ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2023 р. Справа№ 910/13860/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Ткаченка Б.О.

Майданевича А.Г.

секретар судового засідання Ніконенко Є.С.

за участю представників сторін згідно із протоколом судового засідання

від позивача: Літвінов Є.В. (за первісним позовом)(в залі суду);

від відповідача: Грубська К.В. (за первісним позовом)(в залі суду);

Сербінова А.А. (в залі суду);

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Баннерман Волд Клас Фарм Україна"

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023, повний текст рішення складено 10.07.2023

у справі № 910/13860/22 (суддя Бондарчук В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Логістек"

до Товариства з обмеженою відповідальністю Баннерман Волд Клас Фарм Україна"

про стягнення 525 798,15 грн

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Баннерман Волд Клас Фарм Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю Логістек"

про розірвання договору та стягнення 172 052,00 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду

Товариство з обмеженою відповідальністю Логістек" (далі - ТзОВ Логістек"/позивач за первісним позовом) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Баннерман Волд Клас Фарм Україна" (далі - ТзОВ Баннерман Волд Клас Фарм Україна"/відповідач за первісним позовом) про стягнення 525 798,15 грн, у тому числі: 476 144,00 грн - основного боргу, 2 582,92 грн - 3% річних, 19 676,65 грн - інфляційних втрат та 27 394,58 грн - пені, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором оренди обладнання №010921ОР від 01.09.2021.

13.03.2023 до канцелярії суду від ТзОВ Баннерман Волд Клас Фарм Україна" (далі - позивач за зустрічним позовом) надійшов відзив на позовну заяву, а також зустрічна позовна заява до ТзОВ Логістек" (далі - відповідач за зустрічним позовом) про розірвання договору оренди обладнання №010921ОР від 01.09.2021 та стягнення 172 052,00 грн, сплачених за договором оренди обладнання №010921ОР від 01.09.2021.

Зокрема, зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони шляхом обміну листами дійшли згоди про розірвання договору оренди №010921ОР від 01.09.2021, відповідно позивач за зустрічним позовом не користувався орендованим приміщенням з березня 2022 року. Також, ТзОВ Баннерман Волд Клас Фарм Україна" вказує на те, що додаток від 01.12.2021 до договору оренди обладнання №010921ОР від 01.09.2021 не укладався між ТзОВ Баннерман Волд Клас Фарм Україна" та ТзОВ Логістек", відповідно розмір орендної плати не було збільшено до 119 036,00 грн. Таким чином, за твердженням ТзОВ Баннерман Волд Клас Фарм Україна", оскільки останній не користувався об`єктом оренди з березня 2022 року, відповідно внаслідок припинення дії договору оренди №010921ОР від 01.09.2021 підлягає поверненню переплата, здійснена ТзОВ Баннерман Волд Клас Фарм Україна" на користь ТзОВ Логістек" в сумі 172 052,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі № 910/13860/22 позовні вимоги за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Логістек" задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Баннерман Волд Клас Фарм Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Логістек" заборгованість у розмірі 109 598 грн 06 коп., пеню в сумі 16 064 грн 37 коп., 3% річних у розмірі 963 грн 86 коп., інфляційні втрати у розмірі 768 грн 28 коп. та судовий збір в сумі 1 910 грн 92 коп.; в іншій частині у задоволенні позовних вимог за первісним позовом відмовлено; у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Баннерман Волд Клас Фарм Україна" відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із рішенням Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі № 910/13860/22, Товариство з обмеженою відповідальністю Баннерман Волд Клас Фарм Україна" звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі № 910/13860/22 задовольнити в повному обсязі; рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі № 910/13860/22 скасувати в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Баннерман Волд Клас Фарм Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Логістек" заборгованість у розмірі 109 598 грн 06 коп., пеню в сумі 16 064 грн 37 коп., 3% річних у розмірі 963 грн 86 коп., інфляційні втрати у розмірі 768 грн 28 коп. та судовий збір в сумі 1 910 грн 92 коп та ухвалити нове рішення,яким відмовити ТОВ Логістек" у задоволенні первісних позовних вимог та задовольнити вимоги за зустрічним позовом в частині стягнення з ТОВ Логістек" на користь ТОВ Баннерман Волд Клас Фарм Україна" грошових коштів у розмірі 172 052 грн з ПДВ; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Логістек" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Баннерман Волд Клас Фарм Україна" понесенні витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник зазначає, що у позовній заяві ТОВ Логістек" безпідставно та необґрунтовано стверджувало, що сторони дійшли згоди про збільшення розміру орендної плати до 119 036,00 грн шляхом підписання 01.12.2021 протоколу погодження розміру орендної плати, який є додатком № 4 до договору оренди № 010921ОР від 01.09.2021, однак підписаного сторонами додатку додано не було.

