ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2023 Справа № 917/1479/23

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О.М., при секретарі судового засіданні Михатило А. В. розглянувши справу № 917/1479/23

за позовною заявою фізичної особи - підприємця Ачкасова Едуарда Володимировича, АДРЕСА_1

до відповідача Приватного підприємства "Спектр - 2000", вул. В. Чорновола, 14/16, кв. 6, м. Полтава, 36039

про стягнення 410 811,00 грн заборгованості,

Без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

17.08.2023 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява фізичної особи - підприємця Ачкасова Едуарда Володимировича до відповідача Приватного підприємства "Спектр - 2000" про стягнення 410 811,00 грн заборгованості за договором № БПХ 11/05-20/21 про надання послуг з перекладу від 11.05.2021 року, з яких: 344 831,00 грн - основна заборгованість, 53 679,00грн - інфляційні втрати, 12 301,00 грн - 3% річних (вх. № 1581/23).

В обґрунтування позову позивач посилається на не здійснення відповідачем розрахунків за надані послуги на підставі договору про надання послуг з перекладу №БПХ 11/05-20/21 від 11.05.2019 року.

В прохальній частині позовної заяви позивач також просив стягнути на його користь судовий збір у розмірі 6 162,16 грн та 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою від 22.08.2023 року суд залишив позовну заяву без руху та надав позивачу строк 5 дні з дня вручення даної ухвали для усунення вказаних у ній недоліків позовної заяви. Для усунення зазначених судом недоліків у поданій позовній заяві позивачу необхідно було уточнити адресу місцезнаходження Приватного підприємства "Спектр - 2000" відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; надати докази направлення позовної заяви та доданих до неї документів на адресу місцезнаходження відповідача; надати обґрунтований розрахунок суми основного боргу; надати докази здійснення відповідачем проплат у загальному розмірі 148 453,00 грн; надати докази направлень рахунків та актів на адресу відповідача; надати належним чином засвідчені електронні документи, подані у паперових їх копіях (скріншоти переписки з відповідачем); надати відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; надати інформацію відносно того, що позивачем не подано іншого позову до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

07.09.2023 року до суду від позивача надійшла уточнена позовна заява (з додатками) на виконання ухвали суду від 22.08.2023 року про залишення позовної заяви без руху (вх. № 11046) з доказами надіслання копії наданих на виконання ухвали документів на адресу відповідача.

Ухвалою суду від 11.09.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання); встановлено відповідачеві строки: для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження - 5 днів з дня отримання цієї ухвали; для подання відзиву на позов, оформленого з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України - протягом 15 днів з дня отримання ухвали; після отримання від позивача відповіді на відзив подати до суду заперечення в строк 5 днів з дня отримання такої відповіді від позивача з урахуванням вимог ст.ст. 167,184 ГПК України; встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив з урахуванням вимог ст. 166 ГПК України 5 днів з моменту отримання від відповідача відзиву на позов.

Копії ухвали від 11.09.2023 року, що були направлені на адреси відповідача, що зазначені у позовній заяві та відповіді №192672 від 22.078.2023 року (а. с. 73 - 75) (відповідно вул. В. Чорновола, 14/16, оф. 4, м. Полтава, 36039 та вул. В. Чорновола, 14/16, кв. 6, м. Полтава, 36039), повернулась до суду з поштовою відміткою - "адресат відсутній за вказаною адресою" (а. с. 134 - 141).

Згідно пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, керуючись приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України суд приходить до висновку, що днем вручення відповідачу ухвали суду від 11.09.2023 року є 11.12.2023 року. Отже, суд належним чином повідомляв відповідача про розгляд справи.

Відповідач відзив на позов не надав. Встановлені строки для його подання закінчилися.

Згідно з ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Згідно із ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли.

При цьому, суд приймає до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України та ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами з урахуванням згаданого вище приписів ч. 9 ст. 165 ГПК України та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

11.05.2021 року фізична особа - підприємець Ачкасов Едуард Володимирович (далі - позивач, виконавець) та Приватне підприємство "Спектр - 2000"(далі - відповідач, замовник) уклали договір № БПХ 11/05-20/21 про надання послуг з перекладу (далі - договір, а. с. 11 -14).

