ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2023м. ХарківСправа № 922/2942/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Ломакіній О. В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» (Україна, 49074, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Батумська, будинок 11, ідентифікаційний код особи 14360080)
до МІШИНА ЄВГЕНА ЮРІЙОВИЧА ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код особи НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 )
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача не з`явився

відповідача не з`явився

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Харківської області звернулося Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» з позовом до МІШИНА ЄВГЕНА ЮРІЙОВИЧА та просить суд:

1. Стягнути з Відповідача Фізична особа підприємець - Мішин Євген Юрійович ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП. НОМЕР_1 ) на користь АТ "А-БАНК" заборгованість за кредитним договором № N20.54. від 09.03.2021 року у розмірі 726000 грн. станом на 28.05.2023, яка складається з наступного:

- 666000.00 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту);

- 0.00 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами.

- 0.00 грн. - загальний залишок заборгованості за винагородою.

- 0.00 грн. - пеня.

- 1000.00 грн. - штраф (фіксована складова);

- 59000 грн. - штраф (змінна складова).

2. Стягнути з Відповідача Фізична особа підприємець - Мішин Євген Юрійович на користь АТ "А-БАНК" судові витрати у розмірі 10890 грн.

3. В разі неявки в судове засідання відповідача, АТ "А-БАНК" не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 07.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання по справі призначено на 07.08.2023 о 11:00, встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи. Засідання відкладалося з 07.08.2023 по 18.09.2023.

Ухвалою від 18.09.2023 було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 09.10.2023 р. о 10:15.

27.09.2023 за вх. 26145 до суду надійшло клопотання відповідача, в якому зазначається, що відповідач після подачі позову продовжував сплачувати заборгованість по кредиту, а саме по тілу кредита, на протязі усього часу включно до 25.09.2023 року (загалом 195500 грн), а банк автоматично списував усі кошти на погашення заборгованості за тілом кредиту. 25.09.2023 відповідач в черговий раз зробив банківський переказ коштів, зі своєї картки у "ПриватБанку" на картку у "Акцент-Банку", було зроблено два перекази на суми 5000 грн. та 1500 грн. Після перевірки виписки по кредиту відповідач помітив, що ці дві суми були "АкцентБанком" списані не на рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту, а на зовсім інший рахунок. Відповідач просив суд зобов`язати "Акцент-Банк" зарахувати не законно утриманні кошти на погашення тіла кредиту у сумі 5000 грн. та 1500 грн.

Ухвалою від 09.10.2023 було відкладено розгляд справи на 30 жовтня 2023 року о 09:45 та зобов`язано позивача у строк до дати наступного судового засідання надати письмові пояснення відносно тверджень відповідача про не зарахування банком оплат по кредиту на погашення заборгованості, здійснених 25.09.2023.

Ухвалою від 30.10.2023 було зобов`язано позивача у строк до 02.11.2023 виконати вимоги ухвали суду від 09.10.2023 та надати письмові пояснення відносно тверджень відповідача про не зарахування банком оплат по кредиту на погашення заборгованості, здійснених 25.09.2023, а також надати пояснення щодо актуального розміру заборгованості та виписку по зарахуванню коштів на погашення заборгованості. Засідання відкладалося з 30.10.2023 по 06.11.2023.

У призначене на 06.11.2023 судове засідання учасники справи своїх представників не направили.

06.11.2023 за вх. 30171 від позивача надійшли письмові пояснення, в яких зазначається, що між сторонами по справі укладено декілька договорів, це і договори обслуговування карткових рахунків, як фізособи (три договори за дебітними картами та один за кредитною картою), кредитний договір ФОПа, інше. Між відповідачем та Банком погоджено договірне списання у випадку наявності заборгованості за кредитами чи іншими договорами, і в цьому випадку банк може списувати з рахунків відповідача кошти на погашення такої заборгованості. Однак, за договірним списанням немає жодної домовленості між сторонами стосовно того, яке прострочене зобов`язання банк буде гасити першочергово при наявності декількох заборгованостей за різними договорами. Банком було списано з карткового рахунку фізичної особи 6500 грн. на погашення заборгованості перед банком, однак це була не заборгованість за спірним кредитом. Якщо відповідач не погоджується з вказаним списанням, то він має право оскаржити дане рішення банку в судовому чи досудовому порядку, однак в даному випадку предметом спору будуть дії з картковим рахунком позивача, як фізичної особи, що не є предметом спору за даним договором, оскільки по даній справі предметом спору є кредитний договір з ФОПом за номером № N20.54. від 09.03.2021 року. Відповідач не вносив зазначеної суми на погашення на рахунки погоджені кредитним договором.

