РІШЕННЯ

Іменем України

26 грудня 2023 року м. Чернігівсправа № 927/415/23

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні за участю секретаря судового засідання Тарасевич А.М.

Позивач: Приватне акціонерне товариство "Ніжинський жиркомбінат",

, вул. Прилуцька, 2, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Хлібний двір",

УНП 191771727, вул. Кузьми Мініна, 21, корпус 2, кімн. 209, м. Мінськ, Республіка Білорусь, 220014,

поштова адреса: вул. Притицького, 62, корп. 2, ком. 633, м. Мінськ, Республіка Білорусь, 220140

Предмет спору: про стягнення 20 271,00 доларув США,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: Зубенко В.М., адвокат,

від відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватне акціонерне товариство "Ніжинський жиркомбінат" звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібний Двір" про стягнення 20 271,00 долару США заборгованості.

Процесуальні дії у справі.

У зв`язку з недодержанням позивачем вимог, викладених у ст. 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою суду від 22.03.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі суду.

Ухвалою суду від 03.04.2023 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 14.11.2023 о 10:00, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті та зупинено провадження у справі до 14.11.2023.

Оскільки відповідачем у справі є іноземна юридична особа, тому виникла необхідність звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до ст. 365 Господарського процесуального кодексу України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 366 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

У випадках, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, підсудність справ за участю іноземних осіб може бути визначено за угодою сторін.

Пунктом 7.4 Контракту № 08/10/2021 (далі - Контракт) передбачено, що у всьому іншому, що не передбачено даним Контрактом, сторони керуються діючим законодавством України.

Таким чином, при вирішенні спорів сторони керуються Законами України та Господарським процесуальним кодексом України.

Пунктом 1.3 Контракту сторони визначили умови поставки: DAP кордон України - Республіка Білорусь (з/д станція прикордонпереходу Тєрюха) згідно умов Інкотермс - 2010.

Згідно із п. 2.1 Контракту поставка товару здійснюється залізничним транспортом насипом в залізничних вагонах-зерновозах ) (далі - вагони). Базис поставки товару - DAP кордон України - Республіки Білорусь, залізничні станції Горностаївка (Україна). Зі сторони Республіки Білорусь станціями переходу через митний кордон є станція Терюха згідно умовам Інкотермс - 2010.

Отже враховуючи положення частини п`ятої статті 29 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Подібний за змістом правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.09.2020 у справі № 916/363/20, від 24.02.2021 у справі № 912/354/20.

Згідно ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Наведені вище умови контракту свідчать, що базисом поставки товару є - DAP кордон України - Республіки Білорусь, залізничні станції Горностаївка (Україна). Зі сторони Республіки Білорусь станціями переходу через митний кордон є станція Терюха згідно умовам Інкотермс - 2010.

Відповідно умови Контракту передбачають місце виконання контракту станція Горностаївка (Чернігівська область, Україна), за таких обставин розгляд справи повинен здійснюватися Господарським судом Чернігівської області.

Згідно зі ст. 367 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Законом України від 1 грудня 2022 року № 2783-IX "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року" з 23.12.2022 зупинено у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., № 46, ст. 417), та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року №140/98-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1998 р., № 26, ст. 162).

Відповідно до ст. 5 Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, яка набрала чинності для України 19.12.1992, компетентні суди та інші органи держав - учасниць Співдружності Незалежних держав зобов`язуються надавати взаємну правову допомогу. Взаємне надання правової допомоги включає вручення і пересилання документів і виконання процесуальних дій, зокрема проведення експертизи, заслуховування Сторін, свідків, експертів та інших осіб. При наданні правової допомоги компетентні суди та інші органи держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав зносяться одна з одною безпосередньо.

Згідно Закону України "Про вихід з Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності", який набрав чинності 05.02.2023, постановлено вийти з Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, вчиненої в м. Києві 20 березня 1992 року та ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 19 грудня 1992 року.

Разом з цим, і Україна, і Республіка Білорусь є учасниками Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965.

Згідно з ст. 1 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965, яка ратифікована Україною 19.10.2000, ця Конвенція застосовується у цивільних та комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном. Ця Конвенція не застосовується, якщо адреса особи, якій необхідно вручити документ, невідома.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Конвенції, Центральний Орган запитуваної Держави або будь-який орган, який вона може призначити для цього, складає підтвердження відповідно до формуляра, доданого до цієї Конвенції. У підтвердженні підтверджується факт вручення документу і зазначається спосіб, місце та дату вручення, а також особа, якій документ було вручено. Якщо документ не був вручений, в підтвердженні зазначаються причини, які перешкодили врученню.

