ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2023м. ХарківСправа № 922/4069/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жиляєва Є.М.

при секретарі судового засідання Деркач П. О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-технологічний центр "Технополіс" (02090, м. Київ, вул. Сосюри, 7)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "НПП Флайтех" (61017, м. Харків, пров. Сіриківський, буд. 1А)
про витребування майна
за участю представників:

позивача - Жуков Д.О., ордер серії АІ №1441613 від 14.08.2023,

відповідача - Камінська М.І., ордер серії ВІ №1177072 від 01.12.23,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інженерно-технологічний центр "Технополіс" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "НПП Флайтех", в якому просить суд витребувати у товариства з обмеженою відповідальністю «НПП Флайтех» код ЄДР: 41195441 та повернути товариству з обмеженою відповідальністю «Інженерно-технічний центр «Технополіс» код ЄДР: 37395837 за рахунок ТОВ «НПП Флайтех» Токарний оброблюючий центр Emcoturn S65 з системою керування Siemens 828D. Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки №1903-01 від 28.03.2019 в частині здійснення відповідачем повної та своєчасної оплати за отриманий токарний оброблюючий центр (верстат) у встановлені розділом 3 договору строки. Враховуючи наведене, на підставі положень пункту 9.4. Договору позивач просить витребувати у відповідача майно (верстат) в судовому порядку.

Також до стягнення заявлені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 44152,74 грн. та 41700 грн. витрат на професійну правничу (правову) допомогу.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.09.2023 у справі № 922/4069/23 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 17.10.2023 об 11:00.

02.10.2023 через загальний відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (вх. №26617).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.10.2023 у справі № 922/4069/23 заяву представника ТОВ «Інженерно-технологічний центр технополіс» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (вх. №26617 від 02.10.2023) по справі №922/4069/23 задоволено та ухвалено здійснювати проведення підготовчого засідання у справі, призначене на 17.10.2023 об 11:00 за участю представника ТОВ «Інженерно-технологічний центр технополіс» Жукова Д.О. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, шляхом реєстрації за допомогою електронного підпису в Підсистемі відеоконференцзв`язку ЄСІТС на сайті https://vkz.court.gov.ua.

16.10.2023 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 28130), мотивоване необхідністю ознайомлення з матеріалами справи.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.10.2023 у справі № 922/4069/23 клопотання відповідача про відкладення розгляду справи (вх. №28130 від 16.10.23) задоволено та відкладено підготовче засідання на 14.11.2023 о 10:00.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.11.2023 у справі № 922/4069/23 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.12.2023 о 10:30.

15.11.2023 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшли додаткові пояснення у справі (вх. №31200), які досліджено та приєднано до матеріалів справи.

04.12.2023 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання (вх. №33070) в якому відповідач просить суд надати можливість ознайомитися з матеріалами справи та відкласти судове засідання на іншу дату.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.12.2023 у справі № 922/4069/23 у задоволенні клопотання відповідача відмовлено в частині відкладення розгляду справи (вх. № 33070 від 04.12.2023) та в судовому засіданні оголошено перерву до 19.12.2023 до 10:30.

19.12.2023 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №34866) з додатковими документами. Разом з цим, канцелярією Господарського суду Харківської області складено Акт від 19.12.2023 про виявлені недоліки, а саме: відсутній КЕП у доказах направлення відзиву позивачу.

Таким чином, враховуючи відсутність кваліфікованого електронного підпису підписанта у доказах направлення відзиву позивачу, суд, протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.12.2023 у справі №922/4069/23 відзив на позовну заяву залишено без розгляду.

Позивач у судове засідання 19.12.2023 з`явився, заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві та наполягав на задоволенні позову.

Відповідач у судове засідання 19.12.2023 з`явився, у своїх усних поясненнях проти заявлених позовних вимог заперечував повністю, просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

19.12.2023 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом установлено наступне.

Матеріалами справи установлено, що 28.03.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інженерно-технологічний центр "Технополіс" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "НПП Флайтех" (покупець) було укладено договір поставки № 1903-01 (далі - Договір) (а.с. 8-11), відповідно до умов пункту 1.1. якого постачальник зобов`язується передати покупцю у встановлений строк устаткування, вказане у Специфікації № 1 (Додаток № 1), що є невід`ємною частиною Договору, а покупець зобов`язаний прийняти устаткування та сплатити в порядку, встановленому цим Договором.

