УХВАЛА

12 грудня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/14493/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Вронська Г.О., Губенко Н.М.

за участю секретаря судового засідання - Омельчук А.В.,

за участю представників учасників справи:

позивача - Остапенко О.П. (адвокат),

відповідача - Пінчук-Ніколайчук Ю.В. (адвокат)

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл"

на рішення Господарського суду міста Києва

(суддя - Мандриченко О.В.)

від 18.07.2023

та постанову Північного апеляційного господарського суду

(головуючий - Хрипун О.О., судді - Агрикова О.В., Мальченко А.О.)

від 03.10.2023

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл"

до Приватного акціонерного товариства "Нафтогазвидобування"

про стягнення 39 043 155,72 грн,

Короткий зміст позовних вимог та заперечень

1. У грудні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог і відповіді на відзив) до Приватного акціонерного товариства "Нафтогазвидобування" про стягнення 42 111 111,87 грн заборгованості за договором № 2616-НГД, з яких:

- по акту виконаних робіт № 4 - 8 890 899,35 грн, з яких 4 988 452,40 грн переоцінки вартості виконаних робіт, 3 172 262,99 грн пені, 433 603,38 грн інфляційних витрат, 296 580,58 грн 3 % річних;

- по акту виконаних робіт № 5 - 26 083 794,41 грн, з яких 17 667 666,17 грн основного боргу, 3 795 181,03 грн переоцінки вартості виконаних робіт, 3 761 034,69 грн пені, 329 882,54 грн інфляційних витрат, 530 029,98 грн 3 % річних;

- за виконані роботи з 13.04.2022 по 06.05.2022 - 7 136 418,11 грн, з яких 5 742 913,00 грн основного боргу та 1 393 505,11 грн переоцінки вартості виконаних робіт.

2. Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань з оплати виконаних робіт та переоціненої вартості виконаних робіт до актів № 4, № 5 та робіт, виконаних з 13.04.2022 по 06.05.2022 (акт № 6). Позивач надіслав акти виконаних робіт, однак відповідач їх не підписав і не надав мотивованої відмови від їх підписання. Підрядник не має вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання актів виконаних робіт, а тому такі роботи вважаються прийнятими.

3. Відповідач заперечував проти позовних вимог з таких підстав:

- позивач не надав методику розрахунку переоцінки вартості виконаних робіт за актом № 4, у зв`язку з чим відповідач не може перевірити коректність розрахунку;

- єдиним учасником позивача є резидент республіки білорусь. Постановою Правління Національного банку України від 24.02.2022 № 18 (в редакції постанови від 04.03.2022 №36) з 04.03.2022 зупинено здійснення операцій за рахунками осіб, кінцевими бенефіціарними власниками яких є резиденти республіки білорусь. В ухвалі Печерського районного суду міста Києва від 13.06.2022 у справі № 758/4107/22 про накладення арешту на майно позивача зазначено, що є підстави вважати, що ТОВ "Сервіс Ойл" пов`язане зі збройною агресією російської федерації проти України та кошти, отримані від діяльності вказаного підприємства, можуть спрямовуватись на фінансування дій, вчинених з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади в Україні. Тому відповідач не здійснював оплати за актом № 5;

- у розрахунках позивача наявні арифметичні помилки щодо правильного обрахування переоцінки вартості виконаних робіт за актом № 6 від 07.03.2023 (за період з 13.04.2022 по 06.05.2022), про що відповідач повідомив позивача листом № 10/25 від 18.04.2023;

- вимоги за актом № 6 (за період з 13.04.2022 по 06.05.2022) є передчасними, оскільки позивач 18.04.2023 прийняв зауваження відповідача щодо розміру переоцінки, а тому вартість виконаних робіт не може вважатися узгодженою.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

4. 04.07.2017 позивач (підрядник) та відповідач (компанія) уклали договір № 2616-НГД про виконання робіт з буріння свердловини № 25, 61, 75, 72 Семиренківського ГКР з використанням бурової установки та персоналу підрядника (далі - договір) з додатками A-S.

