ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року

м. Київ

cправа № 918/337/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О., Могил С. К.,

за участю секретаря судового засідання - Росущан К. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз"

на рішення Господарського суду Рівненської області від 06.06.2023 (суддя Торчинюк В. Г.)

і постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.09.2023 (головуючий суддя Філіпова Т. Л., судді Бучинська Г. Б., Василишин А. Р.)

у справі № 918/337/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія"

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз"

про визнання зобов`язання припиненим,

(у судовому засіданні взяли участь представники відповідача - Дяденчук А. І., Янкевич Л. Д.)

СУТЬ СПОРУ

1. Продавець природного газу звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що його зобов`язання в частині передачі покупцеві в підземному сховищі природного газу за договором припинено виконанням, проведеним належним чином.

2. Покупець заперечив проти задоволення позовних вимог, пославшись на те, що торгові сповіщення як на відчуження, так і на набуття гагу Оператором газосховищ були відхилені, що не свідчить про те, що фактична передача газу в підземному сховищі відбулася.

3. Суди першої та апеляційної інстанцій визнали обґрунтованими доводи позивача про те, що його зобов`язання за договором в частині передачі газу є припиненим виконанням.

4. Верховний Суд, з огляду на доводи касаційної скарги відповідача, вважає такі висновки передчасними, з огляду на те, що суди не здійснили повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, окремі з яких суди попередніх інстанцій залишили поза увагою.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Узагальнений зміст і підстави позовних вимог

5. Товариство з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" (далі - позивач, ТОВ "ЙЕ Енергія") звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" (далі - відповідач, АТ "Рівнегаз") про визнання зобов`язання в частині передачі газу у підземному сховищі обсягом 3 619 000 куб.м в лютому 2023 року припиненим виконанням, проведеним належним чином.

6. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що зобов`язання ТОВ "ЙЕ Енергія" в частині передачі природного газу в лютому 2023 року обсягом 3 619,00 тис. куб.м, згідно з укладеним договором купівлі-продажу природного газу від 15.04.2020 № 12А167-141-20, припинено виконанням, проведеним належним чином, а саме: шляхом передачі від ТОВ "ЙЕ Енергія" власного газу в підземному сховищі до АТ "Рівнегаз", що підтверджується наданими позивачем торговими сповіщеннями на відчуження вказаного обсягу газу та підписаними сторонами двома примірниками акта приймання-передачі природного газу.

7. Однак, АТ "Рівнегаз" повідомило позивача, що фактичне прийняття природного газу обсягом 3 619,00 тис. куб.м не відбулося, що за доводами позивача свідчить про те, що відповідач протиправно не визнає і заперечує факт того, що зобов`язання з передачі вказаного обсягу природного газу за договором припинено виконанням належним чином.

Узагальнений зміст і обґрунтування судових рішень

8. Рішенням Господарського суду Рівненської області від 06.06.2023, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.09.2023, позов задоволено.

9. Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що наданими позивачем первинними документами, а саме: договором від 15.04.2020 року № 12А167-141-20, актом приймання - передачі між ТОВ "ЙЕ Енергія" і АТ "Рівнегаз" від 28.02.2023 №РГК83000106, податковою звітністю, підтверджується те, що позивач в рамках укладеного договору виконав зобов`язання за договором та продав/передав відповідачеві 3 619, 00 тис.куб.м, природного газу.

10. При цьому, відповідачем не надано доказів того, що документи, на підставі яких відображена господарська операція із передачі газу є сфальсифікованими, підписані неповноважними особами, вчинені з перевищенням наданих повноважень, щодо вказаних осіб порушені кримінальні провадження, тощо.

11. Суди відхилили заперечення відповідача, які полягали в тому, що Оператор газосховищ відхилив торгове сповіщення на набуття газу, вказавши, що відповідач не надав суду доказів звернення із відповідною вимогою до Оператора газосховищ, а також доказів відмови Оператора газосховищ.

