ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

"20" грудня 2023 р.м. Одеса Справа № 34/50-10-1418

Господарський суд Одеської області у складі судді Сулімовської М.Б., за участю секретаря судового засідання Толкунової М.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича при примусовому виконанні рішення суду у справі

за позовом: Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Петіна Олексія Михайловича

за участю приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича

про стягнення 33754,76 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

від приватного виконавця: не з`явився

Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.10.2010 (суддя Фаєр Ю.Г.) стягнуто з відповідача на користь позивача суму заборгованості з орендної плати у розмірі 31909,89 грн., пеню у розмірі 1844,87 грн., витрати по сплаті державного мита у сумі 302,00 грн. та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу у сумі 236,00 грн.; стягнуто з відповідача на користь Державного бюджету України витрати по сплаті держмита на суму 35,54 грн.

На примусове виконання рішення 19.07.2010 судом були видані відповідні накази.

26.10.2023 до суду від Фізичної особи-підприємця Петіна Олексія Михайловича надійшла скарга на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича при примусовому виконанні рішення суду у справі № 34/50-10-1418, в якій, крім іншого, заявник просить поновити строк на її подання.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2023, вищевказану скаргу розподілено для розгляду судді Господарського суду Одеської області Сулімовській М.Б.

Ухвалою від 30.10.2023 поновлено Фізичній особі-підприємцю Петіну Олексію Михайловичу пропущений процесуальний строк на подання скарги від 24.10.2023 на дії приватного виконавця; скаргу Фізичної особи-підприємця Петіна Олексія Михайловича на дії приватного виконавця прийнято до розгляду в судовому засіданні 10.11.2023; запропоновано позивачу та приватному виконавцю Парфьонову Г.В. надати письмові пояснення щодо скарги: зобов`язано приватного виконавця Парфьонова Г.В. надати суду належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №72621588.

07.11.2023 Департаментом комунальної власності Одеської міської ради подано письмові пояснення щодо скарги на дії приватного виконавця.

07.11.2023 приватним виконавцем Парфьоновим Г.В. надано до матеріалів справи копії матеріалів зведеного виконавчого провадження №72621588 та пояснення щодо скарги.

10.11.2023 Фізична особа-підприємець Петін О.М. звернувся до суду з клопотанням про розгляд скарги без його участі за наявними у справі документами.

У зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги судове засідання, призначене на 10.11.2023, не відбулося.

Ухвалою суду від 10.11.2023 розгляд скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича при примусовому виконанні рішення суду у справі № 34/50-10-1418 призначено на 30.11.2023.

28.11.2023 боржником подано відповідь на пояснення приватного виконавця.

У зв`язку з несанкціонованим втручанням в роботу інформаційних (автоматизованих) електронних комунікаційних мереж і ресурсів суду, що підтверджено Актом відповідальних осіб Господарського суду Одеської області від 30.11.2023, судове засідання, призначене на 30.11.2023, не відбулось.

Наказом Голови суду від 07.12.2023 №46 "Про введення особливого режиму роботи Господарського суду Одеської області" відновлено роботу в КП "ДСС" та електронній комп`ютерній мережі суду з 08.12.2023.

Ухвалою від 08.12.2023 постановлено провести розгляд скарги Фізичної особи-підприємця Петіна Олексія Михайловича на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича при примусовому виконанні рішення суду у справі №34/50-10-1418 впродовж розумного строку та призначено розгляд скарги на 20.12.2023.

Учасники провадження, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились.

Представники позивача та приватного виконавця Парфьонова Г.В. звернулись до суду з клопотаннями про розгляд справи без їх участі.

Обґрунтовуючи скаргу Фізична особа-підприємець Петін О.М. (відповідач, боржник) зазначає, що при примусову виконанні наказу Господарського суду Одеської області від 19.07.2010 приватним виконавцем Парфьоновим Г.В. було порушено приписи Закону України "Про виконавче провадження", що полягає у наступному.

Боржник стверджує, що постанова про відкриття виконавчого провадження №72621588, винесена 24.08.2023 приватним виконавцем, боржнику за виконавчим провадженням Петіну О.М. не надсилалась, в тому числі і за адресою, зазначеною у виконавчому документі, про що свідчить відсутність в матеріалах провадження доказів її направлення боржнику. Докази отримання цієї постанови боржником в матеріалах виконавчого провадження також відсутні.

Також, в порушення п.2 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", приватний виконавець прийняв до виконання виконавчий документ після закінчення строку на його пред`явлення до виконання.

За наведених обставин, заявник просить визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. щодо винесення постанови від 24.08.2023 про відкриття виконавчого провадження №72621588 з примусового виконання наказу №34/50/10-1418, виданого 19.07.2010 Господарським судом Одеської області, неправомірними; зобов`язати приватного виконавця усунути порушення прав боржника шляхом скасування постанови від 24.08.2023 про відкриття виконавчого провадження №72621588 з примусового виконання наказу №34/50/10-1418, виданого 19.07.2010 Господарським судом Одеської області, зобов`язати приватного виконавця винести постанову про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання по виконавчому провадженню №72621588.

Заперечуючи проти скарги на дії приватного виконавця Департамент комунальної власності Одеської міської ради, який є правонаступником позивача у справі та стягувачем за наказом суду, а також приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Г. В. скаргу вважають необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а оскаржувану постанову такою, що винесена за достатніх правових підстав з дотриманням положень Закону України "Про виконавче провадження".

Дослідивши матеріали скарги в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду скарги, суд, -

в с т а н о в и в:

Згідно статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом пункту 9 статті 129 Конституції України, до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року вказано, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України "Про виконавче провадження" (далі - Закон), який визначає порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій виконавців та є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державних та приватних виконавців.