Також скаржник зазначає, що не відповідають фактичним обставинам справи і висновки суду першої інстанції щодо того, що відповідачем за первісним позовом у судовому засіданні нібито не заперечувалось, що у грудні 2021р. останнім сплачено орендну плату в сумі 119 036,00 грн та у січні 2022р. також сплачено на користь позивача за первісним позовом орендну плату в сумі 119 036,00 грн тобто, орендну плату, погоджену у протоколі погодження розміру орендної плати, оскільки представники ТОВ Баннерман Волд Клас Фарм Україна" неодноразово наголошували як у поданих процесуальних документах, так і в судових засіданнях, що жодних домовленостей щодо підвищення орендної плати в сумі 119 036,00 грн між сторонами не було, а доданих ТОВ Логістек" до позовної заяви проект протоколу погодження розміру орендної плати від 01.12.2021 не існує, здійснені ТОВ Баннерман Волд Клас Фарм Україна" фактичні переплати у грудні 2021р. та у січні 2022р. на корить ТОВ Логістек" з помилковим зазначенням у платіжних дорученнях призначення не можуть змінювати умови договору оренди, оскільки вказане прямо суперечить п. 8.2 договору та ст. 654 ЦК України.

Так, на думку скаржника, судом проігноровано те, що:

- ТОВ Логістек" не надано до суду ані оригіналу, ані копії додатку № 4 від 01.12.2021 до договору оренди обладнання, підписаного обома сторонами, при цьому ТОВ Логістек" посилається на нібито неповернення ТОВ Баннерман Волд Клас Фарм Україна" підписаного вказаного додатку та стверджує, що нібито було позбавлено можливості надати його суду;

- ТОВ Логістек" не надав жодних доказів, які б підтверджували, що сторони мали намір укласти чи уклали додаток від 01.12.2021 до договору оренди, яким нібито погодили, що з 01.12.2021 розмір орендної плати за користування об`єктом оренди складає 119 036,00 грн;

ТОВ Логістек" не надано жодних доказів ані на підтвердження направлення додатку №4 від 01.12.2021 до договору оренди, ані жодних листів звернення в подальшому про відсутність у них зазначених документів з метою відновлення втрачених;

- ТОВ Логістек" при зверненні з первісним позовом до суду на стор. 2 абз. 9 та стор. 6 абз. 9 позовної заяви навпаки підтвердив, що у нього наявні всі докази, при цьому, в порушення ч. 4 ст. 80 ГПК України письмово не повідомив суд щодо відсутності в нього доказів та причин, з яких докази не можуть бути подані з позовною заявою.

Скаржник вважає, що посилання господарського суду першої інстанції на висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 не може бути застосований до даних правовідносин, оскільки предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду було саме стягнення безпідставно одержаних коштів і за зустрічним позовом відповідача до позивача про визнання договору укладеним та стягнення заборгованості за договором підряду, проте у даній справі розглядається питання про стягнення коштів за договором оренди і за зустрічним позовом відповідача до позивача про розірвання договору та стягнення коштів за договором оренди.

Скаржник вказує на те, що починаючи з 24.02.2022 ТОВ Баннерман Волд Клас Фарм Україна" фактично не користувалось об`єктом оренди, своєчасне складання документів про розірвання договору оренди обладнання було неможливим, і навіть у випадку розірвання договору оренди обладнання з 15.03.2022, на ТОВ Баннерман Волд Клас Фарм Україна" не може бути покладено обов`язок зі сплати оренди через відсутність доступу до обладнання та відсутньої можливості користування ним, в тому числі через збройну агресію росії проти України, активними бойовими діями на території Київської області, в тому числі в м. Бориспіль, яка тривала у період з 24.02.2022 по кінець квітня 2022р.