Касаційна скарга

12. Не погодившись із прийнятими рішеннями, відповідач звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Узагальнені доводи касаційної скарги

13. Відповідач не погоджується з висновками судів про наявність порушеного права позивача. Вказує, що ТОВ "ЙЕ Енергія" у позовній заяві не вказало, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушене чи невизнане відповідачем. Позивач зазначає, що дії відповідача щодо заперечення факту прийняття 3 619 000 куб.м газу є безпідставними і протиправними, що порушують положення укладеного договору. Водночас зазначає, що відповідач не порушував право ТОВ "ЙЕ Енергія" на належне виконання договору, оскільки до цього часу оператор AT "Укртрансгаз" не прийняв торгове сповіщення AT "Рівнегаз" про набуття газу в підземному газовому сховищі об`ємом 3 619 000 куб.м.

14. Вказує на застосування судами положень ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 5 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), без урахування висновків Верховного Суду, щодо правильності застосування цих норм, викладених у постановах від 13.12.2022 у справі № 909/392/20, від 12.01.2023 у справі № 916/1143/21, від 09.05.2023 у справі № 910/2500/22 та від 29.08.2023 у справі № 910/5958/20.

15. Скаржник наголошує, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права про визнання зобов`язання припиненим виконанням не є належним та ефективним способом захисту порушеного права, оскільки задовольнивши таку вимогу суд не здійснив жодного захисту прав та охоронюваних законом інтересів учасників господарських відносин. Посилається на неврахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі №910/3907/18, від 09.02.2021 у справі №381/622/17, від 15.02.2023 у справі №910/18245/19 та від 18.04.2023 у справі №357/8277/19, від 08.02.2022 у справі №209/3085/20 (провадження № 14-182цс21), від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц та від 18.04.2023 у справі №357/8277/19.

16. Щодо суті заявлених позовних вимог, відповідач зазначає, що позивач, звертаючись з цим позовом до суду, наполягає на тому, що він був власником 88 508,631 тис. куб.м природного газу, що зберігався в підземному сховищі АТ "Укртрансгаз", 3 619 000 куб.м з яких він продав / передав відповідачеві за договором купівлі-продажу природного газу від 15.04.2020 № 12А167-141-20.

17. Водночас, без уваги судів залишилась та обставина, що природний газ обсягом 88 508,631 тис. куб.м, в тому числі той, який було поставлено AT "Рівнегаз" обсягом 3 619 000 куб.м, не обліковувався Оператором газосховищ AT "Укртрансгаз" за ТОВ "ЙЕ Енергія", відповідно, позивач не мав можливості його відчужити на користь відповідача.

18. Оператор газосховищ AT "Укртрансгаз" відхилив торгове сповіщення ТОВ "ЙЕ Енергія" про відчуження ним 84 399,90 тис. куб.м природного газу, в тому числі, про відчуження AT "Рівнегаз" природного газу обсягом 3 619 000 куб.м, а також відхилив торгове сповіщення AT "Рівнегаз" про набуття ним природного газу обсягом 3 619 000 куб.м від ТОВ "ЙЕ Енергія", відповідно зобов`язання з фактичної поставки природного газу не може вважатись таким, що виконано належним чином.

19. У зв`язку з тим, що передача газу мала відбутися у підземному сховищі газу, суди залишили без уваги той факт, що на виконання пункту 3.4 укладеного договору купівлі-продажу природного газу від 15.04.2020 № 12А167-141-20 сторони мали підписати додатковий акт, який повинен містити відомості щодо фактичного об`єму газу, що передається у підземному сховищі газу і цей акт мав бути погодженим з Оператором газосховищ.

20. Відповідач зазначає, що суди не врахували висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 05.04.2018 у справі № 914/1027/16, щодо належності виконання зобов`язань, а також не врахувало, що AT "Рівнегаз" не має змоги набути та розпоряджатися природним газом обсягом 3 619 000 куб.м, що знаходиться в підземному сховищі газу, оскільки оператор газосховища AT "Укртрансгаз" відхилив торгові сповіщення як ТОВ "ЙЕ Енергія" про відчуження газу, так і AT "Рівнегаз" про його набуття.

