ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2023м. ХарківСправа № 922/4333/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення (вх. №34270 від 13.12.2023) по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю антиколекторська компанія "Закон" (02140, м. Київ, вул. Мишуги Олександра, буд. 12А, оф. 351)
до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
про за участю представників: стягнення 150000,00 грн.
позивача - Пушкарьов О.О.;

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Харківської області подано позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю антиколекторська компанія "Закон" до відповідача - ОСОБА_1 про стягнення 150000,00 грн. та судові витрати.

Рішенням господарського суду Харківської області від 12.12.2023 у позові відмовлено.

13.12.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської від представника відповідача зареєстровано заяву про ухвалення додаткового рішення (вх. №34270).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.12.2023 прийнято заяву про ухвалення додаткового рішення (вх. №34270 від 13.12.2023) до розгляду та призначено судове засідання на 19.12.2023 о 13:00.

14.12.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від представника відповідача зареєстровано заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (вх. №34536).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.12.2023 заяву представника відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (вх. №34536 від 14.12.2023) задоволено та призначено проведення судового засідання на 19.12.2023 о 13:00 у режимі відеоконференції.

15.12.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області зареєстровано заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення (вх. №34633), в якій просить суд відмовити у задоволенні заяви представника відповідача про стягнення з позивача витрат на правову допомогу у розмірі 15000,00 грн. або зменшити розмір судових витрат на правову допомогу до рівня обґрунтованих, які досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

15.12.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області від представника позивача зареєстровано заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. №34536).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.12.2023 заяву представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. №34596 від 15.12.2023) задоволено та призначено проведення судового засідання на 19.12.2023 о 13:00 у режимі відеоконференції.

Представник позивача у судове засідання в режимі відеоконференції з`явився, проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення заперечив з підстав, що викладені у поданих запереченнях.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Втім, про дату, час та місце судового засідання повідомлений судом належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.

Приписами частини 3 статті 233 ГПК України визначено, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні за результатами розгляду справи по суті.

Відповідно до частини 1, 2 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 3 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

З огляду на вище вказане, матеріали справи свідчать про те, що учасники справи повідомлені належним чином про проведення судового засідання. Разом з тим, матеріали справи свідчать, що судом було створено всім учасникам справи належні умови для доведення своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Оскільки судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи, вжито заходи для належного повідомлення сторін про дату, час та місце розгляду заяви, враховуючи необхідність дотримання вимог законодавства в частині розгляду поданої заяви в межах присічного процесуального строку, що передбачений частиною 3 статті 244 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути подану заяву у призначеному судовому засіданні без участі відповідача.

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення (вх. №34270 від 13.12.2023), дослідивши матеріалів справи, а також заслухавши думку представника позивача, суд зазначає наступне.

Пунктом 12 частини 3 статті 2 ГПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до частин 1, 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Господарським процесуальним законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно з частинами 1, 2, 4 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Приписами частини 5 статті 129 ГПК України передбачено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до частини 3 статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що факт понесення стороною судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, зокрема на підставі договору про надання правничої допомоги та відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості.

У даному разі, в обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн. представником відповідача подано наступні документи: договір про надання правової допомоги №01-30/10/23 від 30.10.2023, ордер серія АА №1372052 від 09.11.2023, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧК №000889 від 15.03.2018, акт приймання-передачі правової допомоги №1 від 08.12.2023 до договору про надання правової допомоги №01-30/23 від 30.10.2023, завдання клієнта №1 від 30.10.2023 до договору про надання правової допомоги №01-30/10/23, інформаційне повідомлення про зарахування коштів №507208662.1 від 31.10.2023 на суму 15000,00 грн.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Між тим, положення статті 16 ГПК України передбачають, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Як свідчать матеріали справи, відповідач звернувся до Адвокатського об`єднання "Юридична компанія "Інтерлегум" з метою надання юридичних послуг з приводу захисту інтересів клієнта, про що було укладено договір про надання правової допомоги №01-30/10/23 від 30.10.2023.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Пунктом 1.1. договору передбачено, що клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором та додатками до нього.

Умовами пункту 2.9 договору визначено, що для надання юридичної допомоги клієнту, адвокатське об`єднання призначає адвоката Маленка Олександра Васильовича.

Відповідно до пункту 4.1. договору надання адвокатським об`єднанням правової допомоги в межах договору відбувається згідно з завданням клієнта, з врахуванням положень та сутності самого договору, яке письмово погоджується сторонами в додатку до договору.

Пунктом 4.7 договору передбачено, що звіт про надану правову допомогу може бути викладений адвокатським об`єднанням у Акті приймання-передачі наданої правової допомоги.

Відповідно до пункту 4.9 договору моментом виконання адвокатським об`єднанням обов`язків по договору та надання належним чином правової допомоги згідно завдання клієнта, є момент підписання сторонами Акта приймання-передачі наданої правової допомоги.

Відповідно до пункту 4.13. договору вартість правової допомоги адвокатського об`єднання згідно умов договору обумовлюється сторонами у завданні клієнта.

