кодексу України, а саме: підприємництво здійснюється на основі: вільного вибору підприємцем видів підприємницької діяльності; самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону; вільного найму підприємцем працівників; комерційного розрахунку та власного комерційного ризику; вільного розпорядження прибутком, що залишається у підприємця після сплати податків, зборів та інших платежів, передбачених законом; самостійного здійснення підприємцем зовнішньоекономічної діяльності, використання підприємцем належної йому частки валютної виручки на свій розсуд.

Таким чином, у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така діяльність здійснюється нею на власний ризик.

Особа самостійно розраховує ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймає рішення про вчинення чи утримання від таких дій. Настання несприятливих наслідків в господарській діяльності юридичної особи є її власним комерційним ризиком, на основі якого і здійснюється підприємництво.

Натомість, з матеріалів справи слідує, що позивачем був втрачений інтерес до договору у зв`язку із непродажем товару, однак, як зазначалося вище, настання негативних економічних наслідків при здійсненні господарської діяльності, це відповідальність тієї особи, яка таку господарську діяльність здійснює, в даному випадку позивача (продаж отриманого товару).

Як зазначалося вище, чинне законодавство передбачає можливість розірвання договору через неналежне виконання його умов, порушення істотних умов договору, разом з тим, позивачем не долучено суду доказів вчинення відповідачем відповідних дій, щодо порушення істотних умов договору, неналежне виконання умов договору.

Відтак, позивачем не доведено ні наявності підстав для розірвання укладеного Договору поставки № 19/05/23 від 19 травня 2023 року, ні наявності порушеного права відповідачем, за захистом якого він звернувся до суду.

З огляду на зазначене суд вбачає що позовна вимога про розірвання Договору поставки № 19/05/23 від 19 травня 2023 року укладеного "АЛЬФА ДИСТРИБЬЮШИН" та TOB "РЕНСО ГРУП" є безпідставною та недоведеною, а тому суд в її задоволенні відмовляє.

Також, враховуючи що судом відмовлено у вимозі про розірвання договору поставки № 19/05/23 від 19 травня 2023 року, відповідно і позовна вимога про зобов`язання ТОВ "РЕНСО ГРУП" вивести залишки товару зі складу ТОВ "АЛЬФА ДИСТРИБЬЮШИН" та повернути сплачені за товар кошти у розмірі 89 283, 81 грн. (вісімдесят дев`ять тисяч двісті вісімдесят три гривні 81 коп.) з урахуванням ПДВ є безпідставною, а тому суд в її задоволенні відмовляє.

Щодо судових витрат.

Згідно частини 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до статті 129 ГПК України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог

По справі в якості судових витрат заявлено оплату судового збору в розмірі 5 368 грн 00 коп., оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 28 грудня 2023 року.

Суддя Вадим Торчинюк