Відзив

21. ТОВ "ЙЕ Енергія" подало відзив, у якому не погоджується з доводами касаційної скарги. Вказує на те, що наведені скаржником постанови Верховного Суду ухвалені в правовідносинах, які не є подібними до правовідносин у цій справі. Зазначає, що відповідач порушив умови договору, зокрема п.3.1, 3.3, та норму статті 689 ЦК України через заперечення факту передачі від ТОВ "ЙЕ Енергія" на користь АТ "Рівнегаз" 3 619,00 тис. куб.м газу з ресурсу ТОВ "ЙЕ Енергія". Такими протиправними діями відповідач порушує право ТОВ "ЙЕ Енергія" на збереження (отримання) сплаченої відповідачем грошової суми за 3 619,00 тис. куб.м газу, який підлягав передачі згідно з укладеним договором, як наслідок, відповідач також порушує право позивача на припинення зобов`язання виконанням, в частині передачі природного газу в лютому 2023 на користь відповідача, проведеним належним чином. Наполягає на тому, що ним обрано належний спосіб захисту порушеного права. Також погоджується з висновками судів в частині наявності в матеріалах справи доказів на підтвердження належного виконання позивачем зобов`язань за договором.

Обставини справи, установлені судами попередніх інстанцій

22. 15.04.2020 між ТОВ "ЙЕ Енергія" і АТ "Рівнегаз" укладений договір №12А167- 141-20 (далі - Договір), умовами якого передбачено таке:

- продавець зобов`язався передати у власність покупцю з жовтня 2020 року по останнє число дванадцятого місяця включно, яке слідує за датою припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" (зі змінами і доповненнями) природний газ (далі - газ), а покупець зобов`язався прийняти та оплатити газ на умовах Договору (пункт 1.1, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою до Договору від 28.06.2022 № 21);

- обсяг газу, який повинен передаватися продавцем та прийматися покупцем за цим Договором, становить 15 000 000 куб. м (пункт 2.1);

- продавець передає покупцю газ у віртуальній торговій точці в газотранспортній системі, в якій здійснюється передача природного газу. Право власності на природний газ переходить від продавця до покупця у віртуальній торговій точці в газотранспортній системі, в якій здійснюється передача природного газу або підземних сховищах газу (ПСГ). Після переходу права власності на природний газ покупець несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ (пункт 3.1);

- приймання-передача газу протягом місяця здійснюється в рамках договірного обсягу відповідно добових обсягів вказаних у заявці покупця. Заявку з указаним добовими обсягами покупець подає у добу постачання (пункт 3.2);

- приймання-передача газу, переданого продавцем покупцю у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу (пункт 3.3);

- не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, покупець зобов`язується надати продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця два примірника акту приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги переданого газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 7-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов`язується повернути покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріплено печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. У випадку передачі газу у ПСГ сторони складають додатково акт, який повинен містити відомості щодо фактичного об`єму газу, що передається у ПСГ і погоджується з Оператором газосховищ (пункт 3.4);

- Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з "01" жовтня 2020 року до останнього числа дванадцятого місяця включно, яке слідує за датою припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102 - IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" (зі змінами І доповненнями), а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення (пункт 9.1, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою до Договору від 28.06.2022 № 21).

23. 28.02.2023 ТОВ "ЙЕ Енергія" через інформаційну платформу АТ "Укртрансгаз" надало торгові сповіщення про передачу (відчуження) 3 619,00 тис. куб.м, природного газу в підземному сховищі до АТ "Рівнегаз".

24. На виконання пункту 3.3 Договору підписаний акт приймання-передачі природного газу від 28.02.2023 № РГК83000106.

