СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 року м. Харків Справа № 922/3014/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В. , суддя Плахов О.В.

при секретарі Семенові О.Є.

позивача не з`явився;

відповідача не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Навчальний виробничо-дослідний центр "Агротех" адвоката Рибак Я.В. (вх. №2431Х/1-18)

на додаткове рішення господарського суду Харківської області від 23.10.2023 року у справі №922/3014/23, ухвалене в приміщенні господарського суду Харківської області (суддя Буракова А.М.), повний текст якого складено 30.10.2023 року

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагростеп", м. Полтава
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Навчальний виробничо-дослідний центр "Агротех", с. Лозова, Богодухівський район, Харківська область
про стягнення 1 890 191,87 грн.
ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 02.10.2023 року у справі № 922/3014/23 позов задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Навчальний виробничо-дослідний центр "Агротех" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагростеп" 975000,31 грн. боргу за поставлений товар; 96399,52 грн. інфляційних втрат; 24271,24 грн. 3% річних; 404520,68 грн. пені; 390000,12 грн. штрафу та 28352,88 грн. судового збору.

Додатковим рішенням господарського суду Харківської області від 23.10.2023 року у справі № 922/3014/23 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагростеп" про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено; ухвалено у справі додаткове рішення; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Навчальний виробничо-дослідний центр "Агротех" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагростеп" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Навчальний виробничо-дослідний центр "Агротех" адвокат Рибак Я.В. з додатковим рішенням господарського суду першої інстанції не погодилась та звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення господарського суду Харківської області від 23.10.2023 року у справі та відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагростеп" про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на таке.

Докази понесення витрат на професійну правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів або протягом 5 днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивачем подано докази понесених витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судом рішення, за відсутності попереднього подання заяви про те, що такі докази будуть надані після ухвалення рішення у справі.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.11.2023 року, суддею доповідачем у справі визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Плахов О.В.

Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією проти України. Указами Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні №133/2022 від 14.03.2022 року, №573/2022 від 15.08.2022 року, №757/2022 від 07.11.2022 року, №58/2023 від 06.02.2023 року, №254/2023 від 01.05.2023 року, №451/2023 від 26.07.2023 року, №734/2023 від 06.11.2023 року відповідно продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

Наказом Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2022 року № 03 Про встановлення особливого режиму роботи суду в умовах воєнного стану встановлено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану з 01.04.2022 року та запроваджено відповідні організаційні заходи, зокрема: рекомендовано учасникам судових справ утриматись від відвідування суду, свої процесуальні права та обов`язки, передбачені ГПК України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: .

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.11.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Навчальний виробничо-дослідний центр "Агротех" адвоката Рибак Я.В. на додаткове рішення господарського суду Харківської області від 23.10.2023 року у справі; учасникам справи встановлено строк - не пізніше 15 днів з моменту вручення даної ухвали, протягом якого вони мають право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, з доказами надсилання його апелянту; призначено справу до розгляду на "27" грудня 2023 р. о 10:30 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, зал судового засідання №132; запропоновано учасникам справи свої процесуальні права та обов`язки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: та телекомунікаційної мережі Електронний суд; учасникам судового процесу необхідно повідомити суд про їх номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або інші засоби зв`язку, зокрема, мобільного (за їх наявності), які можуть бути використані для викликів або повідомлень; запропоновано учасникам справи визначитися із своєю явкою у судове засідання (можливістю його проведення за відсутністю представника) шляхом своєчасного повідомлення суду; попереджено, що неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи; витребувано з господарського суду Харківської області матеріали справи №922/3014/23.

21.11.2023 року на адресу суду з господарського суду Харківської області надійшли матеріали справи №922/3014/23 (вх.№14379).

05.12.2023 року на адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№15015), який долучено до матеріалів справи, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване додаткове рішення місцевого господарського суду залишити без змін, в обґрунтування якого вказує на те, що господарським судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачем не було пропущено строк на подання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу; судом правомірно встановлено, що витрати на професійну допомогу є неминучими та їх розмір 7000,00 грн. є розумним та обґрунтованим.

26.12.2023 року на адресу суду від апелянта надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№ 16146 ел. 14702), з додатками платіжними інструкціями, яке, разом з додатками, долучено до матеріалів справи, в якому останній просить відкласти розгляд справи на будь-яку іншу зручну для суду дату та час, про що повідомити у передбачений законом спосіб, посилаючись на повне погашення боргу за поставлений товар у розмірі 975000,31 грн. відповідно до платіжних доручень, що додаються та вказує на те, що у зв?язку зі зміною обставин у взаємовідносинах між сторонами, продовження процесу врегулювання спору відбуватиметься в позасудовому порядку.