5. Відповідно до пункту 1.4. договору компанія доручає підряднику, a підрядник приймає на себе зобов`язання виконати роботи з буріння свердловин до встановленої компанією глибини, спуск колон/хвостовика та їх кріплення, випробування на герметичність, випробування закінченої бурінням свердловин на ліцензійній ділянці та виконання ycix допоміжних робіт та надання послуг, відповідно до умов цього договору та індивідуального проекту на буріння, a компанія зобов`язується провести оплату виконаних робіт згідно з умовами договору.

6. За змістом пункту 10.1 договору усі документи, які надаються разом з актом виконаних робіт, оплачуваних за сервісними ставками надаються підрядником за адресою: 36000, м Полтава, вул. Стрітенська, 36. Для прискорення документообігу сторони допускають обмін документами з застосуванням засобів електронного зв`язку (факс, електронна пошта) на адреси сторін, зазначені в цьому договорі. Сторони визнають юридичну силу документів, відправлених (отриманих) за допомогою засобів електронного зв`язку на адреси сторін, зазначені в договорі, за умови подальшого направлення їх оригіналів протягом 3-х робочих днів від дати їх передачі засобами електронного зв`язку. Компанія протягом 15 календарних днів з моменту отримання акту виконаних робіт від підрядника при відсутності зауважень та/чи заперечень підписує його і передає підряднику. При наявності заперечень та/або зауважень компанія письмово повідомляє підрядника про такі заперечення та/або зауваження протягом 10 календарних днів з моменту отримання акту виконаних робіт. При отриманні від компанії мотивованих заперечень та/або зауважень до акту виконаних робіт підрядник протягом 3 (трьох) робочих днів зобов`язаний усунути зазначені компанією заперечення та/або зауваження та y визначений термін повторно направити акт виконаних робіт на адресу компанії. Компанія протягом 3 робочих днів з моменту повторного отримання акту виконаних робіт при відсутності заперечень та/або зауважень підписує його і передає підряднику. Якщо останній день строків, визначених у цьому абзаці, припадає на вихідний або неробочий святковий день, то моментом закінчення строку вважається найближчий робочий день, що передує йому.

7. Згідно з пунктом 10.2. договору всі платежі повинні бути сплачені підрядником виключно в українських гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до долара США, встановленого Національним банком України на дату здійснення платежу. Датою здійснення платежу є дата списання коштів з розрахункового рахунку компанії.

У пунктах 4.1. - 4.4. додатку F до договору сторони визначили розмір ставок, тарифів і цін в гривнях, вказавши еквівалент в доларах США. Грошовий еквівалент ставок, тарифів і цін в доларах США визначений відповідно до офіційного курсу валют (долар/гривня), встановленого Національним банком України на 04.08.2017 (25, 885752 грн за один долар США) та опублікованого на офіційному сайті Національного банку України.

8. Підпунктом "в" пункту 10.2. договору передбачено, що оплати за визначеними цим договором чинними сервісними ставками (додаток F) проводяться впродовж 30 (тридцяти) календарних днів з моменту підписання обома сторонами акту виконаних робіт щодо відповідного об`єму в порядку, передбаченому пунктом 10.1. договору, та після отримання від підрядника відповідного рахунку-фактури.

Вартість виконаних підрядником робіт в звітному місяці по операційному тарифу визначається в такий спосіб: P1 = Orl/A2*A0*H1, де P1 - вартість виконаних робіт з операційного тарифу, Orl - операційний тариф (грн на добу додаток F), A2 - офіційний курс гривні до дол США, встановлений Національним банком України на дату укладення цього договору, A0 - офіційний курс гривні до дол США встановлений Національним банком України на дату закінчення робіт у звітному періоді, вказаному в акті виконаних робіт, Н1 - фактична кількість годин роботи за операційним тарифом (годин)/24 (години).

9. 18.02.2022 сторони підписали акт виконаних робіт № 4 та розрахунок до акту виконаних робіт № 4 на загальну суму 23 665 284, 67 грн.

10. Оплату по акту виконаних робіт № 4 відповідач провів таким чином: 13.07.2022 у розмірі 5 335 689,19 грн; 04.08.2022 у розмірі 12 221 412,63 грн; 03.11.2022 у розмірі 6 108 182,85 грн.

11. На момент здійснення оплати вказаних сум відповідач не скоригував суму оплати, враховуючи курс долара США на дату відповідної оплати (переоцінка вартості виконаних робіт).