Умовами пункту 4.14. договору погоджено, що правову допомогу, яка надається адвокатським об`єднанням, клієнт оплачує в національній валюті України - гривні, шляхом переказу на банківський рахунок адвокатського об`єднання, що вказаний у рахунку на оплату наданої правової допомоги, грошової суми, погодженої в додатку до договору, без ПДВ.

Відповідно до умов пункту 1 завдання клієнта №1 від 30.10.2023 до договору про надання правової допомоги №01-30/10/23 (надалі - завдання) адвокатське об`єднання за завданням клієнта має надати правову допомогу з представництва прав та законних інтересів клієнта як відповідача по господарській справі №922/4333/23, яка перебуває в провадженні Господарського суду Харківської області, а також за необхідності в компетентних господарських судах апеляційної та касаційної інстанції.

Пунктом 3 завдання визначено, що гонорар адвокатського об`єднання за надання правової допомоги, вказаної в п. 1 завдання становить фіксовану суму 15000,00 грн. без ПДВ. Гонорар має бути сплачений клієнтом протягом 3 днів з дати підписання завдання до договору на підставі відповідного рахунку на оплату.

Умовами пункту 4 завдання погоджено, що правова допомога, визначена в п. 1 завдання, має бути надана адвокатським об`єднанням в порядку та строки, визначені нормами чинного законодавства України та умовами договору.

Пунктом 5 завдання передбачено, що адвокатське об`єднання розпочинає надання правової допомоги клієнту, визначеної в п. 1 завдання, негайно після підписання та скріплення печатками (за наявності) сторін цього завдання до договору та оплати гонорару, визначеного в п. 3 завдання до договору.

Разом з тим, між сторонами було укладено та підписано Акт приймання-передачі наданої правової допомоги №1 від 08.12.2023 до договору про надання правової допомоги №01-30/10/23 від 30.10.2023.

Відповідно до змісту пункту 1 вказаного вище Акта №1 від 08.12.2023 адвокатське об`єднання за завданням клієнта в період з 30.10.2023 по 08.12.2023 надало правову допомогу за завданням №1 від 30.10.2023 до договору про надання правової допомоги №01-30/10/23 від 30.10.2023 на загальну суму 15000,00 грн. без ПДВ.

Пунктом 2 Акта №1 від 08.12.2023 передбачено деталізацію наданої адвокатським об`єднанням клієнту правової допомоги за завданням №1 від 30.10.2023 до договору про надання правової допомоги №01-30/10/23 від 30.10.2023, а саме: 1) ознайомлення з ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.10.2023 по господарській справі №922/4333/23; 2) ознайомлення з ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.10.2023 по господарській справі №922/4333/23; 3) ознайомлення з позовом (з додатками) ТОВ АК "Закон" до ОСОБА_1 про стягнення коштів по господарській справі №922/4333/23; 4) підготовка процесуального документа - відзив на позов ТОВ АК "Закон" до ОСОБА_1 про стягнення коштів по господарській справі №922/4333/23; 5) ознайомлення з ухвалою Господарського суду Харківської області від 29.11.2023 по господарській справі №922/4333/23; 6) підготовка процесуального документа - заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (в порядку ст. 197 ГПК України) по господарській справі №922/4333/23; 7) ознайомлення з ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.12.2023 по господарській справі №922/4333/23.

Пунктом 3 Акта №1 від 08.12.2023 передбачено, що жодних претензій по якості, повноті, строках та обсягу в цілому наданої правової допомоги клієнт до адвокатського об`єднання не має.

Матеріали справи також свідчать, що відповідно до інформаційного повідомлення про зарахування коштів №507208662.1 від 31.10.2023 клієнт сплатив на користь адвокатського об`єднання гонорар у розмірі 15000,00 грн. із відповідним призначенням платежу.

Згідно статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Суд зазначає, що у відповідності до норм чинного процесуального законодавства під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 ГПК України за клопотанням іншої сторони; 2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України.

Тобто критерії, що визначені частиною 4 статті 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини 4 статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною 5 статті 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 24.03.2021 у справі № 922/2157/20.

Отже, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

Верховний Суд у постанові від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Отже, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. При цьому, оцінка обґрунтованості, розумності, реальності, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з огляду на обсяг наданих адвокатом послуг, характер спору, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.

Такі докази, відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.

Надаючи оцінку наданим доказам в обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи конкретні обставини даної справи, суд зазначає наступне.

Із змісту Акту приймання-передачі наданої правової допомоги №1 від 08.12.2023 слідує деталізація наданої адвокатським об`єднанням правової допомоги, яка включає ознайомлення з позовною заявою з додатками, а також подання відзиву на позовну заяву.

З матеріалів справи убачається, що адвокатом ознайомлено з позовною заявою разом з доданими до неї документами та в подальшому реалізовано передбачене статтею 165 ГПК України процесуальне право на подання відзиву на позовну заяву з викладенням заперечень проти позову.