На думку скаржника, суд першої інстанції, в порушення ч. 1 ст. 14 ГПК України, самостійно вийшов за межі позовних вимог, шляхом стягнення залишку орендної плати за лютий 2022р. в сумі 52 000,00 грн.

Скаржник у апеляційній скарзі зазначив про те, що оскільки надання послуг професійної правничої допомоги не завершено та на даний час триває, складення акту наданих послуг професійної правничої допомоги у даній справі можливе тільки після ухвалення рішення суду по суті позовних вимог у даній справі, докази надання послуг професійної правничої допомоги в межах даної справи буде надано до суду додатково протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у даній справі.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач за первісним позовом у відзиві на апеляційну скаргу вказав на те, що підписаний примірник протоколу погодження розміру орендної плати від 01.12.2021 до договору оренди обладнання ТОВ Баннерман Волд Клас Фарм Україна" не повернув, тому ТОВ Логістек" було позбавлено можливості надати його суду при зверненні з первісним позовом, при цьому ТОВ Баннерман Волд Клас Фарм Україна" сплачувало орендну плату відповідно до умов, погоджених саме додатком до договору оренди обладнання, яким сторони погодили, що з 01.12.2021 розмір орендної плати за користування об`єктом оренди складає 119 036,00 грн.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що відповідачем за первісним позовом вчинено дії на схвалення правочину щодо збільшення розміру орендної плати, тому суд дійшов висновку, що сторонами погоджено розмір орендної плати в сумі 119 036,00 грн, таким чином, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 109 598,06 грн, яка складається із залишку орендної плати за лютий 2022р. в сумі 52 000,00 грн та орендної плати з 01 по 15.03.2022 (дата розірвання договору) в сумі 57 598,06 грн є законним та обґрунтованим.

Щодо зустрічного позову позивач зазначає, що протягом грудня 2021-лютого 2022р. сплачувало саме погоджену щомісячну орендну плату у розмірі 119 036,00 грн із відповідним призначенням платежу, проте, лише в 2023р. знаючи про неповернення контрагенту підписаного примірника додатку до договору оренди обладнання, звернулось з позовною заявою щодо стягнення нібито сплаченої переплати. Такі дії позивач вважає суперечливими, непослідовними та недобросовісними.

Також позивач у відзиві на апеляційну скаргу заявив про розподіл судових витрат у розмірі 60 000,00 грн та у разі відмови у задоволенні апеляційної скарги просить покласти судові витрати на відповідача за первісним позовом.

Узагальнені доводи відповіді на відзив на апеляційну скаргу та додаткових пояснень

Відповідач за первісним позовом вказує на те, що позивач у позовній заяві зазначив, що всі додатки до позовної заяви у нього наявні в оригіналі, в тому числі і підписаний 01.12.2021 протокол погодження розміру орендної плати на 119 036,00 грн, який є додатком № 4 до договору оренди, однак, ТОВ Логістек" зазначених в ухвалі Господарського суду міста Києва від 20.03.2023 у справі № 910/13860/22 оригіналів документів, надано до суду не було в повному обсязі.

Також відповідач за первісним позовом зазначає, що не надано жодних доказів, які б підтверджували, що сторони мали намір укласти чи уклали додаток від 01.12.2021 до договору оренди обладнання, яким нібито погодили, що з 01.12.2021 розмір орендної плати за користування об`єктом оренди складає 119 036,00 грн, не надано жодних доказів ані на підтвердження направлення додатку № 4 від 01.12.2021 для підписання, ані жодних листів-звернення в подальшому до відповідача з вимогами щодо повернення зазначених документів чи повідомленнями про відсутність у них зазначених документів з метою відновлення втрачених; а при зверненні з первісним позовом до суду, позивач навпаки підтвердив наявність всіх доказів та не повідомив суд щодо відсутності в нього доказів та причин, з яких докази не можуть бути подані з позовною заявою.