Засідання відкладалося з 06.11.2023 по 27.11.2023.

09.11.2023 за вх. 30708 до суду надійшли письмові пояснення позивача, в яких зазначається, що між сторонами по справі укладено декілька договорів, банком було списано з карткового рахунку фізичної особи 6500 грн на погашення заборгованості перед банком, однак це була не заборгованість за спірним кредитом.

10.11.2023 за вх. 30793 відповідачем подано заяву про долучення до матеріалів справи дублікатів чеків від 08.11.2023, виписки за кредитом та довідки про заборгованість.

15.11.2023 за вх. 31204 від відповідача надійшло клопотання, в якому відповідач повідомляє, що на прохання про надання повної та детальної інформації про заборгованість перед АТ «Акцент-Банк», як ФО, а також як ФОП, банк надав довідку, що відповідач має лише один кредит (А-Експрес-кредит) за № 20.54. сума заборгованості на 14.11.2023 р. по якому складає 396500 грн., а що стосується заборгованості по ФО, то усі картки, які були - погашенні в повному обсязі більше року тому, а також банк надав довідку про заборгованість по угоді від 28.05.2023р, за № 70.40. ("Судові витрати") сума якого складається з залишку по довідці 4390 грн., та суми 6500 грн., яку банк списав з електронні картки відповідача. На прохання надати цю угоду банк відмовив, тому відповідач просив суд зобов`язати банк надати до суду угоду від 28.05.2023 р. за № 7040. як доказ заборгованості по "судовим витратам" перед банком.

У призначене на 27.11.2023 судове засідання учасники справи своїх представників не направили.

Як встановлено судом із матеріалів справи, заперечуючи проти позову відповідач вказував про перерахування ним коштів на свої рахунки, відкриті у позивача, з яких було безпідставно списано кошти без їх зарахування у розмір погашеної заборгованості за даним спором, в свою чергу позивач зазначав про наявність боргових зобов`язань відповідача за декількома правочинами, у тому числі, стягнення заборгованості за якими не входить до предмету даного спору, але здійснювалася за рахунок коштів відповідача.

Враховуючи зазначене, суд ухвалою від 27.11.2023 зобов`язав Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» надати до суду інформацію про усі правочини, укладені з МІШИНИМ ЄВГЕНОМ ЮРІЙОВИЧЕМ як фізичною особою та як фізичною особою підприємцем (копії договорів, виписки та розрахунки по погашенню заборгованості за договорами, актуальний розмір заборгованості); надати детальні пояснення щодо існуючої заборгованості по всим зобов`язанням та про те, на погашення яких зобов`язань здійснювалися оплати; надати інформацію щодо зобов`язання, на погашення якого банком було стягнуто перераховані відповідачем кошти 25.09.2023 в сумі 5000 грн та 1500 грн. Розгляд справи відклав на 18 грудня 2023 року о 10:30.

07.12.2023 за вх. 33767 від позивача надійшли пояснення, в яких зазначається, що у відповідача на даний час наявні кредитні договори: 1. Кредитний договір N20.54.; 2. Штрафний договір N70.40.. Штрафний договір N70.40. відкрито для сплати судових витрат (судовий збір у розмірі 10 890 грн.) на підставі п. 2.1.2, 2.2.15 кредитного договору N20.54.. Штрафні договори є першочерговими для договірного списання для Банку, і на його погашення Банком було списано суми в розмірі 6000 грн. та 1500 грн. Однак для уникнення затягування розгляду судової справи та додаткових спорів між сторонами, Банком було проведено сторнацію даних платежів та перераховано їх на погашення кредитного договору N20.54.. До пояснень позивачем додано банківську виписку.