Умовами договору сторони узгодили наступне:

- виконавець зобов`язується за завданням замовника належним чином виконувати, а замовник приймати й оплачувати послуги в порядку й на умовах цього договору (п. 1.1 договору);

- найменування, характер послуг, строки виконання послуг, а також їх вартість узгоджується сторонами до початку виконання замовлення. Всі обумовлені узгодження за даним договором направляються виконавцю замовленням шляхом електронного листа з ящика(ів) замовника на електронний ящик виконавця - ІНФОРМАЦІЯ_1 (п. 1.2 договору);

- вартість послуг за цим договором визначається виконавцем самостійно шляхом проведення експертної оцінки завдання фахівцями виконавця на предмет рівня складності, кількості знаків та іншого (п. 2.1 договору). З метою визначення остаточної вартості послуг завдання має бути надана замовником у повному обсязі;

- остаточна вартість послуг визначається виконавцем після закінчення виконання послуг, виходячи з її фактичного об`єму. Підписуючи цей договір, замовник погоджується з тим, що остаточна вартість послуг буде відрізнятися від узгодженої попередньої вартості (у тому числі, і у бік збільшення), і зобов`язується оплатити остаточну вартість послуг відповідно до виставленого виконавцем рахунку-фактури в повному обсязі протягом п`яти банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури (п. 2.2 договору);

- оплата здійснюється в національній валюті шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця, зазначений у розділі 10 цього договору (п. 2.3 договору);

- фактом підтвердження приймання послуг є двостороннє підписання акту надання послуг, який надається виконавцем замовнику. У разі не підписання замовником запропонованого виконавцем акту протягом п`яти календарних днів з моменту його надання або в разі відсутності з боку виконавця мотивованої відмови від його підписання послуги вважаються прийнятими в повному обсязі і без заперечень щодо якості (п. 2.4. договору);

- виконавець зобов`язаний виконати послугу відповідна до вимог граматики, орфографії, синтаксису мови перекладу, що існують на дату підписання акту надання послуг, зазначеного в п.2.4 цього договору (п. 3.2.1 договору);

- замовник зобов`язаний випадку виконання виконавцем послуг з перекладу завдання надавати виконавцеві завдання, які необхідно перекласти, або в паперовій формі, або на магнітному, або на електронному носії, а також інші документи, які є суттєвими для якісного виконання послуги ( п. 3.4.1 договору);

- сторони дійшли висновку й згодні з тим, що виконання послуги здійснюється виконавцем, насамперед, як фахівцем в області перекладу, але не як фахівцем у тій галузі знань, якій належить текст перекладу. У зв`язку із цим, кожна виконана виконавцем послуга за цим договором підлягає обов`язковому редагуванню (редакторській правці) з боку замовника на предмет коректності перекладі термінів і іншого стосовно тієї галузі знань, до якої належить текст перекладу (п. 3.6 договору);

- редакторська правка повинна бути передана замовником виконавцеві протягом трьох календарних днів з моменту підписання акту надання послуг, зазначеного в пп. 2.4 цього договору. Зміни відповідно до редакторської правки повинні бути внесені виконавцем протягом двох календарних днів з моменту одержання такого виправлення безоплатно (п. 3.6.1 договору);

- у разі ненадання замовником редакторського виправлення в строк, зазначений у пп.3.6.1 цього договору, послуга вважається виконаною, коректно стосовно тієї галузі знань, до якої належить текст перекладу. Виконавець перед замовником відповідальності не несе (п. 3.6.3. договору);

- цей договір набуває чинності з моменту підписання й діє до 31 грудня 2021р., але в будь - якому разі до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Договір може бути автоматично продовжений на тих же умовах і на той же строку у випадку якщо жодна зі сторін письмово не заявить про його розірвання за один місяць до закінчення терміну дії договору. Кількість пролонгацій у такому випадку необмежена (п. 7.1, 7.2 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, за період з 11.02.2022 року виконавцем виконані наступні послуги з перекладу:

- 11.02.2022 року на суму 25 000,00грн, що підтверджується актом про надання послуг №4 від 11.02.2022 року;

- 22.02.2022 року на суму 100 000,00 грн, що підтверджується актом про надання послуг №5 від 22.02.2022 року;