Відповідач за первісним позовом звертає увагу на те, що позивач у відзиві на апеляційну скаргу жодним чином не обґрунтовано нібито протиправність та безпідставність вимог відповідача за первісним позовом, а лише містяться загальні посилання на доктрину venire faktum proprium (заборона суперечливої поведінки) та термін "зловживання правом", принцип добросовісності, які не мають жодного відношення до відповідача за первісним позовом, а є лише суб`єктивним домислом позивача за первісним позовом.

Посилання позивача за первісним позовом у відзиві на апеляційну скаргу на висновки Верховного Суду є недоречними, адже не можуть бути застосовані до даних правовідносин, оскільки правовідносини не є подібними до правовідносин у справі № 910/13860/22.

Також відповідач за первісним позовом зазначає, що заявлений у відзиві на апеляційну скаргу розмір судових витрат у сумі 60 000,00 грн є неспівмірно великим, оскільки аналізуючи відзив на апеляційну скаргу вбачається, що даний відзив містить ті самі доводи, які викладені у первісній позовній заяві, відповіді на відзив на первісну позовну заяву, відзиві на зустрічну позовну заяву та інших процесуальних документах, поданих до суду першої інстанції при розгляді справи. У відзиві не зазначено та не надано документів, які підтверджують час, витрачений адвокатом на підготовку даного відзиву та орієнтовний час на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

07.11.2023 відповідачем за первісним позовом подано до суду додаткові пояснення у справі, в яких, зокрема, зазначено про те, що здійснені відповідачем фактичні переплати на корить позивача, з помилковим призначенням у платіжних дорученнях призначення не можуть змінювати умови договору оренди, тому загальна сума переплати, яка підлягає поверненню скаржнику складає 172 052 грн з ПДВ.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/13860/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Коротун О.М., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.09.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Баннерман Волд Клас Фарм Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі № 910/13860/22. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Баннерман Волд Клас Фарм Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі № 910/13860/22 в засіданні 03.10.2023.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2023, у зв`язку з перебуванням судді Коротун О.М., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно з протоколом передачі судової справи між суддями від 02.10.2023, для розгляду справи № 910/13860/22 визначено колегію суддів у складі: Гаврилюк О.М. - головуючий суддя, судді: Ткаченко Б.О., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2023 прийнято справу № 910/13860/22 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Майданевич А.Г.

У судових засіданнях 03.10.2023 та 07.11.2023 оголошувались перерви до 07.11.2023 та 05.12.2023, відповідно.

Так, 07.11.2023 відповідачем до Північного апеляційного господарського суду подано додаткові пояснення у справі, до яких додані додаткові документи.

Згідно із ч. 3 ст. 269 ГПКУкраїни докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про залишення без розгляду документів, доданих до додаткових пояснень, оскільки відповідач за первісним позовом не надав доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, зміну складу колегії суддів, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 910/13860/22 розглядалась протягом розумного строку.

Явка учасників у судове засідання та позиція учасників справи

Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні 05.12.2023 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі № 910/13860/22 залишити без змін.

Представник відповідача за первісним позовом у судовому засіданні 05.12.2023 просив апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі № 910/13860/22 задовольнити в повному обсязі, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі № 910/13860/22 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Баннерман Волд Клас Фарм Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Логістек" заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних втрат та ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ Логістек" у задоволенні первісних позовних вимог та задовольнити вимоги за зустрічним позовом в частині стягнення з ТОВ Логістек" на користь ТОВ Баннерман Волд Клас Фарм Україна" грошових коштів у розмірі 172 052 грн з ПДВ.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається із матеріалів справи, 01.09.2021 між позивачем та відповідачем укладено договір оренди обладнання №010921ОР, відповідно до якого позивач, за договором орендодавець, передає, а відповідач, за договором орендар, приймає в строкове платне користування на умовах оренди (найму) обладнання, з характеристиками зазначеними в додатку №2 до цього договору.