Надані пояснення було досліджено судом та долучено до матеріалів справи.

У призначене на 18.12.2023 судове засідання учасники справи своїх представників не направили.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених ст. 202 ГПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на викладене, суд вважає, що учасникам справи було створено належні умови для підготовки до розгляду справи, надання заяв по суті справи та доказів в обґрунтування своїх вимог або заперечень, тому є підстави для розгляду справи за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази та викладені доводи, судом встановлено наступне.

09.03.2021 року між Акціонерним товариством "Акцент-Банк" (скорочена назва AT "А-Банк", далі Банк, Кредитор, Позивач) та ОСОБА_1 (далі Позичальник, Відповідач) було укладено кредитний договір № 20.54., щодо надання останньому кредиту (встановлення кредитного ліміту) в розмірі 1180000.00 грн. строком на 24 місяців (тобто до 07.03.2023) зі сплатою процентів у розмірі 15.90 % щорічно.

Банк свій обов`язок виконав повністю, надав позичальнику кредит згідно до умов кредитного договору. У відповідності до п. А2 та п. A3 Кредитного договору, ліміт цього договору: 1180000.00 грн на наступні цілі:

- у розмірі 1180000 грн. на фінансування поточної діяльності (для придбання сировини та матеріалів, оплати товарів та послуг, виплати заробітної плати);

- у розмірі 0.00 грн. на сплату комісії за видачу кредитних коштів та у розмірі 00,00 грн. на сплату страхових платежів зі строком повернення до 07.03.2023 року, шляхом здійснення погашення Кредиту та процентів щомісячними ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі та у строки з Графіком платежів (Додаток № 1 цього Договору).

Згідно до п. А6, п. А9, п. А10, п. A11 Кредитного договору, за користування кредитом Позичальник сплачує фіксовані проценти у розмірі 15.90 % річних. Також Позичальник сплачує Банку винагороду за відкриття позичкового рахунку у розмірі 0 (нуль) гривень, щомісячну винагороду за кредитне обслуговування у розмірі 0.790000 % від суми зазначеного у п. А2 цього Договору ліміту у поточну дату сплати процентів та винагороду за управління фінансових інструментом у розмірі 0.000000 % від суми зазначеного у п. А2 цього Договору ліміту у поточну дату сплати процентів. У випадку невиконання та/або неналежного виконання Позичальником зобов`язань, передбачених п. 2.2.13 цього договору, Банк збільшує процентну ставку на 2% річних за кожен випадок невиконання та/або неналежного виконання.

Згідно до п. А7 Кредитного договору, у випадку порушення Позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права Банку, передбаченого п. A3 цього Договору, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочки.

Згідно до п.п. 2.2.2-2.2.3 Кредитного договору, Позичальник зобов`язується сплатити проценти за користування кредитом відповідно до п.п. 4.1, 4.2, 4.3 Кредитного Договору та Повернути кредит у терміни, встановлені п.п. 12, 2.2.14, 2.3.2 цього Договору.

Відповідно до п. 5.8 Кредитного Договору, у випадку порушення Позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на ЗО днів, що спричинило звернення Банку до судових органів, Позичальник сплачує Банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1000 грн. + 5% від суми встановленого у п. А.2 цього Договору ліміту на цілі, відмінні від платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Позивач стверджував, що станом на 28.05.2023 року заборгованість Відповідача за даним кредитним Договором складала суму в розмірі 726000 грн., яка складається з:

- 666000.00 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту);

- 0.00 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами;

- 0.00 грн. - загальний залишок заборгованості за винагородою;

- 0.00 грн. - пеня;

- 1000.00 грн. - штраф (фіксована складова);

- 59000 грн. - штраф (змінна складова).

Згідно до аб. 6 п. A3 Кредитного договору, зазначено, що у відповідності зі ст. 212, 651 ЦК України, у випадку порушення Позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених цим Договором, Банк на свій розсуд, починаючи з 91-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови цього Договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому, Банк направляє Позичальнику письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту. У випадку непогашення Позичальником заборгованості за цим Договором у термін, зазначений у повідомленні, уся заборгованість, позиваючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою.