- 14.04.2022 року на суму 61 307,00грн, що підтверджується актом про надання послуг №6 від 14.04.2022 року;

- 14.04.2022 року на суму 167 205,00грн, що підтверджується актом про надання послуг №7 від 14.04.2022 року;

- 26.04.2022 року на суму 30948,00грн, що підтверджується актом про надання послуг №8 від 26.04.2022 року;

- 26.04.2022 року на суму 39 720,00грн, що підтверджується актом про надання послуг №9 від 26.04.2022 року;

- 26.04.2022 року на суму 45 651,00грн, що підтверджується актом про надання послуг №10 від 26.04.2022 року;

- 26.04.2022 року на суму 23 453,00грн, що підтверджується актом про надання послуг №11 від 26.04.2022 року (а. с. 91 - 98).

Загальна вартість виконаних робіт складає 493 284,00 грн.

Позивач стверджує, що переклад разом з актами про надання послуг було надіслано на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_2, але при проведенні розрахунків за замовником залишився борг.

Так, 11.02.2022 року відповідачем було перераховано на користь позивача 25 000,00 грн, 22.02.2022 року - 100 000,00 грн та 30.05.2022 року - 23 453,00 грн, що підтверджується банківськими виписками (а. с. 99 - 101).

Таким чином, позивач вказує, що сума заборгованості складає 344 831,00 грн, які відповідач має сплатити згідно виставлених рахунків - фактур, а саме: рахунку на оплату по замовленню №110222 від 11.02.2022 року на суму 25 000,00 грн, рахунку на оплату по замовленню №180222 від 18.02.2022 року на суму 100 000,00 грн, рахунку на оплату по замовленню №290814 від 14.04.2022 року на суму 61 307,00 грн, рахунку на оплату по замовленню №290816 від 14.04.2022 року на суму 167 205,00 грн, рахунку на оплату по замовленню №290478 від 26.04.2022 року на суму 45 651,00 грн, рахунку на оплату по замовленню №290468 від 26.04.2022 року на суму 23 453,00 грн, рахунку на оплату по замовленню №290815 від 26.04.2022 року на суму 39 720 грн, рахунку на оплату по замовленню №290476 від 26.04.2022 року на суму 30 948,00 грн (а. с. 10 а, 36 - 43).

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами здійснювалось листування за допомогою електронної пошти (ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1) та месенджера відносно виконання умов договору.

Також, з метою досудового врегулювання спору 11.06.2023 року та 24.08.2023 року позивачем було направлено на адресу відповідача претензії з вимогами погасити заборгованості, однак відповіді на них позивач не отримав (а. с. 51 - 53, 121 - 125).

У зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язку з оплати наданих послуг, позивач на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахував відповідачу за загальний період прострочення з 01.06.2022 року по 01.08.2023 року 3% річних на суму 12 301,00грн та інфляційні на суму 53 679,00 грн.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 344 831,00грн основного боргу, 12 301,00грн 3% річних, 53 679,00грн інфляційних втрат.

Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати, а саме: 6 162,16 грн судового збору та 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази (копії): договір № БПХ 11/05-20/21 про надання послуг з перекладу від 11.05.2021 року, рахунки на оплату, виписку з ЄДРЮОФОПГФ відносно відповідача, виписку з ЄДРЮОФОПГФ відносно позивача, скріншоти переписки засобами електронної пошти та через месенджер між сторонами, рахунки на оплату: по замовленню №110222 від 11.02.2022 року на суму 25 000,00 грн, по замовленню №180222 від 18.02.2022 року на суму 100 000,00 грн, по замовленню №290814 від 14.04.2022 року на суму 61 307,00 грн, по замовленню №290816 від 14.04.2022 року на суму 167 205,00 грн, по замовленню №290478 від 26.04.2022 року на суму 45 651,00 грн, по замовленню №290468 від 26.04.2022 року на суму 23 453,00 грн, по замовленню №290815 від 26.04.2022 року на суму 39 720 грн, по замовленню №290476 від 26.04.2022 року на суму 30 948,00 грн, акти про надання послуг: №4 від 11.02.2022 року; №5 від 22.02.2022 року; №6 від 14.04.2022 року; №7 від 14.04.2022 року; №8 від 26.04.2022 року; №9 від 26.04.2022 року; №10 від 26.04.2022 року; №11 від 26.04.2022 року, акт звірки взаємних розрахунків по стану за період: 2022 р., претензію від 11.06.2023 року з доказами направлення відповідачеві, договір №31-05 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 31.05.2023 року, завдання №1 до договору про надання правової допомоги, рахунок №31-05/2 від 31.05.2023 року, акт здавання-приймання наданих послуг №1 від 12.07.2023 року, платіжну інструкцію №62 від 31.05.2023 року на суму 20 000,00 грн, ордер №114589 від 09.08.2023 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1292, заключні банківські виписки за період з 11.02.2022 по 11.02.2022, з 22.02.2022 по 22.02.2022, з 30.05.2022 по 30.05.2022, претензі. Від 24.08.2023 року з доказами направлення відповідачеві.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов`язки відповідно до договору.