12. Акт виконаних робіт № 5 від 16.03.2022 та розрахунок до нього, на суму 17 667 666,71 грн, було передано відповідачеві засобами пошти 27.06.2022.

13. Відповідач погодився, що неоплаченими залишилися роботи за актом №5 на загальну суму 17 667 666,71 грн, а методика розрахунку переоцінки вартості виконаних робіт за актом № 5 від 16.03.2022 в сумі 3 795 181, 03 грн є арифметично вірною і відповідає умовам договору.

14. Листом від 03.04.2023 № 71/25 відповідач надав позивачеві зауваження/заперечення до акту здачі-приймання виконаних робіт № 6, а в листі від 18.04.2023 № 10/59 позивач прийняв зауваження відповідача щодо суми переоцінки вартості виконаних робіт за актом № 6 від 07.03.2023.

15. Позивач не надав доказів направлення відповідачеві акту № 6 в погодженій сторонами редакції та самого акту.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

16. Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.07.2023, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду, позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 17 667 666, 17 грн заборгованості, 7 830 430, 88 грн переоцінки вартості виконаних робіт, 763 485, 92 грн інфляційних втрат, 826 610, 56 грн 3 % річних, 1, 00 грн пені, 510 322, 38 грн судового збору. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. За клопотанням відповідача відстрочено виконання рішення строком на шість місяців до 18.01.2024.

17. Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов таких висновків:

- позов у частині стягнення з відповідача заборгованості по акту № 5 та переоцінки вартості виконаних робіт за актами № 4 і № 5, нараховані на них пеня, інфляційні втрати та 3% річних є обґрунтованим і підлягають задоволенню;

- вимога про стягнення 5 742 913, 00 грн основного боргу та 1 393 505, 11 грн переоцінки вартості виконаних робіт за актом № 6 є передчасною та недоведеною, оскільки відповідач висловив незгоду з наданим на погодження актом № 6, з якою погодився позивач. А тому обсяг та вартість робіт за період з 13.04.2022 по 06.05.2022 не можна вважати узгодженими. Відкоригованого акту позивач не складав та не надсилав відповідачу;

- розмір штрафних санкцій підлягає зменшенню на підставі частини третьої статті 551 ЦК України до 1, 00 грн;

- витрати на професійну правничу допомогу не підлягають відшкодуванню, оскільки наданий на підтвердження понесених витрат акт приймання наданих послуг датований 18.07.2023, тоді як опис наданих послуг складався 14.07.2023. Тому суд дійшов висновку, що акт наданих послуг не надано, що є підставою для відмови в задоволенні клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу, виклад позиції інших учасників справи. Підстава відкриття касаційного провадження

18. 16.10.2023 позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позов та стягнути заборгованість за договором за роботи виконані з 13.04.2022 по 06.05.2022 у сумі 7 136 418,11 грн (з яких 5 742 913, 00 грн основного боргу, 1 393 505,11 грн переоцінки вартості виконаних робіт) та витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 39 800, 00 грн, в суді апеляційної інстанції - 12 500, 00 грн. Вирішити питання про відшкодування позивачу судових витрат у суді касаційної інстанції.

19. Скаржник визначає підставою касаційного оскарження судових рішень пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України.

20. Касаційна скарга мотивована таким:

- суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку щодо недоведеності позивачем вимог про стягнення 7 136 418,11 грн, оскільки неправильно застосували норми статей 853, 882 ЦК України і не врахували висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 17.08.2021 у справі №910/16308/20, що передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт підрядником за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови замовника про причини неприйняття робіт (виявлені недоліки) у строк, визначений договором. Тобто підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта. При цьому сам по собі факт відсутності підписаних сторонами актів передавання-приймання виконаних робіт не є визначальним для висновку про невиконання підрядником робіт;

- позивач не просив стягувати заборгованість за актом № 6, вимога була заявлена про стягнення заборгованості за договором за роботи, виконані з 13.04.2022 до 06.05.2022;

- суди неправильно застосували норми статей 126, 129 ГПК України та не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, від 18.01.2022 у справі № 916/3646/20, від 17.12.2020 у справі № 910/11005/16, від 06.04.2020 у справі № 910/4783/19, від 30.07.2019 у справі № 922/4164/17, від 26.06.2019 у справі № 910/9241/18, від 04.06.2019 у справі № 922/1350/18, від 14.05.2019 у справі № 904/65/18, від 06.03.2019 у справі № 910/15357/17, від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17, від 18.12.2018 у справі № 910/4881/18 щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу;