Відповідно до п. 2.3.2 Кредитного Договору, при настанні будь-якої з наступних подій: - порушенні Позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами цього Договору, у т.ч. у випадку порушення цільового використання кредиту. Банк, на свій розсуд, має право: змінити умови цього Договору зажадати від Позичальника дострокове повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за цим Договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення. При цьому, згідно зі ст. 212. 611, 651 ЦКУ за зобов`язаннями, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються такими, що наступили, у зазначено в повідомленні дату. У цю дату Позичальник зобов`язується повернути Банку суду кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим Кредитом.

В свою чергу, заперечуючи проти позову, відповідач вказував, що після подачі позову він продовжував сплачувати заборгованість по кредиту, а саме по тілу кредита, на протязі усього часу включно до 25.09.2023 року (загалом 195500 грн), а банк автоматично списував усі кошти на погашення заборгованості за тілом кредиту. 25.09.2023 відповідач в черговий раз зробив банківський переказ коштів, зі своєї картки у "ПриватБанку" на картку у "Акцент-Банку", було зроблено два перекази на суми 5000 грн. та 1500 грн. Після перевірки виписки по кредиту відповідач помітив, що ці дві суми були "АкцентБанком" списані не на рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту, а на зовсім інший рахунок.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог і викладених сторонами доводів та заперечень, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 628 вказаного Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (ст. 652 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як було встановлено судом, 09.03.2021 року між Акціонерним товариством "Акцент-Банк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 20.54., щодо надання останньому кредиту (встановлення кредитного ліміту) в розмірі 1180000.00 грн. строком на 24 місяців (тобто до 07.03.2023) зі сплатою процентів у розмірі 15.90 % щорічно.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказував, що після подачі позову він продовжував сплачувати заборгованість по кредиту, а саме по тілу кредита, на протязі усього часу включно до 25.09.2023 року (загалом 195500 грн), а банк автоматично списував усі кошти на погашення заборгованості за тілом кредиту. 25.09.2023 відповідач в черговий раз зробив банківський переказ коштів, зі своєї картки у "ПриватБанку" на картку у "Акцент-Банку", було зроблено два перекази на суми 5000 грн. та 1500 грн. Після перевірки виписки по кредиту відповідач помітив, що ці дві суми були "АкцентБанком" списані не на рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту, а на зовсім інший рахунок.

Позивач же зазначав, що між сторонами по справі укладено декілька договорів, це і договори обслуговування карткових рахунків, як фізособи (три договори за дебітними картами та один за кредитною картою), кредитний договір ФОПа, інше. Між відповідачем та Банком погоджено договірне списання у випадку наявності заборгованості за кредитами чи іншими договорами, і в цьому випадку банк може списувати з рахунків відповідача кошти на погашення такої заборгованості. Однак, за договірним списанням немає жодної домовленості між сторонами стосовно того, яке прострочене зобов`язання банк буде гасити першочергово при наявності декількох заборгованостей за різними договорами. Банком було списано з карткового рахунку фізичної особи 6500 грн. на погашення заборгованості перед банком, однак це була не заборгованість за спірним кредитом. Якщо відповідач не погоджується з вказаним списанням, то він має право оскаржити дане рішення банку в судовому чи досудовому порядку, однак в даному випадку предметом спору будуть дії з картковим рахунком позивача, як фізичної особи, що не є предметом спору за даним договором, оскільки по даній справі предметом спору є кредитний договір з ФОПом за номером № N20.54. від 09.03.2021 року. Відповідач не вносив зазначеної суми на погашення на рахунки погоджені кредитним договором.

За твердженням позивача, у відповідача на даний час наявні кредитні договори: 1. Кредитний договір N20.54.; 2. Штрафний договір N70.40.. Штрафний договір N70.40. відкрито для сплати судових витрат (судовий збір у розмірі 10 890 грн.) на підставі п. 2.1.2, 2.2.15 кредитного договору N20.54.. Штрафні договори є першочерговими для договірного списання для Банку, і на його погашення Банком було списано суми в розмірі 6000 грн. та 1500 грн. Однак для уникнення затягування розгляду судової справи та додаткових спорів між сторонами, Банком було проведено сторнацію даних платежів та перераховано їх на погашення кредитного договору N20.54..