Колегія суддів, розглянувши в судовому засіданні 27.12.2023 року клопотання апелянта про відкладення розгляду справи, дійшла висновку про відмову в його задоволенні, з огляду на таке.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

За матеріалами справи, апелянт при зверненні до суду з апеляційною скаргою просила скасувати додаткове рішення господарського суду Харківської області від 23.10.2023 року у справі та відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагростеп" про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Так, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.11.2023 року, зокрема, було відкрито апеляційне провадження та учасникам справи встановлено строк, протягом якого вони мають право подати відзив на апеляційну скаргу, призначено справу до розгляду на 27.12.2023 року о 10:30 год.

Тобто, судом апеляційної інстанції було надано учасникам справи достатньо часу на подання усіх необхідних на їх думку документів та пояснень у справі, або ж викладення під час публічних слухань своїх аргументів, які можуть бути висловлені в письмових та додаткових поясненнях, в тому числі і на подання ними спільної письмової заяви щодо укладення між сторонами мирової угоди.

Відповідач є апелянтом у справі, а отже в апеляційній скарзі ним викладено доводи, з яких він не погоджується з ухваленим додатковим рішенням господарського суду першої інстанції, в яких, зокрема зазначено на те, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів або протягом 5 днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.

Спільної письмової заяви щодо укладення між сторонами мирової угоди суду апеляційної інстанції представниками учасників справи надано не було.

Отже, учасники справи були завчасно та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, однак не скористалися своїми правами на подання суду спільної письмової заяви щодо укладення між сторонами мирової угоди .

Також, з наданих апелянтом платіжних інструкцій про сплату боргу, доданих до клопотання про відкладення розгляду справи, слідує, що вони датовані, а саме: 31.10.2023 року №487, 01.11.2023 року №490, 14.11.2023 року №535, 14.11.2023 року №536, 14.11.2023 року №537, тобто, ще до відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, що в свою чергу, також свідчить про те, що сторони, будучи завчасно та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не звернулися до суду апеляційної інстанції зі спільною письмовою заявою про затвердження мирової угоди.

Вказане не відповідає вимогам ч.2 ст. 192 ГПК України, відповідно до якої сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Крім того, апелянт у поданому клопотанні (вх.№16145 ел. 14702) зауважує на те, що у зв?язку зі зміною обставин у взаємовідносинах між сторонами, продовження процесу врегулювання спору між сторонами буде відбуватися в позасудовому порядку.

Разом з цим, згідно ст. 19 ГПК України, сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

За змістом ч. 1 ст.192 ГПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін.

Отже, наміри сторони у справі щодо врегулювання спору в позасудовому порядку не зумовлюють необхідність відкладення розгляду справи в силу приписів чинного ГПК України.

Судом апеляційної інстанції враховується принцип ефективності судового процесу, який діє у господарському судочинстві і направлений на недопущення затягування процесу, а також положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що справа має бути розглянута судом у розумний строк.

Виходячи з викладеного та беручи до уваги положення ч. 11 ст. 270 ГПК України,згідно якої суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки в судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для задоволення клопотання (вх.№16145 ел. 14702) про відкладення розгляду справи.

Представники позивача та відповідача у судове засідання, призначене в приміщенні Східного апеляційного господарського суду 27.12.2023 року не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у суді апеляційної інстанції; розгляд справи здійснювався судом за їх відсутності; фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Ухвалу суду від 16.11.2023 року було надіслано засобами поштового зв`язку: ТОВ "Навчальний виробничо-дослідний центр "Агротех" (№184) відправлення вручено 06.12.2023 року; ТОВ "Хімагростеп" (№193) відправлення вручено 28.11.2023 року.

Процесуальні документи надсилались ТОВ "Навчальний виробничо-дослідний центр "Агротех" та ТОВ "Хімагростеп" до електронного кабінету в системі "Електронний суд".

05.10.2021 року офіційно розпочали функціонування три підсистеми (модулі) ЄСІТС: "Електронний кабінет", "Електронний суд", підсистема відеоконференцзв`язку, в зв`язку з чим, відповідно до частини 6 статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС в добровільному порядку.