Згідно п. 6.7. Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги у цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27.06.2008р., суд чи інший компетентний орган України надсилає доручення на підставі Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних та комерційних 1965 року до Центрального органу іноземної держави напряму.

Відповідно до ст. 3, 5 Конвенції орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей. До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках. Центральний Орган запитуваної Держави власноручно вручає документ або забезпечує його вручення відповідним органом, зокрема, у спосіб, визначений його внутрішнім правом для вручення документів, складених в цій державі, особам, що перебувають на її території. Якщо документ має бути вручений відповідно до частини першої цієї статті, то Центральний Орган може вимагати, щоб документ був складений або перекладений офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуваної Держави.

Статтею 15 Конвенції визначено, що якщо документ про виклик до суду або аналогічний документ підлягав передачі за кордон з метою вручення відповідно до положень цієї Конвенції, і якщо відповідач не з`явився, то судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що a) документ був вручений у спосіб, передбачений внутрішнім правом запитуваної Держави для вручення документів, складених у цій країні, особам, які перебувають на її території; b) документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією, і що, в кожному з цих випадків, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту. Кожна Договірна Держава може заявити, що суддя незалежно від положень частини першої цієї статті може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови:

a) документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією;

b) з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців;

c) не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави.

Таким чином, враховуючи положення ст. 367 Господарського процесуального кодексу України та з метою належного повідомлення відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібний двір", керуючись положеннями Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965, господарський суд вважав за необхідне звернутися до компетентного органу Республіки Білорусь із судовим дорученням про вручення відповідачу судових документів.

Разом з тим, у зв`язку з агресією з боку Росії та введенням воєнного стану на території України АТ "Укрпошта" з 25.02.2022 припинила обмін міжнародними поштовими відправленнями та поштовими переказами з Російською Федерацією та Республікою Білорусь.

Таким чином, передача будь-яких документів компетентним органам Республіки Білорусь засобами поштового зв`язку була неможлива.

Відповідно до п. 250 Практичного керівництва із застосування Гаазької конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах Гаазької конференції з міжнародного приватного права від 01.12.2005 (далі - Практичне керівництво) спеціальна комісія дійшла висновку, що міжнародна передача документів відповідно до Конвенції про вручення документів повинна і може здійснюватися засобами, що передбачають використання інформаційних технологій, у тому числі електронної пошти.

Одним з найважливіших завдань Конвенції є покращення судової взаємодопомоги. Застосування сучасних технологій, безсумнівно, має значною мірою сприяти співробітництву між компетентними органами держави, що запитує та запитується, і вдосконалювати таке (п. 257 Практичного керівництва).

Оскільки заблоковано доступ до офіційної електронної пошти Економічного суду м. Мінська, суд був позбавлений можливості здійснити відправлення компетентному органу відповідного судового доручення про вручення документів.

З огляду на вищевикладене, через неможливість звернення з відповідним судовим дорученням про вручення документів до компетентного органу Республіки Білорусь, відправку уповноваженому органу доручення про вручення судових документів було зупинено.

Разом з тим, суд вважав за необхідне одночасно вжити додаткових заходів надсилання цієї ухвали суду відповідачу.

Так, статтею 10 Конвенції 1965 року передбачено, що в разі відсутності заперечень запитуваної Держави, ця Конвенція не обмежує:

a) можливості надсилати судові документи безпосередньо поштою особам, які перебувають за кордоном;

b) можливості для судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуючої Держави здійснювати вручення судових документів безпосередньо через судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуваної Держави;

c) можливості для будь-якої заінтересованої в судовому процесі особи здійснювати вручення судових документів безпосередньо через судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуваної Держави.

Республіка Білорусь не заперечує проти застосування ст. 10 (а) Конвенції.

Частиною 2 ст. 140 Господарського процесуального кодексу Республіки Білорусь визначено, що суд, який розглядає економічні справи, вправі повідомити учасників господарського процесу телефонограмою, телеграмою, факсимільним зв`язком, глобальною комп`ютерною мережею Інтернет, в тому числі електронною поштою, а також з використанням інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію факту повідомлення або виклику, в порядку, встановленому законодавством.

