ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"20" грудня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/2988/20

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.,

Секретаря судових засідань Босової Ю.С.

За участю представників сторін:

Від позивача (скаржника): не вдалося з`єднатись в системі «ВЗЗ»;

Від відповідача: не з`явився;

Від ДВС: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-тайс" (вх. №2-1710/23 від 13.11.2023р.) на дії Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), подану в порядку, передбаченому ст. ст. 339-343 ГПК України, по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „Ніко-Тайс до фермерського господарства „Зірка-Б про стягнення 177 972,06 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Одеської області від 24.12.2020р. по даній справі позовні вимоги ТОВ „Компанія „Ніко-Тайс було задоволено шляхом присудження до стягнення із ФГ „Зірка-Б на користь позивача пені у розмірі 6410,77 грн., 30% річних у розмірі 106 721,65 грн., збитків від інфляції у розмірі 64 839,64 грн., судового збору у розмірі 2 670,00 грн.

14.01.2021р. господарським судом було видано наказ про примусове виконання рішення суду від 24.12.2020р.

Додатковим рішенням господарського суду Одеської області від 21.01.2021р. заява ТОВ „Компанія „Ніко-Тайс про розподіл судових витрат була задоволена шляхом присудження до стягнення із ФГ „Зірка-Б витрат на правову допомогу у розмірі 22 417,48 грн.

16.02.2021р. господарським судом було видано наказ про примусове виконання додаткового рішення суду від 21.01.2021р.

13.11.2023р. до суду від ТОВ "Компанія "Ніко-тайс" надійшла скарга на дії Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі по тексту Біляївський відділ ДВС), відповідно до якої позивач просить суд визнати незаконними дії державного виконавця Біляївського відділу ДВС у виконавчому провадженні №64936264 щодо примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 16.02.2021р. по справі №916/2988/20, котрі виразились у винесення постанови від 03.11.2023р. про повернення виконавчого документу без виконання на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України „Про виконавче провадження; скасувати постанову державного виконавця від 03.11.2023р. про повернення наказу від 16.02.2021р. без виконання.

Ухвалою суду від 16.11.2023р. скарга позивача була призначена до розгляду у засідання суду на 27.11.2023р. о 15:40 год.

Проте, у зв`язку з перебуванням судді 27.11.2023р. у відпустці за сімейними обставинами призначене засідання не відбулось.

Ухвалою від 28.11.2023р. судове засідання для розгляду скарги було призначено на 06.12.2023р. о 15:45 год.

Проте, у зв`язку із зупиненням роботи суду протягом періоду з 30.11.2023р. по 07.12.2023р. в результаті хакерської атаки на інформаційні та електронні ресурси суду призначене засідання не відбулось.

Ухвалою суду від 12.12.2023р. судове засідання для розгляду скарги було призначено на 20.12.2023р. о 15:15 год.

У судовому засіданні 20.12.2023 не вдалося з`єднатись з представником позивача в системі «ВКЗ» з огляду на наявні технічні проблеми з доступом до сервісу відеоконференцзв`язку.

Біляївським відділом ДВС не було подано письмових заперечень на скаргу ТОВ „Компанія „Ніко-Тайс. Про розгляд скарги позивача Біляївський відділ ДВС був повідомлений належним чином шляхом направлення всіх ухвал до його електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд».

ФГ „Зірка-Б не скористалось наданим законом правом на участь свого представника у судовому засіданні із розгляду скарги, письмові пояснення по суті поданої позивачем скарги до господарського суду від відповідача також не надходили.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, господарський суд встановив наступне.

16.02.2021р. господарським судом було видано наказ про примусове виконання додаткового рішення суду від 21.01.2021р.

24.03.2021р. державним виконавцем Біляївського відділу ДВС було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64936264 щодо примусового виконання наказу від 16.02.2021р. по даній справі.

Листом від 26.10.2021р. Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів у відповідь на запит Біляївського відділу ДВС було повідомлено, що за боржником зареєстрована сільськогосподарська техніка.

Листом від 27.10.2021р. Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області у відповідь на запит Біляївського відділу ДВС було повідомлено, що за боржником зареєстровано 35 одиниць сільськогосподарської техніки.

29.06.2022р. державним виконавцем Біляївського відділу ДВС було винесено постанову №64936264 про розшук майна боржника, а саме 35 одиниць сільськогосподарської техніки.

З інформаційної довідки про виконавче провадження №64936264, сформованої станом на 08.11.2023, вбачається, що 25.05.2023 та 25.08.2023 виконавцем були винесені постанови про арешт коштів боржника. Проте, 28.09.2023 виконавець виносить постанови про скасування раніше накладених арештів.

03.11.2023р. державним виконавцем Біляївського відділу ДВС було винесено постанову №64936264 про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі приписів п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України „Про виконавче провадження. Повертаючи виконавчий документ стягувачу державним виконавцем було враховано, що в боржника відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення.

