ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22 грудня 2023 року м.Черкаси справа № 925/1192/22

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого: судді Г.М.Скиби, за участю секретаря судового засідання А.М.Буднік, у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду розглянув заяви стягувача Черкаського обласного центру зайнятості №18.04-04/1784 від 12.12.2023 (вх.№20811/23 від 13.12.2023) про заміну сторони виконавчого провадження та №18.04-04/1785 від 12.12.2023 (вх.№20812/23 від 13.12.2023) про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі

за позовом Черкаського міського центру зайнятості, м.Черкаси, вул.Гоголя,330

до Сагунівської сільської ради, Черкаська область, Черкаський район, с.Сагунівка, вул.Лесі Українки,77/4

за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - фізичної особи ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

про стягнення 41438,84 грн,

без участі представників сторін.

Черкаський міський центр зайнятості звернувся в Господарський суд Черкаської області із позовом до Сагунівської сільської ради з вимогами про стягнення грошових коштів у розмірі 41438,84 грн, виплачених як допомога по безробіттю громадянину ОСОБА_1 , а також про відшкодування судових витрат.

Рішенням суду від 10.01.2023 позов задоволено повністю та присуджено до стягнення з Сагунівської сільської ради (19644, Черкаська область, Черкаський район, с.Сагунівка, вул.Лесі Українки,77/4, ) на користь Черкаського міського центру зайнятості (18015, м.Черкаси, вул.Гоголя,330; рахунок UA0706380, банк: Державна казначейська служба України, МФО 820172; ) 41438,84 грн допомоги по безробіттю, 2481,00 грн судового збору.

На виконання рішення суду виданий наказ від 31.01.2023.

13.12.2023 за вх.№20811/23 до суду надійшла заява стягувача Черкаського обласного центру зайнятості №18.04-04/1784 від 12.12.2023 з вимогою замінити сторону виконавчого провадження по справі №925/1192/22 з Черкаського міського центру зайнятості (код згідно з ) на його правонаступника Черкаський обласний центр зайнятості (код згідно з ).

Частиною 3 ст.334 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

13.12.2023 за вх.№20812/23 до суду надійшла заява стягувача Черкаського обласного центру зайнятості №18.04-04/1785 від 12.12.2023 з вимогами змінити спосіб та порядок виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 10.01.2023, яке набрало законної сили 31.01.2023 у справі №925/1192/23 та стягнути заборгованість бюджету боржника Сагунівської сільської ради () на користь Черкаського міського центру зайнятості 41438,84 грн виплаченого забезпечення та 2481,00 грн судового збору шляхом списання цих коштів з Виконавчого комітету Сагунівської сільської ради, (19644, Черкаська область, Черкаський район, с.Сагунівка, вул.Лесі Українки, 77/4).

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

За вказаних обставин, заяви стягувача Черкаського обласного центру зайнятості №18.04-04/1784 від 12.12.2023 (вх.№20811/23 від 13.12.2023) про заміну сторони виконавчого провадження та №18.04-04/1785 від 12.12.2023 (вх.№20812/23 від 13.12.2023) про зміну способу і порядку виконання судового рішення призначені до розгляду в судовому засіданні 22.12.2023 з повідомленням учасників справи, без виклику представників сторін.

Всі учасники справи (позивач, відповідач та третя особа) були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Стосовно заміни стягувача правонаступником:

Відповідно до Наказу Міністерства економіки України №4166 від 25.10.2022 "Про реорганізацію державних установ Державної служб зайнятості" вирішено реорганізувати базові центри зайнятості Черкаський міський центр зайнятості, Уманський міський центр зайнятості та Смілянський міськрайонний центр зайнятості шляхом їх приєднання до Черкаського обласного центу зайнятості (а.с.68). Черкаський обласний центр зайнятості є правонаступником усіх майнових і немайнових прав Черкаського міського центру зайнятості.

Відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України:

ч.3 ст.13. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом;

ст.52. У разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу;

ч.1 ст.74. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень;

ч.1, 2 ст.334. У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

В даному випадку має місце процесуальне правонаступництво. Належним стягувачем є Черкаський обласний центр зайнятості, м. Черкаси, вул. В.Ложешнікова, 56, .