- акт наданих послуг було датовано 18.07.2023 і подано 14.07.2023, оскільки на 18.07.2023 було призначено судове засідання, в якому представник позивача мав намір брати участь в режимі відеоконференції, однак суд не розглянув відповідне клопотання. Позивач разом з детальним описом робіт надав також вичерпний перелік доказів на підтвердження понесених витрат. Тому суд першої інстанції мав задовольнити заявлені витрати у розмірі 39 800 грн, за виключенням 2 100 грн за участь в судовому засіданні 18.07.2023, в якому представник сторони участі не приймав.

21. 23.11.2023 відповідач звернувся до Верховного Суду з відзивом на касаційну скаргу, в якому заперечував проти доводів скарги.

22. Відзив обґрунтовано таким:

- позивач у листі №10/59 від 18.04.2023 прийняв зауваження відповідача щодо розміру переоцінки вартості виконаних робіт за актом № 6 від 07.03.2023 та погодився, що правильною сумою є 1 393 505, 11 грн, однак заява про збільшення позовних вимог подана без урахування коригувань;

- вимоги позивача є передчасними, оскільки акт № 6 та розрахунок до нього не узгоджені, відповідно права позивача не порушені.

Позиція Верховного Суду

23. За чинним конституційним правопорядком, що його визначено приписами пункту 14 частини першої статті 92, пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України, на рівні закону забезпечується право на апеляційний перегляд кожної справи, а право на касаційне оскарження судового рішення забезпечується лише в тих випадках, що їх визначив законодавець.

24. У статті 287 ГПК України, якою регламентоване право касаційного оскарження, визначено перелік судових рішень, які підлягають касаційному оскарженню у господарському процесі, а також визначені підстави та випадки, коли касаційне оскарження допускається.

25. З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом застосовуються правила статті 300 ГПК України, відповідно до якої переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша).

26. Касаційне провадження у справі відкрито відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, яка визначає, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

27. Наведене узгоджується із частиною четвертою статті 236 ГПК України, яка визначає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

28. Отже, відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) відсутня постанова Верховного Суду про відступлення від такого висновку; (3) висновок Верховного Суду стосується правовідносин, які є подібними.

29. Задля юридичної визначеності в застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин (подібність відносин), Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 (пункт 39) конкретизувала свої висновки щодо подібності правовідносин, зазначивши таке. На предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Установивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то в такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним й об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

30. У постанові від 17.08.2021 у справі № 910/16308/20, на яку посилається скаржник, Верховний Суд сформував висновок, що згідно з положеннями статей 853, 882 ЦК України, якщо замовник не підписав акт та не висловив заперечення щодо виконаних робіт, то такі роботи вважаються прийнятими. Отже, передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт підрядником за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови замовника про причини неприйняття робіт (виявлені недоліки) у строк, визначений договором. Тобто підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта. При цьому сам по собі факт відсутності підписаних сторонами актів передачі- приймання виконаних робіт не є визначальним для висновку про невиконання позивачем робіт.

31. За обставинами справи № 910/16308/20 позивач направив на адресу відповідача акти виконаних будівельних робіт, мотивованої відмови відповідач від приймання робіт та підписання акта виконаних робіт не вчиняв. Крім того, відповідач не заперечував проти обсягу виконаних позивачем робіт, а зауважував на тому, що позивач не дотримався встановленого у договорі порядку підписання актів та довідок.

32. Водночас у справі, що переглядається, за встановленими судами обставинами, відповідач висловив мотивовану відмову від підписання акту №6, з якою погодився позивач і останній не вчинив дій, передбачених пунктом 10.1. договору щодо усунення зазначених заперечень та повторного направлення акту виконаних робіт на адресу компанії.

33. Крім того, позивач акцентує увагу на тому, що ним заявлена вимога не за актом виконаних робіт № 6, а за договором за період з 13.04.2022 до 06.05.2022 (без посилання на акт).