25. АТ "Рівнегаз" листом від 24.03.2023 повідомило ТОВ "ЙЕ Енергія", що фактичне прийняття АТ "Рівнегаз" природного газу обсягом 3 619, 00 тис. куб. м не відбулося. Також, АТ "Рівнегаз" фактично не визнає і заперечує факт того, що зобов`язання ТОВ "ЙЕ Енергія" в частині передачі природного газу відповідачу в лютому 2023 року, обсягом 3 619,00 тис. куб.м, згідно з укладеним Договором, припинено виконанням, проведеним належним.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Розгляд клопотань

26. 19.12.2023 до Верховного Суду надійшло клопотання від представника позивача про те, щоб Верховний Суд на підставі Протоколу №16 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція), звернувся до Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо отримання консультативного висновку стосовно порушення права позивача, гарантованого статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, від втручання Держави Україна в особі підприємств, що належать до державного сектору економіки та контролюються органами державної влади у мирне володіння майном. А також щодо звернення Верховного Суду із запитом (преюдиційним клопотанням) про винесення попереднього рішення з таких питань: 1.1 Чи втручання Держави Україна в особі підприємств, що належать до державного сектору економіки та контролюються органами державної влади у мирне володіння майном, а саме встановлення для ТОВ "ЙЕ Енергія" обмежень щодо вільного володіння та розпорядження наявного йому ресурсу газу в ПСГ, є позбавленням власності (абзац 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції) чи контролем за використанням майна (абзац 2 статті 1 Першого протоколу до Конвенції)? 1.2 Чи Директива ЄС 2014/42/EU від 03.04.2014 допускає автоматичне (без додаткового судового рішення) повне блокування (позбавлення власника вусіх пов`язаних з ними прав) органами державної влади чи підприємствами державного сектору економіки, підпорядкованими таким органам, у вільному володінні належним власнику майном?

27. Відповідно до частини 1 статті 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

28. Відповідно до статті 1 Протоколу № 16 до Конвенції вищі судові установи Високої Договірної Сторони, як визначено відповідно до статті 10, можуть звертатися до Суду щодо надання консультативних висновків з принципових питань, які стосуються тлумачення або застосування прав і свобод, визначених Конвенцією або протоколами до неї.

29. Суд та судова установа, яка звертається із запитом, може отримати консультативний висновок лише у тому випадку, якщо справа перебуває у його провадженні. Суд та судова установа, яка звертається із запитом, зазначає причини свого запиту і надає інформацію щодо відповідних юридичних та фактичних обставин справи, яка перебуває у провадженні.

30. За змістом пункту 2 Закону України від 05.10.2017 № 2156-VIII "Про ратифікацію Протоколів № 15 і № 16 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод" найвищим судом, визначеним для цілей пункту 1 статті 1 цього Протоколу, є Верховний Суд.

31. З огляду на наведене, слід зазначити, що під час розгляду справи принципових питань щодо тлумачення або застосування прав і свобод, визначених Конвенцією або Протоколами до неї в контексті правовідносин у цій справі, не виникало.

32. Натомість доводи відповідного клопотання свідчать про наявність у позивача спору із АТ "Укртрансгаз" стосовно наявного в нього ресурсу газу в ПСГ, що не є предметом цього судового провадження, а відтак доводи позивача щодо наявності у Верховного Суду в межах розгляду цього спору підстав звернутися до ЄСПЛ із запитом для винесення попереднього рішення чи отримання консультативного висновку, з окреслених позивачем питань, визнаються необґрунтованими, (з огляду на викладені нижче у цій постанові висновки) передчасними і відхиляються.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду попередньої інстанції

33. Згідно з частинами 1 - 2 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

34. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

35. За змістом статей 525, 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

36. Згідно з частиною 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

37. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

38. При цьому належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

39. Нормами глави 48 ЦК України визначено такі принципи (умови) належного виконання зобов`язання: виконання зобов`язання належними сторонами (ст. 527 ЦК України); виконання у належний спосіб (ст. 529 ЦК України - виконання зобов`язання частинами); належний строк (термін) виконання зобов`язання (ст. 530 ЦК України); належне місце виконання зобов`язання (ст. 532 ЦК України), а також щодо належного предмета.

40. Згідно з частиною 1 статті 532 ЦК України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

41. Скаржник у касаційній скарзі, зокрема, посилається на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 05.04.2018 у справі № 914/1027/16, яку колегія суддів вважає за необхідне врахувати з огляду на подібність змісту спірних правовідносин щодо належного виконання умов договору поставки, а також загальність і універсальність зазначеного висновку для подібних категорій спорів, чим спростовуються доводи позивача, викладені у пункті 21 цієї постанови.