Однак суд бере до уваги, що позовна заява разом із доданими до неї документами, а також поданий відзив на позовну заяву не є значними за своїм обсягом, оскільки складаються з декількох сторінок та не передбачають необхідності виконання адвокатом значного обсягу юридичної і технічної роботи з ознайомлення та формування заперечень проти позову у формі відзиву на позовну заяву. При цьому додані до позовної заяви та відзиву на позовну заяву документи у переважній своїй більшості є однотипними (платіжні інструкції, акти приймання-передачі тощо), які складаються з одного чи декількох аркушів та не потребують значної за обсягом роботи із їх вивчення, аналізу, а також підготовки для подання до суду в обґрунтування правової позиції по справі.

Окрім того, одним із видів правової допомоги в Акті №1 від 08.12.2023 вказано підготовку заяви про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду в порядку статті 197 ГПК України. У даному разі, матеріали справи дійсно містять заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду в порядку статті 197 ГПК України (вх. №33122 від 04.12.2023, а.с. 90-93), яку ухвалою господарського суду Харківської області від 06.12.2023 задоволено.

Отже, надання адвокатом вказаного різновиду правової допомоги з представництва інтересів відповідача у судовому засіданні відповідає критерію реальності та узгоджується із передбаченим статтею 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та погодженими умовами пункту 2.1. договору №01-30/10/23 від 30.10.2023 видами правової допомоги. Водночас суд зазначає, що підготовка та подання до суду вказаної заяви з огляду на її правової зміст та обсяг також свідчить про відсутність об`єктивної необхідності в виконанні адвокатом значної за обсягом правової роботи та застосування різних видів юридичної техніки під час її підготовки.

Разом з тим, ознайомлення з ухвалами господарського суду Харківської області від 13.10.2023, 27.10.2023, 29.11.2023, 06.12.2023 по справі №922/4333/23 є складовою роботи адвоката з належної підготовки до представництва інтересів відповідача у суді та такі дії є взаємопов`язаними з іншими видами правової допомоги у даній справі.

Крім того, суд зазначає, що спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного та Господарського кодексу України, а тому цитування великої кількості норм права, законів та іншої нормативно-правової бази, яка підлягає дослідженню і застосуванню, спірні правовідносини у даному разі також не передбачають.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 виснувала, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Таким чином, враховуючи обставини справи та наведені законодавчі приписи суд вважає, що вартість послуг на професійну правничу допомогу щодо представництва інтересів відповідача в суді у розмірі 15000,00 грн. є завищеною. Такий розмір судових витрат не має характеру необхідних, неспівмірний зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, а також не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору у розумінні приписів частини 5 статті 129 ГПК України, що не узгоджується із принципом розподілу таких витрат.

Відповідно до частини 2 статті 2 ГПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Пункт 1 частини третьої цієї статті визначає верховенство права однією із основних засад (принципів) господарського судочинства.

Змістовне наповнення вказаного принципу неодноразово і досить детально аналізував Конституційний Суд України. Так, зокрема, в абзаці другому підпункту 4.1 пункту 4 рішення від 02.11.2004 № 15-рп/2004 ним акцентувалася увага на тому, що верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

У системному зв`язку із наведеними вище правовими положеннями, наявними у матеріалах справи доказами, з огляду на фактичні обсяги наданих відповідачу послуг професійної правничої допомоги щодо представництва його інтересів у суді, враховуючи принцип верховенства права, пропорційності та справедливості, а також беручи до уваги критерій реальності, обґрунтованості та розумності розміру таких витрат, суд дійшов висновку, що стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн. суперечитиме наведеним принципам та критеріям розподілу судових витрат, зазначена сума витрат виходить за розумні межі визначення гонорару у даній справі, є неспівмірною із характером спору, виконаними адвокатом роботами та обсягом наданих адвокатом послуг.

Відтак, суд дійшов переконливого висновку, що справедливим, розумним, реальним, обґрунтованим та співмірним слід вважати зменшений розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу у розмірі 7500,00 грн.

При цьому суд відхиляє заперечення позивача щодо відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у повному обсязі та вважає за доцільне наголосити на необхідності дотримання принципу захисту права працівника на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України, оскільки діяльність адвоката є оплачуваною працею, і така оплата в силу статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" слугує формою винагороди за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Враховуючи положення пункту 12 частини 3 статті 2 та частини 8 статті 129 ГПК України сторони не позбавляються права на відшкодування судових витрат у разі їх підтвердження та подання у порядку та строки, встановлені процесуальним законом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, пункту 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, та пунктів 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ Лавентс проти Латвії від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення у справі №922/4333/23 в порядку статті 244 ГПК України та часткового задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення (вх. №34270 від 13.12.2023).

На підставі викладеного, керуючись статтями 73, 76, 77, 86, 123, 126, 129, 236-238, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Заяву про ухвалення додаткового рішення (вх. №34270 від 13.12.2023) - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю антиколекторська компанія "Закон" (02140, м. Київ, вул. Мишуги Олександра, буд. 12А, оф. 351, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7500,00 грн.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржено в порядку та строки, що передбачені статтею 254, 256-259 ГПК України.

Повне додаткове рішення складено 22.12.2023 р.

Суддя Г.І. Сальнікова