Беручи до уваги правову природу укладеного між сторонами договору про надання послуг від 18 жовтня 2021 року № 18-10, враховуючи права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених позовних вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини послуг та регулюються загальними нормами права про послуги ст.901 - 907 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Згідно зі ст. 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

В статті 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до п. 2.4. договору фактом підтвердження приймання послуг є двостороннє підписання акту надання послуг, який надається виконавцем замовнику. У разі не підписання замовником запропонованого виконавцем акту протягом п`яти календарних днів з моменту його надання або в разі відсутності з боку виконавця мотивованої відмови від його підписання послуги вважаються прийнятими в повному обсязі і без заперечень щодо якості.

Судом встановлено, що ФОП Ачкасов Е. В. виконав свої зобов`язання щодо надання замовникові послуги з перекладу, що підтверджується актами про надання послуг: №4 від 11.02.2022 року; №5 від 22.02.2022 року; №6 від 14.04.2022 року; №7 від 14.04.2022 року; №8 від 26.04.2022 року; №9 від 26.04.2022 року; №10 від 26.04.2022 року; №11 від 26.04.2022 року.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо направлення відповідачем вмотивованої відмови від підписання зазначених актів, тобто надані послуги вважаються прийнятими в повному обсязі і без заперечень щодо якості.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно п. 2.3 договору остаточна вартість послуг визначається виконавцем після закінчення виконання послуг, виходячи з її фактичного об`єму. Підписуючи цей договір, замовник погоджується з тим, що остаточна вартість послуг буде відрізнятися від узгодженої попередньої вартості (у тому числі, і у бік збільшення), і зобов`язується оплатити остаточну вартість послуг відповідно до виставленого виконавцем рахунку-фактури в повному обсязі протягом п`яти банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури.

Відповідно до п. 2.3 договору оплата здійснюється в національній валюті шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця, зазначений у розділі 10 цього договору.

Оскільки сторони у договорі обумовили строк здійснення оплати робіт відповідачем за договором, то згідно ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України зобов`язання підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Суд зазначає, що хоча в договорі й зазначено, що оплата здійснюється за умови на підставі наданого виконавцем рахунку-фактури для оплати, або іншими способами за письмовим узгодженням сторін, однак обов`язок відповідача оплатити надані послуги виникає в силу закону та не залежить від факту виставлення позивачем рахунку на оплату.

Крім того, за своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за поставлений товар, надані послуги чи виконані роботи, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 ЦК України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити вартість виконаних робіт.

Дана позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.04.2020 р. у справі № 915/641/19.

Отже, відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним договором та приписів цивільного законодавства України за надані послуги не розрахувався в повному обсязі.

Доказів на підтвердження виконання зобов`язань за договором №БПХ 11/05-20/21 про надання послуг з перекладу від 11.05.201 року щодо здійснення оплати у розмірі 344 453,00 відповідачем не надано.

При цьому, суд, при розгляді даної справи, також, враховує , що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 916/3027/21 викладено правовий висновок, що повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою чи через за стосунки - месенджери, є електронним доказом, який розглядає та оцінює суд відповідно до статті 86 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням у сукупності з іншими наявними в матеріалах справи доказами. Суд може розглядати електронне листування між особами в месенджері (як і будь-яке інше листування) як доказ у справі лише в тому випадку, якщо воно дає можливість суду встановити авторів цього листування та його зміст. Відповідні висновки щодо належності та допустимості таких доказів, а також обсягу обставин, які можливо встановити за їх допомогою, суд робить у кожному конкретному випадку із врахуванням усіх обставин справи за своїм внутрішнім переконанням.