Згідно із п. 2.1, 2.2. договору позивач зобов`язаний передати відповідачу, а відповідач прийняти від позивача об`єкт оренди за актом прийому-передачі протягом 3-х робочих днів з моменту підписання цього договору. Відповідач вступає у строкове платне користування об`єктом оренди з моменту підписання акту прийому-передачі, який є невід`ємною частиною договору (додаток №1). Після закінчення строку дії договору або у разі дострокового припинення дії договору відповідач зобов`язаний протягом 5-ти робочих днів повернути обладнання позивачу за актом прийому-передачі.

Відповідно до п. 3.1, 3.4 договору за користування об`єктом оренди відповідач сплачує позивачу орендну плату. Розмір орендної плати за користування об`єктом оренди за цим договором за місяць становить 36 960,00 грн. Відповідач вносить орендну плату щомісяця: не пізніше 10-го числа поточного місяця - на підставі рахунку, наданого позивачем.

Згідно із п. 4.2.4, 4.4.2 договору відповідач має право на дострокове розірвання цього договору, попередньо повідомивши позивача за 30 (тридцять) календарних днів до запланованої дати розірвання договору. Позивач має право відмовитися від договору та вимагати повернення об`єкту оренди (а також на відшкодування збитків), якщо відповідач не вносить орендну плату протягом 30 календарних днів поспіль.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що за несвоєчасне внесення орендної плати відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу - за кожен день прострочення.

Договір набуває чинності з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі та діє 24 (двадцять чотири) місяці (п. 6.1. договору).

В п. 6.2. договору сторони погодили, що даний договір може бути достроково розірваний за ініціативою однієї зі сторін при відсутності підстав, передбачених чинним законодавством та договором, виключно за умови попереднього письмового повідомлення іншої сторони за 30 (тридцять) календарних днів.

Сторони в п. 7.2. договору передбачили, що у випадку виникнення форс-мажорних обставин сторони повинні повідомити про такі обставини одна одну у письмовій формі протягом 3 (трьох) робочих днів із дня їх настання, із зазначенням у повідомленні суті обставин форс-мажору, дати їх виникнення та приблизного періоду їх дії. Доказом настання обставин форс-мажору є довідка Торгово-промислової палати України або інший документ. Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення стороною про настання обставин форс-мажору позбавляє її права посилатись на такі обставини, як на підставу звільнення від відповідальності за невиконання умов цього договору.

Відповідно до п. 8.2. договору зміни та доповнення до цього договору вносяться виключно за взаємною згодою сторін в письмовій формі, шляхом укладення додаткової угоди до договору.

Згідно із Специфікацією обладнання, яка є додатком №2 до договору, позивач передає в оренду відповідачу ваги автоматичного електронного зважування ESIT у кількості 1 шт.

Так, на виконання умов цього договору, відповідач за користування орендним обладнанням сплатив на користь позивача за первісним позовом орендну плату в розмірі 36 960,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №855 від 30.09.2021 з призначенням платежу: Оплата за оренду обладнання вересень 2021р. зг Дог №010921ОР від 01.09.21, без ПДВ".

В подальшому, 01.10.2021 між позивачем та відповідачем підписано Протокол погодження розміру орендної плати, який є додатком №3 до договору №010921ОР від 01.09.2021, та в якому сторони погодили з 01.10.2021 викласти п. 3.1. чинного договору оренди №010921ОР від 01.09.2021 в наступній редакції: 3.1. За користування об`єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату. Розмір орендної плати за користування об`єктом оренди за цим договором за місяць становить 44 352,00 грн, враховуючи ПДВ 20% 7 392,00 грн щомісячно".

На виконання умов додатку №3, відповідач розрахувався з позивачем за оренду майна у жовтні та листопаді 2021 року в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями №943 від 12.11.2021 на суму 25 000,00 грн, № 1044 від 26.11.2021 на суму 10 000,00 грн, №1052 від 30.11.2021 на суму 9 352,00 грн з призначенням платежів: Оплата за оренду обладнання жовтень 2021 р. зг Дог. №010921ОР від 01.09.21, у т.ч. ПДВ 20%", а також платіжним дорученням №1073 від 06.12.2021 на суму 44 352,00 грн з призначенням платежу: Оплата за оренду обладнання листопад 2021 р. зг. Дог. №010921ОР від 01.09.21, у т.ч. ПДВ 20%".