Судом було досліджено надані сторонами докази та банківські виписки позивача, з яких встановлено, що згідно наданої до позовної заяви виписки останній платіж на погашення заборгованості було здійснено відповідачем 23.05.2023 на суму 6000,00 грн, в той же час, згідно виписки, наданої позивачем до письмових пояснень від 07.12.2023 за вх. 33767, відповідачем також здійснювалися погашення заборгованості в період з 02.06.2023 по 06.12.2023 перерахуваннями на наступні суми: 16000,00 грн, 7000,00 грн, 29999,00 грн, 5001,00 грн, 10000,00 грн, 5000,00 грн, 9000,00 грн, 10000,00 грн, 6500,00 грн, 12000,00 грн, 500,00 грн, 8000,00 грн, 5000,00 грн, 5000,00 грн, 10000,00 грн, 5000,00 грн, 10000,00 грн, 9000,00 грн, 7000,00 грн, 1000,00 грн, 10000,00 грн, 7000,00 грн, 80500,00 грн, 10000,00 грн, 10000,00 грн, 6500,00 грн.

Тобто в період з 02.06.2023 по 06.12.2023 відповідачем було погашено заборгованість на загальну суму 296000,00 грн.

Пунктом 2 частини першої статті 231 ГПК України визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

В той же час, надаючи до суду письмові пояснення, позивач не зазначає про визнання погашення заборгованості в зазначеній частині та просить суд позов задовольнити у повному обсязі, таким чином, незважаючи на документальне підтвердження зміни розміру наявної заборгованості, позивач наполягає на розгляді позовних вимог в заявленому розмірі, тому суд не вбачає підстав для закриття провадження у справі в частині вимог про стягнення заборгованості, яка була погашена після звернення позивача до суду та розглядає усі заявлені позивачем вимоги.

Відповідно до ст. 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов`язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (стаття 13 ГПК України).

Згідно ст. 14 ГПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (стаття 74 ГПК України).

За приписами ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Дослідивши надані до суду докази, зокрема банківські виписки позивача, судом встановлено, що в період з 02.06.2023 по 06.12.2023 відповідачем було погашено заборгованість на загальну суму 296000,00 грн, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню за виключенням погашеної суми, тобто в розмірі 430000,00 грн.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

З урахуванням приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору по даній справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Компенсація судового збору у цивільних, адміністративних та господарських справах у розмірі, пропорційному задоволеним вимогам сторони, здійснюється відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845 (абзац другий пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» від 27 квітня 2006 року № 590).

Органи Казначейства за судовими рішеннями про стягнення надходжень бюджету здійснюють безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів для компенсації судового збору за рахунок держави у разі звільнення від його сплати у визначених законом випадках (підпункт 1-1 пункту 16 Порядку). Компенсація судового збору відповідно до підпункту 1-1 пункту 16 цього Порядку здійснюється органами Казначейства на підставі виконавчих документів з відповідного рахунка спеціального фонду державного бюджету, на який такий судовий збір зарахований (абзац шостий пункту 18 Порядку).

Оскільки відповідач звільнений від сплати судового збору, сплачений позивачем судовий збір підлягає компенсації за рахунок держави.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 73, 74, 80, 86, 129, 165, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Частково задовольнити позовні вимоги Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК».

Стягнути з МІШИНА ЄВГЕНА ЮРІЙОВИЧА ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код особи НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» (Україна, 49074, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Батумська, будинок 11, ідентифікаційний код особи 14360080) заборгованість в розмірі 430 000,00 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» (Україна, 49074, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Батумська, будинок 11, ідентифікаційний код особи 14360080) у порядку компенсації за рахунок держави 6 450,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення його повного тексту. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "25" грудня 2023 р.

Суддя Л.С. Лаврова