ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.12.2023м. СумиСправа № 920/1230/23
Господарський суд Сумської області у складі судді Джепи Ю.А., розглянувши без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи № 920/1230/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА» (вул. Госпітальна, буд. 12 - Е, 3 поверх, кімната 16, м. Київ, 01601, код 25498917)

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Науково виробниче Акціонерне товариство «ВНДІКОМПРЕСОРМАШ» (проспект Перемоги, буд. 6, м. Суми, 40020, код 00220434)

про стягнення 258 899, 33 грн

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить суд:

- стягнути з Приватного акціонерного товариства «Науково виробниче Акціонерне товариство «ВНДІКОМПРЕСОРМАШ» (40020, Сумська область, місто Суми, проспект Курський, будинок 6, Код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА» (01601, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-Е, 3 поверх, кімната 16, ), на рахунок: НОМЕР_1 в АБ «УКРГАЗБАНК», заборгованість за спожиту електричну енергію з ПДВ в сумі - 258 505 грн 17 коп;

- стягнути з Приватного акціонерного товариства «Науково виробниче Акціонерне товариство «ВНДІКОМПРЕСОРМАШ» (40020, Сумська область, місто Суми, проспект Курський, будинок 6, Код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА» (01601, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-Е, 3 поверх, кімната 16, ), на рахунок: НОМЕР_2 в АТ «ОТП БАНК» - 3% річних в сумі - 394 грн 16 коп;

- стягнути з Приватного акціонерного товариства «Науково виробниче Акціонерне товариство «ВНДІКОМПРЕСОРМАШ» (40020, Сумська область, місто Суми, проспект Курський, будинок 6, Код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА» (01601, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-Е, 3 поверх, кімната 16, ), на рахунок: НОМЕР_3 в АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК", судовий збір в сумі - 3 883 грн 49 коп.

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 25.10.2023 справу № 920/1230/23 розподілено для розгляду суді Джепі Ю.А.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 30.10.2021 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі №920/1230/23; справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін про дату, час і місце судового засідання, за наявними у справі матеріалами; призначити розгляд справи по суті на 30.11.2023 без повідомлення (виклику) сторін про дату, час і місце судового засідання, за наявними у справі матеріалами.

Водночас, судовий розгляд по суті, призначений на 30.11.2023 не відбувся у зв`язку із перебуванням судді Джепи Ю.А у відпустці у період з 30.11.2023 по 01.12.2023.

Ухвалою суду від 11.12.2023 у справі № 920/1230/23 судом постановлено Призначити розгляд справи по суті на 21.12.2023 без повідомлення (виклику) сторін про дату, час і місце судового засідання, за наявними у справі матеріалами.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 30.10.2023 та ухвала суду від 11.12.2023 про призначення розгляду справи було направлено к електронному вигляді відповідачу та доставлено до його електронного кабінету.

Таким чином, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи Господарським судом Сумської області.

Відзив на позовну заяву відповідачем до суду не подано.

Згідно ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи.

Відповідно до статті 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими Господарським процесуальним кодексом України для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

За змістом статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до частини четвертої статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 ГПК України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами у відповідності до вимог частини другої статті 178 ГПК України.

Відповідно до частини третьої статті 222 ГПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до статті 233 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, наявних у матеріалах справи.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

20.04.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА» та Приватним акціонерним товариством «Науково виробниче Акціонерне товариство «ВНДІКОМПРЕСОРМАШ» укладено договір постачання електричної енергії споживачу № 2001303 (далі - Договір), до умов якого Приватне акціонерне товариство «Науково виробниче Акціонерне товариство «ВНДІКОМПРЕСОРМАШ» приєдналося заявою - приєднанням від 20.04.2022, обравши комерційну пропозицію.

В результаті приєднання відповідача до умов публічного договору про постачання електричної енергії йому було відкрито у Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА» особовий рахунок за № НОМЕР_4 .

Відповідно до пункту 2.1 Договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Згідно з п.п.1 пункту 6.2 Договору Відповідач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору.

ТОВ «ЕНЕРА» належним чином виконувало умови Договору та здійснювало постачання електричної енергії Відповідачу, а в свою чергу Відповідач здійснював споживання електричної енергії, що підтверджується листом про переданий обсяг розподіленої електричної енергії, поставленої електропостачальником ТОВ «ЕНЕРА» споживачу Приватному акціонерному товариству «Науково виробниче Акціонерне товариство «ВНДІКОМПРЕСОРМАШ», № 53/12900 від 09.10.2023 АТ «Сумиобленерго», відповідно до якого, за квітень- травень 2023 року відповідачем було фактично спожито електричну енергію, поставлену ТОВ «ЕНЕРА», в об`ємі 71 606 та 66 583 кВт*год відповідно; всього за вказаний період 138 189 кВт*год.