Заява стягувача про заміну правонаступником підлягає до задоволення.

Стосовно заяви стягувача про зміну способу та порядку виконання рішення суду та стягнення заборгованість бюджету боржника Сагунівської сільської ради () шляхом списання цих коштів з Виконавчого комітету Сагунівської сільської ради, :

Заявник просить задовольнити заяву та змінити спосіб виконання рішення суду. Вказує на виключність обставини звернення до суду з заявою про звернення стягнення на грошові кошти виконкому сільської ради при наявних грошових вимогах, оскільки сільська рада як юридична особа за законом - не має відкритих рахунків в банківських установах та належних їй грошових коштів, в тому числі і в казначейській службі, що робить неможливим реальне виконання судового рішення в частині стягнення з боржника органу місцевого самоврядування та вважає реальною можливість стягнення коштів з виконкому сільської ради, оскільки виконком сільської ради є самостійною юридичною особою за Законом. Рада ж не вживає ніяких заходів по погашенню заборгованості та реальному виконанню рішення суду;

боржник вимоги не заперечив. Доводів стягувача не спростував. Про наявність рахунків в банківських установах та грошових коштів для погашення вимог - не повідомив. Пропозицій по врегулюванню спору не надав.

Третя особа на ухвалу суду не відреагувала.

За результатами перевірки доводів стягувача, оцінюючи докази у справі у їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає, що заява стягувача про стягнення коштів з рахунків виконкому сільської ради не підлягає до задоволення.

Застосування судом норм права:

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання судових рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до приписів статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, №15729/07, від 05.07.2012).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 N11-рп/2012).

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Передбачене частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain") від 07.07.1989).

Оскільки явка представників у судове засідання не була визнана обов`язковою, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду заяви стягувача у даній справі за відсутності представників стягувача та боржника.

Виконання боржником рішення від 10.01.2023 у справі №925/1192/23 не встановлено.

Казначейська служба України у м. Черкаси повернула стягувачу наказ суду без виконання з мотивів відсутності у відповідача (боржника) відкритих рахунків та грошових коштів на казначейському обслуговуванні лист ДКСУ від 08.12.2023 вих.№03.1-07-06/2411 (а.с.73). УДКСУ у м.Черкасах не є органом примусового виконання рішення суду і об`єктивно не може визначати чи вказувати порядок виконання рішення суду.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (див. рішення від 19.03.1997 зі справи "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece); рішення від 20.07.2004 зі справи "Шмалько проти України").

Як вказано у рішенні Європейського суду з прав людини у справі від 05.07.2012 "Глоба проти України", п.1 ст.6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п.1 ст.6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

За таких обставин господарський суд вважає відсутніми підстави, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим - для зміни способу виконання рішення суду та задоволення заяви стягувача від 12.12.2023 (а.с.71-72).

Частинами 1-3 ст.331 ГПК України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може змінити спосіб виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Питання про зміну способу виконання рішення суду господарські суди мають вирішувати із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про зміну способу виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а також вжиття заходів до реального виконання рішення суду (правовий висновок з постанови Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №910/1180/19).

На державу покладено позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України", заява №6962/02 ).

Водночас суд зазначає, що механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, передбачений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845.

Разом з тим з 01.01.2013 набрав чинності ЗУ "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", нормами якого встановлені гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання. Дія цього Закону не поширюється на боржників органів місцевого самоврядування.

Згідно з приписами пункту 12 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України бюджетними установами є органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими.

У розумінні зазначеного Порядку №845 безспірне списання - це операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Згідно з пунктом 3 Порядку №845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Відповідно до пункту 24 Порядку стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник (відкриті рахунки), або за його місцезнаходженням документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

У разі неможливості органом Казначейства виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника таке списання коштів здійснюється за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, що здійснюється Казначейством на підставі поданих: 1) органом Казначейства: документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника; 2) керівником органу державної виконавчої служби зазначених у пункті 7 цього Порядку документів та відомостей (пункт 47 Порядку).