Відповідно до пункту 17 глави 1 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС особам, які зареєстрували "Електронний кабінет", суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до "Електронного кабінету" таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Абзацом 5 пункту 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС передбачено, що особам, які не мають зареєстрованих "Електронних кабінетів", документи у передбачених цим пунктом випадках можуть надсилатися засобами підсистем ЄСІТС на адресу електронної пошти, вказану такими особами під час подання документів до суду.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.06.2022 року у справі №906/184/21, від 02.11.2022 року у справі №910/14088/21, від 29.11.2022 року у справі №916/1716/20, від 22.12.2022 року у справі №922/40/22, де, зокрема, вказано на те, що чинним процесуальним законодавством передбачено два способи належного повідомлення сторони про дату, час та місце судового засідання - шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через "Електронний кабінет", у тому числі шляхом направлення листа на офіційну електронну пошту засобами підсистем ЄСІТС у випадках, передбачених пунктом 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС.

Таким чином, надсилання судового рішення в електронному вигляді передбачає використання сервісу "Електронний суд", розміщеному за посиланням https://cabinet.court.gov.ua/login, за умови попередньої реєстрації офіційної електронної адреси (Електронного кабінету).

Також, інформацію про дату, час та місце розгляду справи було розміщено на офіційному веб-сайті Східного апеляційного господарського суду веб-порталу "Судова влада України" у розділі "Повідомлення для учасників судового процесу" розділу "Громадянам".

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України Про доступ до судових рішень усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ухвалу суду апеляційної інстанції від 16.11.2023 року у встановленому порядку внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень та інформація у справі, що розглядається розміщена за веб-адресою https://court.gov.ua/fair/ та www.hra.arbitr.gov.ua/sud5039.

Статтею 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" передбачено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Навіть в умовах воєнного стану конституційне право особи на судовий захист не може бути обмеженим.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Запровадження воєнного стану у країні не може слугувати самостійною та достатньою підставою для відтермінування вирішення спору (не здійснення розгляду справи).

При цьому, від учасників справи впродовж всього строку розгляду судом апеляційної інстанції справи не надходило будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю з`явитись у призначене судове засідання.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено учасникам справи необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 ГПК України та беручи до уваги відсутність клопотань від учасників справи щодо відкладення розгляду апеляційної скарги у зв`язку з заходами, встановленими особливим режимом роботи суду під час дії воєнного стану, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення господарським судом першої інстанції неоспорених обставин справи, колегія суддів встановила наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Хімагростеп" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Навчальний виробничо-дослідний центр "Агротех" (відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача 1890191,87 грн., з яких: 975000,31 грн. - борг за поставлений товар за договором поставки № 180404 від 18.04.2022 року; 96399,52 грн. - інфляційні втрати; 24271,24 грн. - 3% річних; 404520,68 грн. - пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ; 390000,12 грн. - штраф. Також, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. та судовий збір в розмірі 28352,88 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 02.10.2023 року у справі №922/3014/23 позов задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Навчальний виробничо-дослідний центр "Агротех" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагростеп" 975000,31 грн. боргу за поставлений товар; 96399,52 грн. інфляційних втрат; 24271,24 грн. 3% річних; 404520,68 грн. пені; 390000,12 грн. штрафу та 28352,88 грн. судового збору.

ТОВ "Хімагростеп" звернулось до господарського суду першої інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з відповідними доказами в підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу (вх.№ 27491, вх.№ 28131), в якій просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Навчальний виробничо-дослідний центр "Агротех" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагростеп" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

20.10.2023 року відповідач - ТОВ "Навчальний виробничо-дослідний центр "Агротех" звернувся до господарського суду першої інстанції з клопотанням (вх.№ 28663), в якому просив відмовити ТОВ "Хімагростеп" в ухваленні додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00грн., посилаючись на те, що представником позивача надано докази понесених витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судом рішення у справі за відсутності попереднього подання заяви про те, що такі докази буде подано після прийняття судом рішення; рішення було ухвалено 02.10.2023 року, а заява про ухвалення додаткового рішення подана засобами Укрпошти 09.10.2023 року, у зв`язку з чим докази понесення витрат на професійну правничу допомогу подано позивачем поза межами п`ятиденного строку.

23.10.2023 року господарським судом Харківської області ухвалено оскаржуване додаткове рішення, з підстав викладених вище.

Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення господарського суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обов`язки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlanav. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Згідно зі ст. 15 ГПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У ч. 1-2 ст. 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч.1 ст. 221 ГПК України).