Відповідно до умов Специфікації № 1 (Додаток № 1 до Договору №1903-01 від 28.03.2019 (звор. а.а. 11, 12) предметом поставки є Токарний оброблюючий центр Emcoturn S 65 з системою керування Siemens 828D вартістю 2943516,00 грн (далі - верстат).

Із матеріалів справи убачається, що позивач, на виконання зобов`язання за Договором поставки № 1903-01 від 28.03.2019, згідно з видатковою накладною РН-0353 від 03.04.2019 передав відповідачу (покупцю) устаткування, а саме - верстат (а.с. 14). Вказана видаткова накладна РН-0353 від 03.04.2019 підписна уповноваженими представниками сторін, підписи скріплено печатками.

Також, у матеріалах справи наявна належним чином засвідчена копія товарно- транспортної накладної № РРН-0353 від 03.04.2019, з якої убачається, що доставку товару виконано у супроводі інженера-технолога позивача ОСОБА_1 за адресою: м. Харків, пров. Сіриківський, 1А (а.с. 15).

Так, із обставин справи убачається, що 05.04.2019 за вказаною адресою вищевказане устаткування - верстат було запущено у роботу та налаштовано у присутності заступника технічного директора Позивача та директора Відповідача С. Радькова, про що свідчить наявна у матеріалах справи належним чином засвідчена копія акту про виконання пусконалагоджувальних робіт (а.с. 16).

Порядок оплати за верстат передбачений розділом 3 Договору, відповідно до умов якого, повна вартість верстата мала були сплачена відповідачем до 31.10.2019.

При цьому, відповідно до умов п. 3.4. Договору, у зв`язку з тим, що на дні здійснення платежів курс гривні до євро ПАТ «ПУМБ», відрізнятиметься від курсу гривні до євро, встановленого ПАТ «ПУМБ» на дату підписання Договору, загальна сума договору підлягає коригуванню додаткового угодою протягом 10 днів після отримання оплати згідно з п. 3.3.9.

Позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому зазначає про те, що відповідач неналежним чином виконав свої зобов`язання за договором поставки №1903-01 від 28.03.2019 в частині здійснення покупцем повної та своєчасної оплати за отриманий токарний оброблюючий центр (верстат) у встановлені розділом 3 договору строки.

Так, позивачем у позові зазначено, що у порушення умов Договору, відповідач у повному обсязі за товар із позивачем не розрахувався, зокрема, всього було сплачено 2217100,40 грн.

Згідно з умовами пункту 9.4. Договору, у разі невиконання умов договору згідно з п. 3.3.1. замовник протягом п`яти календарних днів за свій рахунок зобов`язується повернути на склад покупця обладнання, зазначене в Специфікації № 1 цього Договору в повному комплекті та технічно справним на підставі Акту огляду представником постачальника. З наступною сплатою штрафу в розмірі 15% від вартості Договору.

Позивачем у позові зазначено про те, що у березні 2020 року позивач звернувся до директора відповідача С. Радькова з вимогою про сплату коштів чи повернення токарного центра, після чого, відповідачем було сплачено ще 300000 грн. У травні, липні та вересні 2020 позивач неодноразово вимагав від відповідача погасити борг чи повернути верстат, після чого відповідачем було сплачено ще 158000,00 грн.

У позові позивачем вказано про те, що оскільки наприкінці 2020 року відповідач перестав виходити на зв`язок, а платежі припинилися, позивач надіслав відповідачу заборону подальшого використання верстата з вимогою негайно його повернути позивачу.

Проте відповідач зворотної відповіді позивачу не надав та вимоги позивача не задовольнив.

Так, позивачем у позові зазначено про те, що у 2021 році позивач направив до Харкова своїх представників з метою фіксації стану обладнання та його вивезення, однак, за адресою: м. Харків, пров. Сіриківський, 1А ні представників відповідача, ні самого обладнання позивачем виявлено не було, у зв`язку з чим, представниками позивача було викликано патрульну поліцію та в цей момент директор відповідача вийшов на телефонний зв`язок із позивачем, повідомивши останньому про переїзд за іншою адресою та щодо початок виробничої діяльності із погашенням наявної заборгованості.