42. Так, за висновком Верховного Суду, викладеним у наведеній вище постанові, зобов`язання вважається виконаним належним чином відповідно до умов договору, якщо боржник виконав його таким чином та способом, на які повинні були розраховувати обидві сторони, а за наслідками такого виконання кредитор отримав можливість розпоряджатися виконаним на свій розсуд.

43. Задовольняючи позовні вимоги в цій справі, суди першої та апеляційної інстанції виходили із того, що наявними в матеріалах справи доказами, зокрема актом приймання-передачі від 28.02.2023 №РГК83000106, податковою звітністю сторін, обліковими регістрами, документами наданими АТ "Рівнегаз", які підтверджують проведення оплати по Договору, підтверджується той факт, що позивач в рамках укладеного Договору виконав зобов`язання за Договором та продав / передав відповідачеві 3 619, 00 тис.куб.м природного газу.

44. Суди вказали, що відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказує на те, що Оператор газосховищ відхилив торгове сповіщення АТ "Рівнегаз" на набуття газу, проте, вказали, що належних доказів на підтвердження цієї обставини відповідач не надав.

45. При цьому, звертаючись із цим позовом до суду, позивач не заперечував обставин відхилення АТ "Укратрансгаз" торгових сповіщень АТ "Рівнегаз" на набуття газу, а вказував на те, що за наявності в нього права власності на газ у підземному сховищі, частину якого він продав АТ "Рівнегаз", а також з огляду на надане позивачем торгове сповіщення на відчуження газу та підписаний сторонами акт приймання-передачі, його зобов`язання в частині передачі природного газу в лютому 2023 року обсягом 3 619,00 тис. куб.м, згідно з укладеним Договором, припинено виконанням, проведеним належним чином.

46. Натомість, відповідач у відзиві на позовну заяву стверджував, що з метою реалізації положень Договору та документального оформлення придбаного газу АТ "Рівнегаз" через інформаційну платформу АТ "Укртрансгаз" надало торгові сповіщення про набуття природного газу обсягом 3 619,00 тис. куб.м з ресурсу ТОВ "ЙЕ Енергія". Однак, Оператор газосховищ відхилив торгове сповіщення на набуття газу, через що АТ "Рівнегаз" позбавлено можливості вважати виконаними зустрічні зобов`язання за Договором.

47. Таким чином, суть доводів відповідача полягала не у запереченні проведення операції з придбання природного газу у позивача, а в тому, що у зв`язку із відхиленням Оператором газосховищ торгового сповіщення на набуття газу від ТОВ "ЙЕ Енергія", немає підстав вважати, що господарська операція з передачі природного газу, яка оформлена актом приймання-передачі від 28.02.2023 №РГК83000106 природного газу АТ "Рівнегаз" у підземних сховищах АТ "Укртрансгаз" обсягом 3 619,00 тис. куб.м з ресурсу ТОВ "ЙЕ Енергія", відбулася.

48. З наведеного вище мотивування судів, яке стало підставою для задоволення позовних вимог, вбачається, що суди не розглянули заперечення відповідача по суті, а обмежилися лише формальним посиланням на те, що ним не надано доказів відхилення Оператором газосховищ торгових сповіщень.

49. Окрім того, з установлених у цій справі обставин вбачається, що позивач у позові посилається на те, що газ переданий АТ "Рівнегаз" знаходився в підземному сховищі.

50. При цьому, відповідно до наведеного вище пункту 3.4 Договору у випадку передачі газу у ПСГ сторони складають додатково акт, який повинен містити відомості щодо фактичного об`єму газу, що передається у ПСГ і погоджується з Оператором газосховищ.

51. Відповідач же у відзиві на позовну заяву вказував на те, що наявність двостороннього акта приймання-передачі не впливає на сам факт поставки газу та його отримання. Такий акт є додатковим документальним підтвердженням поставки, а не визначенням моменту виконання постачальником свого зобов`язання.

52. Також зазначав, що пунктом 3.5 Договору передбачено, що коригування обсягів газу оформляється покупцем у вигляді заявки, а фактичний обсяг переданого покупцеві газу визначається з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем, який затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494, Кодексу газотранспортної системи, який затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493 та Кодексом газосховищ, який затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2495 (пункт 2.5 Договору).