Згідно з пунктом 9 Порядку орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачу у разі, коли боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства або в органі Казначейства відкрито боржнику лише рахунок із спеціальним режимом використання, крім випадків виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно із ЗУ "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Пунктом 26 Порядку №845 передбачено, що безспірне списання коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів, на яких обліковуються кошти загального та спеціального фондів відповідного бюджету, здійснюється в межах бюджетних асигнувань, передбачених у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів, та у разі наявності на його рахунках для обліку відкритих асигнувань (залишків коштів на рахунках).

ЗУ "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" встановлено гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених ЗУ "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання.

Особливості надання державою гарантій щодо виконання рішень суду визначаються статтею 2 ЗУ "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", відповідно до якої, держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: 1) державний орган; 2) державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); 3) юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства. Примусова реалізація майна юридичних осіб - відчуження об`єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництв.

В частині 2 цієї статті зазначено, що дія вказаного Закону не поширюється на рішення суду, стягувачем за якими є державний орган, державне підприємство, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація, що належать до комунальної власності.

Згідно з частиною 1 ст.3 ЗУ "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Таким чином, визначальним для даного Закону є статус боржника. У разі, якщо боржником є державний орган (державне підприємство), то порядок стягнення коштів з державного органу (державного або місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами) регулюється положеннями статті 3 ЗУ "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" з урахуванням положень статті 6 ЗУ "Про виконавче провадження".

Доводи про неможливість списання коштів з рахунків боржника за відсутності у вказаному органі державного казначейства рахунків, відкритих боржникові з посиланням на лист Головного управління Державної казначейської служби у Черкаській області від 08.12.2023 №03.1-07-06/2411 суд вважає помилковими.

Суд звертається до правових висновків, викладених в раніше прийнятих постановах Верховного Суду (від 25.06.2018 у справі № 910/12226/16 та від 03.07.2018 у справі №910/13057/16) стосовно того, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені ЗУ "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду (частини перша і друга статті 3 ЗУ "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"). ЗУ "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" не передбачено такого винятку для поширення його дії на виконання судового рішення про стягнення грошових коштів, боржником за яким є державний орган, як відсутність відкритих в органі казначейства відповідних рахунків боржника. Не передбачено такого винятку й іншим діючим законодавством України.

У постанові від 16.04.2020 у справі №804/5950/19 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду вказав, що за відсутності в законодавстві України такої підстави (у даній справі не знаходиться на обслуговуванні та не має відкритих рахунків) для повернення виконавчого документа, з якої накази суду були повернуті стягувачу без виконання, дії ГУДКС України щодо повернення без виконання наказів про примусове виконання рішень судів є протиправними.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №910/6471/19.

Відповідачем не спростовані та не заперечені доводи стягувача та не запропоновано спосіб виконання судового рішення в частині відшкодування стягувачу понесених ним витрат на виплати гр. ОСОБА_1 та сплату судового збору при звернення з позовом.

На підставі викладеного вище заяву стягувача належить залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.234, 331, 334 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву стягувача Черкаського обласного центру зайнятості №18.04-04/1784 від 12.12.2023 (вх.суду №20811/23 від 13.12.2023) про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.

2. Замінити сторону виконавчого провадження (стягувача) по справі №925/1192/22 з Черкаського міського центру зайнятості (код згідно з ) на його правонаступника Черкаський обласний центр зайнятості (код згідно з , адреса м.Черкаси, вул.В.Ложешнікова, 56).

3. Заяву стягувача Черкаського обласного центру зайнятості №18.04-04/1785 від 12.12.2023 (вх.суду №20812/23 від 13.12.2023) про зміну способу і порядку виконання судового рішення залишити без задоволення.

Ухвала суду набрала законної сили 22.12.2023. Ухвала суду може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду в порядку та у строки, встановлені ст.ст.254-257 та п.17.5 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено і підписано 22.12.2023.

Суддя Г.М.Скиба