У поданій до господарського суду скарзі ТОВ „Компанія „Ніко-Тайс було наголошено, що державним виконавцем не було вжити всіх належних достатніх заходів у зв`язку з чим, останнім не було вжито належних заходів для розшуку майна боржника, безпідставно знято арешт з коштів боржника, не вжито своєчасних заходів для перевірки майнового стану боржника, не пред`явлено заяви про тимчасове обмеження у праві виїзду керівника боржника тощо.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної скарги вимог, суд виходить із наступного.

Так, ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ч. ч. 1, 5 ст. 74 Закону України Про виконавче провадження від 2 червня 2016 року N 1404-VIII (з наступними змінами та доповненнями) встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України Про виконавче провадження примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).

Згідно з ч. 5 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Частинами 1-2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

З матеріалів справи вбачається, що у 2021р. за боржником було зареєстровано 35 одиниць сільськогосподарської техніки. Проте, будь-яких належних заходів, крім винесення постанови про арешт майна у червні 2022 виконавцем вжито не було.

При цьому, у 2023р. виконавцем було накладено арешти на кошти боржника. Проте, вже через декілька місяців арешти були скасовані, будь-які докази на підтвердження правомірності дій виконавця у названій частині Біляївським відділом ДВС суду надано не було.

03.11.2023р. державним виконавцем Біляївського відділу ДВС було винесено постанову №64936264 про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі приписів п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України „Про виконавче провадження. Повертаючи виконавчий документ стягувачу державним виконавцем було враховано, що в боржника відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України „Про виконавче провадження виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно з ч. 5 ст. 37 Закону України „Про виконавче провадження повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Господарський суд зазначає, що із даних заявником доказів не можливо встановити обставину вжиття Біляївським відділом ДВС заходів щодо розшуку майна, вжиття яких могло бути підставою для повернення виконавчого документу. Крім того, неможливо встановити причини, якими керувався державний виконавець, скасовуючи арешт майна боржника у 2023 р. за декілька місяців до повернення виконавчого документу ТОВ „Компанія „Ніко-Тайс.

З огляду на викладене вище, враховуючи відсутність належних доказів, які дійсно можуть підтвердити наявність передбачених п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України „Про виконавче провадження підстав для повернення виконавчого документу стягувачу, а саме відсутність у боржника майна, яке ще у 2021р. було за ним зареєстроване, господарський суд доходить висновку, що дії державного виконавця, котрі виразились у винесенні постанови від 03.11.2023р., не відповідають вимогам Закону України „Про виконавче провадження. Таким чином, доводи скаржника про наявність у діях державного виконавця порушень вимог закону знайшли своє підтвердження під час розгляду даної скарги.

Відповідно до ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно зі ст. 41 Закону України „Про виконавче провадження у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022р. по справі № 910/7310/20 наголосила, що за змістом частини третьої статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Цей начальник при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. Однак можливість оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця в порядку, визначеному частиною третьою статті 74 Закону № 1404-VIII, не позбавляє стягувача можливості захистити свої порушені права та інтереси шляхом звернення з відповідною скаргою до суду, що передбачено частиною першою статті 74 зазначеного Закону та частиною першою статті 339 ГПК України. Такий захист має бути ефективним, зокрема, доступним для тих, кого він стосується, спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваного порушення та не залежати від дій, які виконавець вчиняє на свій розсуд. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що в цій ситуації ефективним засобом, здатним відновити право стягувача на примусове виконання остаточного судового рішення, є скасування постанови, оскільки після її скасування виконавче провадження № 63537470 в силу частини першої статті 41 Закону № 1404-VIII підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного судового рішення.

Підсумовуючи викладене вище, господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для визнання незаконними дій державного виконавця Біляївського відділу ДВС у виконавчому провадженні №64936264 щодо примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 16.02.2021р. по справі №916/2988/20, котрі виразились у винесення постанови від 03.11.2023р. про повернення виконавчого документу без виконання на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України „Про виконавче провадження, та скасування постанови державного виконавця.

Керуючись ст. ст. 234, 343 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „Ніко-тайс (вх. №2-1710/23 від 13.11.2023р.) на дії Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити.

2. Визнати незаконними дії державного виконавця Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у виконавчому провадженні №64936264 щодо примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 16.02.2021р. по справі №916/2988/20, котрі виразились у винесення постанови від 03.11.2023р. про повернення виконавчого документу без виконання на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України „Про виконавче провадження.

3. Скасувати постанову державного виконавця Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 03.11.2023р., винесену у межах виконавчого провадження №64936264 щодо примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 16.02.2021р. по справі №916/2988/20, про повернення виконавчого документу без виконання на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України „Про виконавче провадження.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складено 25.12.2023.

Суддя С.П. Желєзна