53. Суди попередніх інстанцій не надали жодної оцінки відповідним доводам відповідача. Натомість вказали, що двосторонній акт приймання-передачі газу підтверджує отримання покупцем природного газу за Договором, проте не проаналізували ні положення самого Договору, ні положень законодавства, на яке посилався відповідач, у контексті передачі йому газу в підземному сховищі, а також не спростували твердження відповідача про те, що відхилення Оператором газосховищ торгових сповіщень як на відчуження газу, так і на його набуття, позбавило відповідача можливості розпоряджатися придбаним ним газом за Договором.

54. У цій частині Суд вважає за необхідне звернутися до власних висновків щодо обов`язків Оператора у контексті адміністрування передачі природного газу, викладених у постанові Верховного Суду від 25.02.2020 у справі № 910/8845/19.

55. Таким чином, висновок судів про те, що позивач в рамках укладеного Договору виконав зобов`язання та продав / передав відповідачеві природний газ обсягом 3 619,00 тис. куб.м не обґрунтовані в частині заперечень відповідача про те, що зобов`язання з фактичної поставки природного газу за Договором не може вважатися таким, що виконано належним чином, а отже є передчасними.

56. Не з`ясувавши відповідних обставин та не дослідивши пов`язані з ними докази, суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права щодо повного та всебічного дослідження обставин, доказів та аргументів сторін, що входять у предмет доказування у спірних правовідносинах та мають значення для правильного вирішення спору.

57. Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

58. У рішенні у справі "Бендерський проти України" (пункт 42) ЄСПЛ зазначив, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають достатньою мірою висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи . Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних . Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

59. У пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" ЄСПЛ наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

60. Обов`язок суду мотивувати прийняття або відхилення доводів сторін по суті спору полягає у відображенні в судовому рішенні висновків суду про те, що саме дало йому підстави прийняти та/чи відхилити аргументи сторін щодо суті спору, з посиланням на з`ясовані у справі обставини та норми матеріального чи процесуального права, що підлягають застосуванню до правовідносин, що склалися.

61. Зважаючи на особливості обставин, які не були досліджені під час судового розгляду, колегія суддів вважає за доцільне скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 06.06.2023 та постанову Північного-західного апеляційного господарського суду від 14.09.2023 у справі № 918/337/23 і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

62. З огляду на викладене вище мотивування, а також невстановлення судами обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору, Суд не приймає до уваги та не аналізує інші доводи касаційної скарги, як передчасні.

63. Доводи відзиву на касаційну скаргу наведеного вище не спростовують, позаяк в частині доводів по суті розгляду позовних вимог зводяться до цитування висновків судів попередніх інстанцій, які уже були проаналізовані вище.

64. Окрім того, відсутність належним чином установлених обставин справи, з наданням їм відповідної оцінки, які мають значення для правильного вирішення спору, додатково свідчить про передчасність заявлення позивачем у межах розгляду цієї справи наведеного вище клопотання про звернутися до ЄСПЛ із запитом для винесення попереднього рішення чи отримання консультативного висновку.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

65. Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

66. У зв`язку з наведеним ухвалені у справі постанова суду апеляційної інстанції і рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам процесуального закону не відповідають, а отже їх не можна визнати законними і обґрунтованими.

67. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

68. Зважаючи на викладене, а також відповідно до положень частини 3 статті 310 ГПК України касаційну скаргу відповідача необхідно задовольнити частково, постанову суду апеляційної інстанції і рішення місцевого господарського суду скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

69. Під час нового розгляду справи суду слід урахувати наведене, дослідити та об`єктивно оцінити аргументи учасників справи і всі зібрані у справі докази в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувати фактичні обставини справи та, залежно від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Судові витрати

70. Оскільки справа направляється на новий розгляд розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" задовольнити частково.

2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.09.2023 і рішення Господарського суду Рівненської області від 06.06.2023 у справі № 918/337/23 скасувати.

3. Справу № 918/337/23 направити на новий розгляд до Господарського суду Рівненської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

С. К. Могил