У договорі №БПХ 11/05-20/21 про надання послуг з перекладу від 11.05.201 року вказано електронні пошти сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно наданих позивачем доказів, саме між вказаними електронними адресами здійснювалося листування відносно виконання умов договору.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у даному випадку мало місце порушення договірних зобов`язань з боку відповідача щодо оплати за надані послуги і позовна вимога в частині стягнення основного боргу в сумі 344 831,00 грн є правомірною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Суд зазначає, що за ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язку з оплати за надані послуги, позивач на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахував відповідачу за загальний період прострочення з 01.06.2022 року по 01.08.2023 року інфляційні на суму 53 679,00 грн та з 01.06.2022 року по 09.08.2023 року 3% річних на суму 12 301,00 грн.

Перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат у розмірі 53 679,00 грн та 3% річних у розмірі 12 301,00 грн, судом встановлено, що такі розрахунки є арифметично вірними, обґрунтованими та відповідають вимогам законодавства.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Допустимих доказів у спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 344 831,00 грн основного боргу, 53 679,00 грн інфляційних втрат та 12 301,00 грн 3% річних обґрунтовані, відповідачем не спростовані та не заперечуються, підтверджується наявними доказами та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, на відповідача покладаються витрати на сплату судового збору в сумі 6 162,16 грн.

Також відповідно до змісту позовних заяв, позивачі просили суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 16 ГПК України).

За приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У рішенні Конституційного Суду України № 23-рп/2009 (у п. 3.2 рішення) передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо.

Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать і консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво в судах тощо.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Практична реалізація вищезгаданого принципу господарського судочинства в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення стороною суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України);

2) визначення остаточного розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, через подання:

- заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу;

- детального опису виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги;

- доказів, що підтверджують виконання адвокатом робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи;

3) розподіл судових витрат судом (ст.129 ГПК України).

Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Унаслідок існування зв`язку між конкретною судовою справою та витратами на професійну правничу допомогу останні набувають статусу судових витрат.

Тотожне правило містить й частина 1 статті 221 ГПК України, за якою, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації та дотримання критерії, передбачених частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Такі докази, відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 Господарського процесуального кодексу України.

Як встановлено судом, позивачем вчинено відповідні процесуальні дії (зроблено заяву про подання доказів на підтвердження понесених судових витрат після ухвалення рішення у справі; подано такі докази суду) з дотриманням порядку і строків, встановлених ГПК України.

Як вбачається із матеріалів справи, невиконання відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем стали підставою для звернення до суду із позовною заявою і понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статі 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом насамперед згідно з умовами договору про надання правничої допомоги.

Понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн підтверджується наступними доказами (копіями): договором №31-05 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 31.05.2023 року, завданням №1 до договору про надання правової допомоги, рахунок №31-05/2 від 31.05.2023 року, рахунком №31-05/2 від 31.05.2023 року, актом здавання-приймання наданих послуг №1 від 12.07.2023 року, платіжною інструкцією №62 від 31.05.2023 року на суму 20 000,00 грн, ордером №114589 від 09.08.2023 року, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №1292 (а. с. 55 - 65).

Умовами договору №31-05 про надання професійної правничої (правової) допомоги) від 31.05.2023 року сторони узгодили наступне:

- в порядку та на умовах, визначених цим договором, клієнт доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання з надання правничої (правової) допомоги клієнту. Правовою допомогою в розумінні цього договору є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід клієнта, участь адвоката в слідчих діях в кримінальних провадженнях в ході досудового розслідування в яких здійснюють правоохоронні органи (національна поліція, Бюро економічної безпеки України, Державне бюро розслідувань, Служба Безпеки України, прокуратура), контроль за дотриманням законодавства, складання документів правового характеру, захист та представництво інтересів клієнта в органах державної влади та місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також в судах загальної та спеціальної юрисдикції (п. 1.1 договору);