У пункті 247 Практичного керівництва із застосування Гаазької конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах Гаазької конференції з міжнародного приватного права від 01.12.2005 (далі - Практичне керівництво) викладено, що відзначивши значні технологічні зміни стосовно умов, у яких діють три зазначені конвенції, Спеціальна комісія дійшла такого висновку: "незважаючи на те, що під час ухвалення трьох Конвенцій передбачати таку еволюцію було неможливо, сучасні технології є невід`ємною частиною життя нинішнього суспільства, та їх використання є існуючу реальність. Щодо цього Спеціальна комісія зазначила, що дух і літера Конвенцій не перешкоджають використанню сучасних технологій і що застосування та дія Конвенцій може надалі удосконалюватися завдяки застосуванню подібних технологій".

Пунктом 262 Практичного керівництва визначено, що відповідно до частини 1 статті 5 Конвенції виконання запиту про вручення документа регулюється законодавством запитуваної держави. Звідси випливає, що питання про дійсність вручення документа по каналах електронного зв`язку також регулюється внутрішніми законами конкретної держави, а не Конвенцією. Що стосується вручення з дотриманням формальних вимог, то в принципі вважається, що вручення, яке здійснюється у запитуваній державі відповідно до формальних вимог законодавства останнього є достатньою гарантією дійсності вручення документа, тобто того, що документ був своєчасно доведений до відома адресата, щоб він міг підготуватися до свого захисту.

На питання чи може отримання та прочитання електронного повідомлення розглядатися як вручення документа без дотримання формальних вимог, у принципі, Комісія дала ствердну відповідь на це питання, за умови, що законодавство запитуваної держави не забороняє вручення (п. 263 Практичного керівництва).

Враховуючи викладене вище, суд вбачав за можливе з метою повідомлення відповідача про час, дату та місце розгляду даної справи вжити додаткових заходів та направити ухвалу суду за допомогою програмного додатку для обміну повідомленнями (месенджер) на телефон відповідача - НОМЕР_2 (а в міжнародному форматі НОМЕР_1 ), зазначений в Єдиному державному регістрі юридичних осіб та індивідуальних підприємців Республіки Білорусь, та на електронну адресу відповідача - , зазначену останнім в спірному Контракті.

Також ухвалою суду від 03.04.2023 провадження у справі №927/1085/22 було зупинено до 14.11.2023.

Вказана ухвала суду 04.04.2023 була направлена відповідачу за допомогою програмного додатку для обміну повідомленнями (месенджер) на номер телефона - НОМЕР_2 (а в міжнародному форматі НОМЕР_1 ), зазначений в Єдиному державному регістрі юридичних осіб та індивідуальних підприємців Республіки Білорусь, вказане повідомлення було доставлено адресату, про що свідчить відмітка "??" під цим повідомленням. Такий статус повідомлення "доставлено" у додатку Viber є загальновідомою обставиною.

Таким чином, відповідач вважається повідомленим про відкриття провадження у справі та встановлення йому строку для подання відзиву на позов, а днем вручення ухвали від 03.04.2023 є 04.04.2023.

Отже, останнім днем строку для подання відповідачем відзиву є 19.04.2023.

Також ухвалу від 03.04.2023 було 04.04.2023 направлено на електронну адресу відповідача - , зазначену останнім в спірному Контракті.

За клопотанням позивача, ухвалою суду від 05.09.2023 постановлено підготовче засідання, призначене на 14.11.2023 о 10:00, провести в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку (https://vkz.court.gov.ua).

Ухвалою суду від 14.11.2023 поновлено провадження у справі.

У підготовче засідання 14.11.2023 з`явився повноважний представник позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився.

Зважаючи на те, що відповідно до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 та Практичного керівництва із застосування Гаазької конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах Гаазької конференції з міжнародного приватного права від 01.12.2005 ухвала суду від 03.04.2023 була направлена на офіційну електронну адресу відповідача та за допомогою мобільного додатку «Viber» (та отримана ним, про що свідчить відмітка «??» під цим повідомленням), відповідач вважається належним чином повідомленим про час та місце проведення підготовчого засідання 14.11.2023. Про поважні причини неявки в судове засідання не повідомив.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За таких обставин, підготовче засідання 14.11.2023 проводилось за відсутності відповідача (його представника).

Ухвалою суду від 14.11.2023 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті, судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 26.12.2023 о 10:00.

Вищезазначеною ухвалою суду провадження у справі №927/415/23 зупинено до 26.12.2023 та зобов`язано позивача в п`ятиденний строк з дня отримання повного тексту цієї ухвали здійснити її нотаріально засвідчений переклад на білоруську мову та надати його суду в цей же строк.

01.12.2023 через систему «Електронний суд» представником позивача подано заяву, в якій повідомлено про ознайомлення з ухвалою суду від 14.11.2023 в електронній формі в його електронному кабінеті ЄСІТС 22.11.2023, однак через складнощі у пошуку кваліфікованого перекладача з білоруської мови останній не встиг зробити переклад у встановлений судом строк, в зв`язку з чим просить поновити строк на подання до суду нотаріально засвідченого перекладу ухвали від 14.11.2023 та долучити його до матеріалів справи.