Аргументи апелянта на те, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів або потягом 5 днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву; позивачем подано докази понесених витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судом рішення, за відсутності попереднього подання заяви про те, що такі докази будуть надані після ухвалення рішення у справі, не приймаються, з огляду на таке.

Так, у позові позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

Також, у позові позивач вказував, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить 35352,88 грн. та складається з судового збору в сумі 28352,88 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн.

За матеріалами справи, рішення господарського суду Харківської області у справі № 922/3014/23 ухвалено 02.10.2023 року, а позивачем заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з відповідними доказами в підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу була здана на пошту 09.10.2023 року.

У відповідності до ч. 4 ст. 116 ГПК України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Оскільки рішення суду у справі № 922/3014/23 було ухвалено 02.10.2023 року (понеділок), а закінчення строку на подання до суду доказів в підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу припало на вихідний день - 07.10.2023 року (субота), то останнім днем строку на подання до суду доказів в підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу є перший після нього робочий день - 09.10.2023 року (понеділок).

Згідно ч. 7 ст. 116 ГПК України, строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Отже, позивачем не було пропущено строк на подання до суду доказів на підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу та вони були подані до суду у відповідності до приписів ГПК України.

Так, в якості доказів понесення витрат на оплату професійної правничої допомоги позивачем надано: договір № 010623 про надання правової (правничої) допомоги від 22.06.2023 року; додаткову угоду від 22.06.2023 року до договору № 010623 про надання правової допомоги від 22.06.2023 року; рахунок на оплату № 010623 від 22.06.2023 року на суму 7000,00 грн.; акт приймання - передачі наданих послуг від 03.10.2023 року до договору № 010623 про надання правової (правничої) допомоги від 22.06.2023 року на суму 7000,00 грн.; детальний опис робіт (наданих послуг) від 09.10.2023 року до договору № 010623 про надання правової допомоги від 22.06.2023 року на суму 7000,00 грн.; платіжну інструкцію № 10028 від 04.10.2023 року на суму 7000,00 грн.

22.06.2023 року між Адвокатським бюро Дмитра Черненка (Бюро) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Хімагростеп" (Клієнт) було укладено договір № 010623 про надання правової (правничої) допомоги.

Згідно п. 1.1. договору, Клієнт доручає, а Бюро зобов`язується відповідно до доручення Клієнта надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, визначених цим договором та законодавством України.

За змістом п. 1.2. договору, правова допомога за цим договором передбачає підготовку позовної заяви про стягнення коштів, заперечення на відзив, інших процесуальних документів за необхідності і здійснення представництва клієнта у господарському суді Харківської області у справі про стягнення коштів з Товариства з обмеженою відповідальністю "Навчальний виробничо-дослідний центр "Агротех", а також надання інших видів правової допомоги.

Пунктом 3.1. договору визначено, що розмір оплати за надання правової (правничої) допомоги, відшкодування витрат Бюро пов`язаних з її наданням, а також, умови їх оплати визначаються окремо додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору.

У відповідності до пунктів 1, 2 додаткової угоди від 22.06.2023 року до договору сторони погодили, що за надання правової (правничої) допомоги Клієнт оплачує Бюро 7000,00 грн. до 30.06.2023. Оплата здійснюється шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Бюро.

Згідно акту приймання - передачі наданих послуг від 03.10.2023 року до договору та детального опису робіт (наданих послуг) від 09.10.2023 року до договору вартість наданих послуг за договором склала 7000,00 грн.

Таким чином, сторони узгодили перелік послуг з надання правової допомоги, обсяг повноважень адвоката щодо представництва інтересів клієнта, гонорар та умови розрахунків, а також строк виконання зобов`язань за договором про надання правової допомоги.

За змістом ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, зокрема, у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" (заява № 66561/01), що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, де, між іншим, вказано на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123-130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

А отже, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що 7000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, понесених у господарському суді першої інстанції становлять співмірні і розумні витрати.

Отже, висновок місцевого господарського суду про задоволення заяви ТОВ "Хімагростеп" про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 року).

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду першої інстанції.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року)

Апелянту була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання.

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені господарським судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 269, 270, п. 1 ч.1 ст. 275, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Навчальний виробничо-дослідний центр "Агротех" адвоката Рибак Я.В. залишити без задоволення.

Додаткове рішення господарського суду Харківської області від 23.10.2023 року у справі №922/3014/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк протягом двадцяти днів з дня її проголошення, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29.12.2023 року.

Головуюча суддя О.І. Терещенко

Суддя П.В. Тихий

Суддя О.В. Плахов