Відповідно до пп. 2 п. 7.2. Договору, постачальник зобов`язується обчислювати та виставляти рахунки споживачу, відповідно до вимог та у порядку, передбачених ПРРЕЕ та цим договором. Згідно п. 4.13 Правил для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку. Платіжний документ (рахунок) формується електропостачальником за обсяг електричної енергії згідно з обраною комерційною пропозицією до договору про постачання електричної енергії споживачу (п. 4.14 Правил).

Натомість споживач, в свою чергу, згідно з пп. 1 п. 6.2. Договору, зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору. Згідно персональної комерційної пропозиції до Договору («Спосіб оплати»), оплата електричної енергії здійснюється споживачем за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку.

Відповідно до п.5.1 Договору, споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору. Відповідно до п.5.5 Договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Так, за особовим рахунком № НОМЕР_4 Приватному акціонерному товариству «Науково виробниче Акціонерне товариство «ВНДІКОМПРЕСОРМАШ» за спожиту активну електричну енергію було нараховано: за квітень 2023 року 292 193, 89 грн з ПДВ, що підтверджується рахунком № 2001303/214359/1 від 30.04.2023; за травень 2023 року 266 311, 28 грн з ПДВ, що підтверджується рахунком № 2001303/2305 1 від 31.05.2023.

Отже, на виконання умов Договору та укладених до нього додатків, ТОВ «ЕНЕРА» за період квітень- травень 2023 року поставило, а Приватне акціонерне товариство «Науково виробниче Акціонерне товариство «ВНДІКОМПРЕСОРМАШ» прийняло електричну енергію в об`ємі 138 189 кВт*год загальною вартістю 558 505, 17 грн.

Згідно Довідки нарахувань та оплат по активній електроенергії за особовим рахунком № НОМЕР_4 відповідач здійснював часткові оплати вартості спожитої у квітні-травні 2023 року електричної енергії на загальну суму 300 000 грн 00 коп.

Отже, на момент звернення до суду з позовом, Приватне акціонерне товариство «Науково виробниче Акціонерне товариство «ВНДІКОМПРЕСОРМАШ» не сплатило на користь ТОВ "ЕНЕРА" заборгованість за спожиту активну електричну енергію за період квітень- травень 2023 року на суму 258 505, 17 грн.

Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 ГК України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно частини першої статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Проте, в порушення умов договору та вимог ст. ст. 526, 629, 712 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України, відповідач не виконав умови Договору про постачання електричної енергії споживачу від 20.04.2022 № 2001303, а саме не розрахувався у повному обсязі та у встановлені договором строки, чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача.

Згідно з ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 цього Кодексу).

Даючи оцінки твердженням відповідача щодо дати поставки та надання форс - мажорних обставин суд зазначає наступне.

Згідно ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно ч. 1 ст. 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Ураховуючи те, що факт наявності заборгованості перед позивачем в сумі 258 505, 17 грн основного боргу не заперечується відповідачем, а також те, що фактично на момент розгляду справи зобов`язання з послуг з постачання електричної енергії договором відповідачем не виконано, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 258 505, 17 грн основного боргу визнаються судом обґрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню на підставі статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України.

Враховуючи те, що судом було встановлено факт порушення грошового зобов`язання з боку відповідача, суд, перевіривши розрахунок позивача, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог також в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних в сумі 394, 16 грн.

Відповідно до частини п`ятої статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судом були досліджені документи, які надані сторонами у справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної заяви до суду позивач сплатив судовий збір в загальній сумі 3883,49 грн згідно із платіжною інструкцією від 24.10.2023 № 235, а тому ця сума підлягає стягнення з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позов.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Науково виробниче Акціонерне товариство «ВНДІКОМПРЕСОРМАШ» (проспект Перемоги, буд. 6, м. Суми, 40020, код 00220434) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА» (01601, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-Е, 3 поверх, кімната 16, код 25498917):

на рахунок НОМЕР_1 в АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованість за спожиту електричну енергію з ПДВ в сумі 258 505, 17 грн (двісті п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот п`ять гривень сімнадцять копійок);

на рахунок НОМЕР_2 в АТ «ОТП БАНК» 3 % річних в сумі 394, 16 грн (триста дев`яносто чотири тисячі шістнадцять копійок) (тридцять дві тисячі дев`яносто дев`ять гривень п`ятнадцять копійок);

на рахунок НОМЕР_3 в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» витрати по сплаті судового збору в сумі 3 883, 49 грн (три тисячі вісімсот вісімдесят три гривні сорок дев`ять копійок).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із частинами першою, другою статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 256 та статті 257 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини сьомої статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повні реквізити сторін зазначені у пункті 2 резолютивної частини цього рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний суддею 25.12.2023.

Суддя Ю.А. Джепа