- визначення обсягу робіт (послуг), що надаються за замовленням клієнта визначається сторонами в завданнях, які складаються в письмовому вигляді, підписуються сторонами та є невід`ємною частиною цього договору. У разі зміни або доповнення завдання, або необхідності термінового виконання завдання воно може бути узгоджене засобами м телефонного зв`язку з подальшим складанням завдання у письмовому вигляді. Завдання є підставою для виставлення рахунку для здійснення оплати за його виконання (п. 3.1 договору);

- здавання-приймання робіт за поточний місяць (послуг) здійснюється шляхом підписання акту здавання-приймання наданих послуг. Дата підписання акту здавання-приймання наданих послуг є моментом виконання сторонами відповідних зобов`язань по даному договору. Акти здавання - приймання робіт (послуг) підписуються сторонами в кінці кожного місяця в якому здійснювалось обслуговування (п. 3.2 договору);

- вартість послуг виконавця складає вартість роботи виконавця по наданню послуг за даним договором і вартість винагороди виконавця за позитивні результати наданих послуг. Винагорода виконавця, строки і умови її виплати виплачується клієнтом за окремі види послуг, наперед обумовлені додатковою угодою сторін і вказані в п. 4.5 даного договору. Вартість послуг по даному договору визначається на підставі акту здавання-приймання наданих послуг та рахунків, протягом всього терміну дії договору (п. 4.1 договору).

Матеріалами справи підтверджено, що правову допомогу відповідачу у справі надавав адвокат Адвокатського об`єднання «Квашин & партнери» - Константинова Г.В. на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія АХ №1143589 від 09.08.2023 року та договору №31-05 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 31.05.2023 року.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04), заявник має право на відшкодування витрат у розмірі, який був необхідний та розумний і дійсно понесений (справа "Немайстер проти Австрії), у рішенні "Лавентс проти Латвії" також зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Закон "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Суд зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

Відповідно до акту здавання-приймання наданих послуг №1 від 12.07.2023 року, Адвокатським об`єднанням «Квашин & партнери» надано позивачу юридичні послуги відповідно до договору №31-05 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 31.05.2023 року, а клієнт прийняв наступні надані послуги:

- консультування клієнта та комунікації з ним (3 год., вартість за годину - 1000,00 грн) - вартість 3 000,00 грн;

- ознайомлення зі змістом документів клієнта щодо дебіторської заборгованості ПП «Спектр - 2000» за договором №31-05 від 31.05.2023 року (4 год., вартість за годину - 1000,00 грн) - вартість 4 000,00 грн;

- правовий аналіз проблеми клієнта, підбір судової практики, норм законодавства, розроблення правової позиції захисту порушених прав клієнта (щодо дебіторської заборгованості ПП «Спектр - 2000» за договором №31-05 від 31.05.2023 року) (8 год., вартість за годину - 1000,00 грн) - вартість 8 000,00 грн;

- складання претензій (щодо дебіторської заборгованості ПП «Спектр - 2000» за договором №31-05 від 31.05.2023 року) (5 год., вартість за годину - 1000,00 грн) - вартість 5 000,00 грн.

Вартість послуг, вказаних в п. 1 цього акту, становить 20 000,00 грн.

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Суд зазначає, що представником позивача здійснювався належний юридичний супровід клієнта під час судового розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, вивчивши надані сторонами документи (докази), приймаючи до уваги характер та обсяги виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, суд встановив, що вказані судові витрати пов`язані з розглядом даної справи; їх розмір є обґрунтованим та співмірним зі складністю даної справи. Отже, заява представника ФОП Ачкасова Е. В. - Костантинової Г. В. про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн по справі №917/1479/23 підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 126, 129, 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Спектр - 2000" ( вул. В. Чорновола, 14/16, кв. 6, м. Полтава, 36039, ідентифікаційний ) на користь фізичної особи - підприємця Ачкасова Едуарда Володимировича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 344 831,00 грн основного боргу, 53 679,00 грн інфляційних втрат, 12 301,00 грн 3% річних, 6 162,16 грн витрат по сплаті судового збору та 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення підписано 22.12.2023 р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.256 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя О. М. Тимощенко