Протягом 2021 року відповідачем було сплачено ще 270000,00 грн., втім, позивачем у позові зазначено про те, що здійснена відповідачем часткова оплата не покривають навіть інфляційні втрати та пеню, отоді, як позивач неодноразово вимагав у відповідача повернути верстат, з огляду на наявність інших потенційних покупців, котрим дане обладнання є необхідним для виконання оборонних замовлень (ТОВ «ІТЦ Технополіс» акредитоване Укроборонпромом).

У подальшому, у березні 2023 року позивачем у присутності відповідача було встановлено, що токарний обробляючий центр було перевезено за адресою: вул. Переяславська, 23, де відповідач з використанням спірного устаткування працював та випускав продукцію, незважаючи на неодноразові заборони позивача.

Також, позивачем у позові зазначено, що у червні 2023 року позивачу стало відомо про наявність у відповідача податкового боргу та про відкриття виконавчого провадження та наявного запису в реєстрі боржників про стягнення на користь ТОВ «Хадо Україна» понад 400000,00 грн за рішенням суду у справі № 922/1223/21, директор/учасник відповідача ОСОБА_2 також є боржником у низці виконавчих проваджень №№ 66102066, 66101096, 47970790, та має податковий борг, та постановою Східного апеляційного господарського суду від 01.08.2023 у справі № 922/3/23 з відповідача стягнуто понад 93000,00 грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку шляхом звернення з позовом про витребування майна та стягнення неустойки, а також заявою про забезпечення позову.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог статті 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу.

У відповідності до вимог ст. 697 ЦК України договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин. У цьому разі покупець не має права до переходу до нього права власності розпоряджатися товаром, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із призначення та властивостей товару.

Водночас відповідно до ст. 694 ЦК України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Якщо покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, продавець має право вимагати повернення неоплаченого товару (ч. 4 ст. 694 ЦК).

Умова про відстрочення або розстрочення платежу за договором купівлі-продажу може бути передбачена договором незалежно від складу суб`єктів такого договору та виду договору купівлі-продажу. Обмеження на встановлення умови про відстрочення або розстрочення платежу може встановлюватися тільки законом.

Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 910/23976/16.

Розстрочення - це встановлення обов`язку покупця оплатити товар частинами в більш пізні строки, ніж це передбачено ч. 1 ст. 692 ЦК України.

Також, відповідно до частин 2, 3, 4, 5 6 статті 694 ЦК України, зокрема і щодо прострочення покупцем оплати товару, проданого в кредит, поширюються на продаж товарів у кредит як з відстроченням, так і розстроченням оплати.

Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.0.10.2018 у справі № 910/23976/16.

Частиною 2 ст. 697 ЦК України передбачено, що якщо покупець прострочив оплату товару, продавець має право вимагати від нього повернення товару.

Відповідно до умов пункту п. 7.5. спірного Договору, право власності на обладнання переходить від постачальника до покупця з моменту повної сплати суми договору. Датою поставки обладнання є дата оформлення видаткової накладної.

Відповідно до позиції Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, яку викладено у постанові від 18.08.2023 у справі №927/211/22, якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу (частина четверта статті 692 ЦК України).

Частиною третьою статті 538 ЦК України, у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Виходячи з вимог статті 538 ЦК України, у разі нездійснення покупцем попередньої оплати товару, зобов`язання продавця щодо поставки товару не виникає, а нездійснення ним на свій ризик поставки товару без попередньої оплати, не надає продавцю права вимагати оплати такого товару.

Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 20.05.2019 у справі №908/523/18, від 29.01.2020 у справі №903/154/19, від 25.02.2020 у справі №922/1705/19

Однак, Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що таке тлумачення приписів частини третьої статті 538 ЦК України є помилковим, оскільки ця норма спрямована на захист інтересів насамперед постраждалої від невиконання договору сторони, яка має право (а не зобов`язана) зупинити виконання свого обов`язку або відмовитися від його виконання у разі порушення або очікуваного порушення свого зобов`язання з боку іншої сторони.