Так, як зазначає позивач, 01.12.2021 між ним та відповідачем підписано Протокол погодження розміру орендної плати, який є додатком №4 до договору №010921ОР від 01.09.2021, в якому сторони погодили з 01.12.2021 викласти п. 3.1. чинного договору оренди №010921ОР від 01.09.2021 в наступній редакції: 3.1. За користування об`єктом оренди відповідач сплачує позивачу орендну плату. Розмір орендної плати за користування об`єктом оренди за цим договором за місяць становить 119 036,00 грн, враховуючи ПДВ 20% 19 839,00 грн щомісячно", однак, відповідач підписаний додаток №4 від 01.12.2021 позивачу не повернув.

Натомість, як вбачається із матеріалів справи, відповідачем у грудні 2021 році сплачено позивачу орендну плату за грудень 2021 року у розмірі 119 036,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 1102 від 10.12.2021 на суму 50 000,00 грн та № 1108 від 16.12.2021 на суму 69 036,00 грн з призначенням платежів: Оплата за оренду обладнання грудень 2021р. зг Дог. №010921ОР від 01.09.2021, у т.ч. ПДВ 20%".

У січні та лютому 2022 року відповідач також сплачував позивачу орендну плату за січень 2022 року в сумі 119 036,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №14 від 12.01.2022 на суму 67 036,00 грн, № 90 від 01.02.2022 на суму 52 000,00 грн з призначенням платежів: Оплата за оренду обладнання січень 2022р. зг Дог. №010921ОР від 01.09.2021, у т.ч. ПДВ 20%".

У лютому 2022 році відповідачем частково сплачено позивачу орендну плату за лютий 2022 року в сумі 67 036,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 167 від 18.02.2022 з призначенням платежу: Оплата за оренду обладнання лютий 2022р. зг Дог. №010921ОР від 01.09.2021, у т.ч. ПДВ 20%".

15.02.2022 відповідач надіслав позивачу повідомлення за вих. № 150222 про розірвання договору оренди №010921ОР від 01.09.2021, а також просив повернути надмірно та помилково перераховані грошові кошти на загальну суму 149 368,00 грн.

22.02.2022 у відповідь на повідомлення про розірвання договору, позивач листом за вих. №22/02-22 повідомив, що згідно з умовами п. 4.1.6. договору, договір №010921ОР від 01.09.2021 може бути розірваний не пізніше 15.03.2022, водночас, просив сплатити заборгованість за лютий 2022р. у розмірі 52 864,81 грн, додавши рахунки за березень 2022 року, рахунки за березень 2022 року та акт звірки.

Так, позивач зазначає, що відповідач з середини лютого 2022 року припинив сплачувати орендні платежі, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 476 144,00 грн, яка включає в себе неоплачену частину за лютий 2022 року та березень - червень 2022 року, що стало підставою для звернення до суду з первісним позовом.

Крім того, позивач за первісним позовом просить суд стягнути з ТзОВ Баннерман Волд Клас Фарм Україна" пеню у розмірі 27 394,58 грн, 3% річних в сумі 2 582,92 грн та інфляційні втрати у розмірі 19 676,65 грн, нараховані за період з 11.03.2022 по 30.06.2022.

В свою чергу, відповідач, заперечуючи проти задоволення первісного позову, зазначає, що Протокол погодження розміру орендної плати, який є додатком №4 від 01.12.2021 до договору №010921ОР від 01.09.2021 сторонами не підписувався, відповідно розмір орендної плати в сумі 119 036,00 грн не погоджувався. А тому, за твердженням відповідача за первісним позовом, орендна плата після 01.12.2021 згідно додатку №3 від 01.10.2021 складала 44 352,00 грн. При цьому, відповідач підтверджує, що після 01.12.2021 здійснило перерахування на користь позивача за первісним позовом орендну плату за грудень 2021 року в сумі 119 036,00 грн, за січень 2022 року в сумі 119 036,00 грн та за лютий 2022 року в сумі 67 036,00 грн, однак вважає ці суми помилково перерахованими, а тому переплата на загальну суму складає 172 052,00 грн, у зв`язку із чим, відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просить суд стягнути з ТзОВ Логістек" (позивача за первісним позовом) грошові кошти в сумі 172 052,00 грн та розірвати договір оренди обладнання №010921ОР від 01.09.2021, оскільки не користується орендованим майном з березня 2022 року.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення первісного позову та відмову у зустрічному позові, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 ГК України).