34. Тобто спірні правовідносини у цій справі та у справі № 910/16308/20, на висновки у якій послався скаржник у касаційній скарзі щодо прийняття робіт в разі не підписання акту та не висловлення заперечень щодо нього, є неподібними за змістовним критерієм, оскільки суди у цій справі встановили наявність мотивованої відмови замовника від підписання акту, з якою погодився підрядник, а сам скаржник наголошує, що вимоги заявлені взагалі не на підставі акту (фактично у спосіб не передбачений договором). Питання стягнення вартості виконаних робіт без пред`явлення акту у справі № 910/16308/20 не досліджувалось і взагалі не вирішувалось.

35. Отже, наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України щодо суті позовних вимог, не була належно обґрунтована скаржником та не отримала підтвердження після відкриття касаційного провадження.

36. Щодо оскарження судових рішень в частині відмови у задоволенні вимог позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу Верховний Суд виходить з такого.

37. Скаржник у касаційній скарзі цитує норми пункту 1 частини третьої статті 123, частин першої - четвертої, шостої статті 126 ГПК України та частини восьмої статті 129 ГПК України і зазначає про неврахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 24.01.2022 у справі №911/2737/17, від 18.01.2022 у справі № 916/3646/20, від 17.12.2020 у справі № 910/11005/16, від 06.04.2020 у справі № 910/4783/19, від 30.07.2019 у справі № 922/4164/17, від 26.06.2019 у справі № 910/9241/18, від 04.06.2019 у справі № 922/1350/18, від 14.05.2019 у справі № 904/65/18, від 06.03.2019 у справі №910/15357/17, від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17, від 18.12.2018 у справі № 910/4881/18).

38. У наведених справах сформовано висновки щодо необхідності застосування критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критеріїв розумності їхнього розміру та співмірності зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (справи №911/2737/17, № 916/3646/20, № 910/9241/18, №922/1350/18, №904/65/18, №910/15357/17, № 910/15944/17, № 910/4881/18.

39. У справах № 910/11005/16 № 922/4164/17 сформовано висновок, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

40. Водночас у справі, яка переглядається, суд першої інстанції взагалі не застосовував критерії реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру та співмірності і не досліджував доказів на підтвердження понесених витрат, оскільки дійшов висновку про недотримання позивачем частини третьої статті 126 ГПК України, оскільки позивач не надав акт наданих послуг, що стало підставою для відмови в задоволенні клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу.

41. Тобто у справі, що переглядається, суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу мотивуючи це тим, що акт наданих послуг не було подано заявником і взагалі не вирішувалось питання щодо наявності або ж відсутності підстав для зменшення розміру заявлених витрат з урахуванням критеріїв реальності, розумності та співмірності адвокатських витрат.

42. Отже, спірні правовідносини у цій справі та у справах №911/2737/17, №916/3646/20, № 910/11005/16, № 910/4783/19, №922/4164/17, № 910/9241/18, № 922/1350/18, № 904/65/18, № 910/15357/17, № 910/15944/17, № 910/4881/18, на висновки у яких послався скаржник у касаційній скарзі щодо застосування критеріїв реальності, розумності та співмірності адвокатських витрат, є неподібними за змістовним критерієм, оскільки суд у цій справі взагалі не досліджував питання реальності, розумності та співмірності адвокатських витрат через відмову у задоволенні заяви з підстави не надання акту.

43. Скаржник не навів інших висновків Верховного Суду щодо застосування частини третьої статті 126 ГПК України стосовно детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, який подається на підтвердження понесених витрат.

44. Отже, наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України щодо вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу, не була належно обґрунтована скаржником та не отримала підтвердження після відкриття касаційного провадження.

45. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновки щодо застосування норми права, які викладені у постановах Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

46. З огляду на викладене, касаційне провадження, яке відкрите з підстави передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, підлягає закриттю на підставі пункту 5 частини першої статті 296 цього Кодексу.

47. Оскільки підстави касаційного оскарження, наведені у скарзі, не знайшли свого підтвердження і відсутні підстави для скасування оскаржуваних рішень, то вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу, понесених в судах апеляційної та касаційної інстанцій, в силу статті 129 ГПК України, також не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 234, 235, пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс Ойл" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 18.07.2023 у справі № 910/14493/22 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Кондратова

Судді Г. Вронська

Н. Губенко