Так, існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у розумінні ст.1 Першого протоколу (рішення Європейського суду з прав людини від 06.10.2011 у справі "Агрокомплекс проти України").

У рішенні від 15.10.2009 року Європейський суд з прав людини у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" вказав на те, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його корись, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено ст.1 Першого протоколу.

Європейський суд з прав людини також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати, а держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно зі статтею 18 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною 3 статті 327 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження", примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих документів, в тому числі наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Одеської області від 07.10.2010 у даній справі стягнуто з відповідача на користь позивача суму заборгованості з орендної плати у розмірі 31909,89 грн., пеню у розмірі 1844,87 грн., витрати по сплаті державного мита у сумі 302,00 грн. та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу у сумі 236,00 грн.; стягнуто з відповідача на користь Державного бюджету України витрати по сплаті держмита на суму 35,54 грн.

На примусове виконання рішення 19.07.2010 судом були видані відповідні накази.

24.08.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. прийнято на виконання заяву стягувача Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (який є правонаступником позивача) про примусове виконання рішення Господарського суду Одеської області від 07.07.2010 у справі №30/50-10-1418 разом з оригіналом наказу суду від 19.07.2010 про стягнення з суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи Петіна Олексія Михайловича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (65039, м.Одеса, вул.Артилерійська, 1, ) суми заборгованості з орендної плати у розмірі 31909,89 грн., пені у розмірі 1844,87 грн., витрат по сплаті державного мита у сумі 302,00 грн. та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу у сумі 236,00 грн.

24.08.2023 приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №72621588.

За приписами ч.1 ст.28 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції станом на дату винесення постанови про відкриття виконавчого провадження), копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Як слідує з матеріалів справи, постанова про відкриття виконавчого провадження від 24.08.2023 була направлена боржнику ОСОБА_1 рекомендованою кореспонденцією 24.08.2023, номер відправлення 913, за адресою: АДРЕСА_2 (т.2 а.с.53-54), та, відповідно до поштового штемпеля на конверті поштового відправлення, 25.09.2023 була повернута поштовим відділенням "за закінченням терміну зберігання" (т.2 а.с.55).

При цьому суд звертає увагу, що у наказі Господарського суду Одеської області від 19.07.2010 була зазначена наступна адреса боржника: АДРЕСА_1 .

Водночас, як слідує з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 24.10.2023 (т.1 а.с.178-181), поданим відповідачем разом зі скаргою, місцезнаходженням Фізичної особи-підприємця Петіна О.М. є - АДРЕСА_3 .

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", єдиною державною інформаційною системою, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, є Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з ст. 4 вказаного Закону, державна реєстрація базується на таких основних принципах, як, зокрема, обов`язковість державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі; об`єктивність, достовірність та повнота відомостей у Єдиному державному реєстрі.

Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру (ч.1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців").

Згідно ст.10 Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

За наведеного суд констатує, що постанова від 24.08.2023 про відкриття виконавчого провадження № 72621588 була направлена боржнику з дотриманням приписів ч.1 ст.28 Закону України "Про виконавче провадження".

При цьому, посилання скаржника на обов`язок державного або приватного виконавця встановити факт отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства.

Постанова про відкриття виконавчого провадження була направлення в день її ухвалення за місцем державної реєстрації Фізичної особи-підприємця Петіна О.М., відомості щодо якого містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, рекомендованим поштовим відправленням. Своїм правом на отримання вказаної постанови ФОП Петін О.М. скористався на власний розсуд.

Що стосується посилання заявника на обставину прийняття приватним виконавцем до виконання виконавчого документа після закінчення строку на його пред`явлення, суд звертає увагу на наступне.

Як зазначено вище, наказ на примусове виконання рішення суду у цій справі було видано 19.07.2010.

Згідно ч.1 ст.21 Закону України "Про виконавче провадження" (чинного станом на дату видачі наказу), виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років.

Аналогічні положення містить ч.1 ст.12 Закону, чинного станом на дату винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а саме - виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно інформації, яка міститься у наказі про примусове виконання рішення суду у справі №34/50-10-1418 від 19.07.2010, остання зроблена державним виконавцем відмітка про повернення виконавчого листа стягувачу за п.5 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" - 31.05.2020. Таким чином, останнім днем для пред`явлення наказу до примусового виконання мало бути 31.05.2023.

Разом з тим суд зауважує, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, у відповідності до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який наразі є продовженим на підставі відповідного Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні".

Законом України від 15.03.2022 №2129-ІХ "Про внесення зміни до розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження", який набрав чинності 26.03.2022, розділ XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону доповнено пунктом 10-2, в якому, зокрема, зазначено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Таким чином, будь-які строки, встановлені Законом, у тому числі і передбачені ст. 12 Закону (щодо пред`явлення виконавчих документів до виконання), перериваються до припинення або скасування воєнного стану.

З урахуванням вказаного, суд констатує, що в даному випадку стягувач за виконавчим документом не пропустив строк для пред`явлення до виконання наказу суду від 19.07.2010.

Частиною 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі ст. 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

За приписами ст.343 ГПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищезазначене, судом встановлено, що дії приватного виконавця Парфьонова Г.В. вчинені з дотриманням вимог Закону України "Про виконавче провадження", а тому суд вважає, що скарга Фізичної особи-підприємця Петіна О.М. є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.233, 234, 235, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

1. У задоволенні скарги Фізичної особи-підприємця Петіна Олексія Михайловича на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича при примусовому виконанні рішення суду у справі №34/50-10-1418 відмовити.

2. Копію ухвали направити сторонам у справі та приватному виконавцю.

Суддя М.Б. Сулімовська

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено і підписано 25.12.2023.