Частиною 1 статті 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 760 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Згідно ч. 1 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 283 ГК України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно із статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами, у вересні 2021 року сторонами погоджено орендну плату у розмірі 36 960,00 грн, яка сплачена відповідачем за первісним позовом в повному обсязі.

В подальшому, 01.10.2021 сторонами шляхом підписання Протоколу погодження розміру орендної плати, який є додатком №3 до договору оренди, погоджено, що з 01.10.2021 орендна плата становить 44 352,00 грн, яка також сплачена відповідачем за первісним позовом у жовтні та листопаді 2021 року у повному обсязі.

Як зазначає позивач за первісним позовом, сторони дійшли згоди про збільшення розміру орендної плати до 119 036,00 грн шляхом підписання 01.12.2021 Протоколу погодження розміру орендної плати, який є додатком №4 до договору оренди №010921ОР від 01.09.2021. При цьому, позивач за первісним позовом зазначає, що відповідач за первісним позовом не повернув позивачу підписаний обома сторонами додаток № 4.

Натомість відповідач за первісним позовом, заперечуючи проти укладення додатку №4 до договору, зокрема, щодо збільшення розміру орендної плати з 01.12.2021 до 119 036,00 грн, та наголошує на тому, що орендна плата складає суму у розмірі 44 352,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частини перша та друга статті 640 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна зі сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами ЦК України (частина восьма статті 181 ГК України).

Так, як вбачається із матеріалів справи, у грудні 2021 році відповідачем за первісним позовом останнім сплачено орендну плату в сумі 119 036,00 грн та у січні 2022 році також сплачено на користь позивача за первісним позовом орендну плату в сумі 119 036,00 грн, тобто орендну плату, погоджену у Протоколі погодження розміру орендної плати від 01.12.2021, який є додатком № 4 до договору оренди № 010921ОР від 01.09.2021.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium - принцип добросовісності.

Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Враховуючи викладене вище, сплата відповідачем за первісним позовом орендної плати в сумі 119 036,00 грн та у січні 2022 році також на суму у розмірі 119 036,00 грн, тобто розмір орендної плати, погоджений у Протоколі погодження розміру орендної плати від 01.12.2021, який є додатком № 4 до договору оренди № 010921ОР від 01.09.2021, твердження відповідача за первісним позовом про неукладеність договору, з огляду на його виконання саме відповідачем за первісним позовом у визначеному додатком № 4 розмірі, оцінюється колегією суддів апеляційного господарського суду критично.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції, що з огляду на те, що відповідачем за первісним позовом вчинено дії на схвалення правочину щодо збільшення розміру орендної плати, що сторонами погоджено розмір орендної плати у розмірі 119 036,00 грн з 01.12.2021.

Як стверджує позивач та вбачається із матеріалів справи, відповідачем за первісним позовом здійснено сплату орендної плати за грудень 2021 року та січень 2022 року в повному обсязі та частково за лютий 2022 року - на суму у розмірі 67 036,00 грн.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Як вже зазначалось, 15.02.2022 відповідач за первісним позовом звернувся до позивача за первісним позовом з повідомленням за вих. №150222, в якому повідомило про розірвання договору оренди №010921ОР від 01.09.2021, а позивач за первісним позовом, у відповідь, листом за вих. №22/02-22 від 22.02.2022 погодило розірвання договору №010921ОР від 01.09.2021, але з 15.03.2022, відповідно до умов договору та просив погасити заборгованість за лютий 2022 року та здійснити оплату за березень 2022 року.

Також разом із листом № 22/02-22 позивачем за первісним позовом надіслано відповідачу рахунки за березень 2022р та акт звірки.

Відповіді на лист № 22/02-22 відповідачем за первісним позовом, в тому числі заперечення, зокрема, щодо рахунку за березень 2022р, не надано.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 291 ГК України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 ГК України.