Вказівка "має право" означає, що сторона може скористатися таким додатковим захистом, але ця норма не може тлумачитися як така, що звільняє іншу сторону від виконання зобов`язання.

Таке тлумачення приписів статті 538 ЦК України по суті прирівнює невнесення передоплати до розірвання договору покупцем в односторонньому порядку (відмови від договору), що є неприпустимим, адже договір є дійсним. І право на його розірвання внаслідок неотримання попередньої оплати виникає саме у продавця, а не покупця.

У частинах першої та другої статті 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому положення частини 7 статті 193 ГК України і статті 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

За загальними умовами виконання зобов`язання, що містяться у статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1).

За змістом статті 202 Господарського кодексу України та статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Отже, оскільки у даному разі, станом на момент звернення до суду відповідач свої зобов`язання перед позивачем не виконав, останній вимагає повернення верстату.

Близька за змістом правова позиція щодо можливості постачальника вимагати повернення товару викладена, зокрема, у постанові Касаційного господарського суду від 27.07.2022 у справі № 910/8662/20.

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними у розумінні ч.1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч.2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 року у справі № 924/233/18).

Тобто, обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позивачем надано обґрунтовані пояснення та докази в підтвердження позовних вимог, які в логічному поєднанні з фактичними обставинами справи є більш переконливими і дозволяють відтворити дійсні обставини і свідчать про наявність істотних порушень, які також порушують права та інтереси позивача, які підлягають відновленню в наведений в позові спосіб.

В свою чергу, позиція відповідача здебільшого ґрунтувалась на запереченні проти задоволення позовних вимог, однак по суті наведених в позові порушень відповідачем не надано жодних належних та достатніх спростувань, належним чином оформленого відзиву на позовну заяву у встановлені судом строки відповідачем подано також не було, отже зі свого боку позовні вимоги з боку відповідача не спростовані.

Таким чином, за наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем обґрунтовані та доведені, відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 129 ГПК України, та враховуючи висновки суду про повне задоволення позову покладає витрати по сплаті судового збору в сумі 44152,74 грн. на відповідача.

Також, до стягнення позивачем заявлені 41700 грн. витрат на професійну правничу (правову) допомогу.

У позові позивач в порядку п. 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України, зазначив, що попередній орієнтований розрахунок понесених судових витрат становить 41700,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Приписи частин 2 та 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначають, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, серед іншого, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 41700,00 грн., позивач надав суду належним чином засвідчені копії наступних документів:

- договору про надання правничої допомоги №17 від 30.10.2020;

- додатку №5 від 20.06.2023 до договору №17 від 30.10.2020;

- звіту №10 від 31.08.2023 про надану Правничу допомогу на підставі договору №17 від 30.10.2023 на суму 41700,00 грн.;

- банківської виписки по руху коштів по рахунку Жукова Д.О.;

- ордеру серії АІ №1441613 від 14.08.2023.

Відповідно до частини 2 статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Дослідивши вищенаведені судом обставини та матеріали справи у їх сукупності, суд вважає витрати позивача на професійну правничу допомогу співмірними, обґрунтованими, такі, що документально підтверджені, у зв`язку з чим, суд погоджується з обсягом наданих адвокатом послуг та їх вартістю (41700,00 грн).

В свою чергу відповідачем не надано клопотання про неспівмісність судових витрат з доказами на його обґрунтування.

Зважаючи на вказане, з урахуванням повного задоволення позову відповідач повинен відшкодувати позивачу 41700,00 грн. відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 46, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "НПП Флайтех" (61017, м. Харків, пров. Сіриківський, буд. 1А, ) та повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Інженерно-технологічний центр "Технополіс" (02090, м. Київ, вул. Сосюри, 7, ) за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "НПП Флайтех" () Токарний оброблюючий центр Emcoturn S65 з системою керування Siemens 828D.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НПП Флайтех" (61017, м. Харків, пров. Сіриківський, буд. 1А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-технологічний центр "Технополіс" (02090, м. Київ, вул. Сосюри, 7, ) - 44152,74 грн. судового збору та 41700,00 грн. відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "29" грудня 2023 р.

Суддя Є.М. Жиляєв