Згідно з положеннями частини 2 статті 188 ГК України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду (ч. 3 ст. 188 ГК України).

У разі прийняття пропозиції договір вважається розірваним за згодою сторін (про що інша сторона повідомляється письмово або сторонами складається єдиний документ).

Тобто, передумовою дострокового розірвання договору оренди є необхідність направлення ініціюючою стороною іншій стороні пропозиції про дострокове припинення договірних відносин. Така пропозиція повинна бути зроблена за 20 календарних днів до запланованої дати розірвання, якщо інший строк не встановлений у самому договорі.

Відповідно до п. 4.2.4. договору орендар має право на дострокове розірвання цього договору, попередньо повідомивши орендодавця за 30 (тридцять) календарних днів до запланованої дати розірвання договору.

Також, в п. 6.2. договору сторони погодили, що даний договір може бути достроково розірваний за ініціативою однієї зі сторін при відсутності підстав, передбачених чинним законодавством та договором, виключно за умови попереднього письмового повідомлення іншої сторони за 30 (тридцять) календарних днів.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду, з огляду на умови договору та листування сторін, погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про розірвання договору оренди обладнання №010921ОР від 01.09.2021, за погодженням сторін, з 15.03.2022, у зв`язку із чим, позовні вимоги є обгрунтованими на суму у розмірі 109 598,06 грн, яка складається із залишку орендної плати за лютий 2022 року на суму у розмірі 52 000,00 грн та орендної плати з 01 по 15 березня 2022 (дата розірвання договору) на суму у розмірі 57 598,06 грн.

Також позивачем за первісним позовом заявлено про стягнення з відповідача за первісним позовом пені у розмірі 27 394,58 грн, 3% річних в сумі 2 582,92 грн та інфляційних втрат у розмірі 19 676,65 грн, нарахованих за період з 11.03.2022 по 30.06.2022.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частиною 1 ст. 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

З урахуванням приписів статті 549, частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Відповідно до п. 5.1. договору передбачено, що за несвоєчасне внесення орендної плати відповідач за первісним позовом сплачує позивачу за первісним позовом пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу - за кожен день прострочення.

Так, як визначено ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки матеріалами справи підтверджується прострочення відповідачем за первісним позовом виконання грошового зобов`язання, з огляду на часткове задоволення позовних вимог за первісним позовом в частині стягнення основного боргу, відповідно нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат здійснюється на суму боргу у розмірі 109 598,06 грн, здійснивши перерахунок сум пені, 3% річних та інфляційних нарахувань, апеляційний господарський суд погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає, що суми пені у розмірі 16 064,37 грн, 3% річних у розмірі 963,86 грн та інфляційних нарахувань у розмірі 768,28 грн, є правильними та такими, що підлягають стягненню з відповідача за первісним позовом.

Щодо зустрічних позовних вимог

Як вже зазначалось, з огляду на умови договору та листування сторін, договір оренди обладнання №010921ОР від 01.09.2021 є розірваним за погодженням сторін з 15.03.2022, у зв`язку із чим підстави для задоволення позовної вимоги про розірвання договору оренди обладнання №010921ОР від 01.09.2021 відсутні.

Також враховуючи те, що як вже встановлено вище, грошові кошти у розмірі 172 052,00 грн сплачені позивачем за зустрічним позовом за оренду обладнання у грудні 2021 року та у січні 2022 року, з урахуванням розміру орендної плати, визначеного у додатку № 4, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом надмірно сплачених коштів в сумі 172 052,00 грн.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення первісних позовних вимог та відсутність підстав для задоволення зустрічного позову, у зв`язку із чим, підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі № 910/13860/22, відсутні.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає інші посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Баннерман Волд Клас Фарм Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі № 910/13860/22 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі № 910/13860/22 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Баннерман Волд Клас Фарм Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі № 910/13860/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі № 910/13860/22 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Справу № 910/13860/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Текст постанови складено та підписано 17.01.2024, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Ткаченка Б.О. з 19.12.2023, та перебуванням судді Ткаченко Б.О. у відпустці по 12.01.2024.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді Б.О. Ткаченко

А.Г. Майданевич