04.12.2023 засобами поштового зв`язку від представника позивача надійшла заява аналогічного змісту. Додано нотаріально засвідчений переклад ухвали суду від 14.11.2023 на білоруську мову.

Згідно з ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи викладене, суд визнав причини пропущення строку для подання нотаріально посвідченого перекладу ухвали поважними та задовольнив клопотання відповідача про поновлення строку для подання цього перекладу, поновив відповідачу цей строк та долучив його до матеріалів справи.

Копія ухвали суду від 14.11.2023, перекладена на білоруську мову, 04.12.2023 була направлена відповідачу за допомогою програмного додатку для обміну повідомленнями (месенджер) на номер телефона - НОМЕР_2 (а в міжнародному форматі НОМЕР_1 ), зазначений в Єдиному державному регістрі юридичних осіб та індивідуальних підприємців Республіки Білорусь, вказане повідомлення було доставлено адресату, про що свідчить відмітка "??" під цим повідомленням. Такий статус повідомлення "доставлено" у додатку Viber є загальновідомою обставиною.

Також копію ухвали суду від 14.11.2023, офіційно перекладену на білоруську мову, було 04.12.2023 направлено на електронну адресу відповідача - , зазначену останнім в спірному Контракті.

21.12.2023 на адресу суду від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні 26.12.2023 о 10:00 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, у якому буде брати участь представник - адвокат Зубенко В. М.

Ухвалою суду від 25.12.2023 заяву позивача про участь у судовому засіданні задоволено, постановлено судове засідання, призначене на 26.12.2023, провести в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відконференцзв`язку.

Ухвалою суду від 26.12.2023 поновлено провадження у справі № 927/415/23.

У судове засідання 26.12.2023 з`явився повноважний представник позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився.

Зважаючи на те, що відповідно до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 та Практичного керівництва із застосування Гаазької конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах Гаазької конференції з міжнародного приватного права від 01.12.2005 ухвала суду від 14.11.2023, офіційно перекладена на білоруську мову, була направлена на офіційну електронну адресу відповідача та за допомогою мобільного додатку «Viber» (та отримана ним, про що свідчить відмітка «??» під цим повідомленням), відповідач вважається належним чином повідомленим про час та місце проведення судового засідання 26.12.2023. Про поважні причини неявки в судове засідання не повідомив.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України судове засідання з розгляду справи по суті 26.12.2023 проводилось за відсутності відповідача (його представника).

У судовому засіданні 26.12.2023 на підставі ч. 6 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов контракту № 08/10/2021 від 08.10.2021 в частині своєчасної оплати товару, в зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 20 271,00 доларів США.

Відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень у встановлений строк до суду не надходило.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Оскільки відповідач не подав відзив у встановлений судом строк, справа вирішується за наявними у ній матеріалами.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

08.10.2021 між Приватним акціонерним товариством «Ніжинський жиркомбінат» (далі - Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Хлібний двір» (далі - Покупець) укладено контракт № 08/10/2021 (далі - Контракт) (а.с. 11-18).

Відповідно до п. 1.1 Контракту продавець зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар.

Пунктом 1.3 Контракту сторони визначили умови поставки: DAP кордон України - Республіка Білорусь (з/д станція прикордонпереходу Тєрюха) згідно умов Інкотермс - 2010.

Період поставки товару: товар поставляється партіями до 31.08.2022 за умови виконання покупцем своїх зобов`язань, передбачених цим Контрактом (п. 1.4 Контракту).

За умовами п. 1.5 Контракту кількість товару в партії, ціна і вартість поставленого товару обумовлюються для кожної партії окремо і затверджуються сторонами в специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього Контракту.

Загальна кількість товару, що поставляється за даним Контрактом орієнтовно становить 6000,00 тон, +/- 2 % на вибір продавця. Остаточна загальна кількість товару визначається як сума усієї кількості товару, визначеного у всіх специфікаціях, укладених між сторонами згідно з п. 1.5 цього Контракту (п. 1.6 Контракту).

Валюта Контракту - долари США (п. 1.7 Контракту).

Відповідно до п. 1.8 Контракту на момент укладення Контракту загальна його сума приблизно складає 1 700 000,00 дол. США, +/- 2 % на вибір продавця. Остаточна загальна вартість товару визначається як вартість усієї кількості товару, визначеного у всіх специфікаціях, укладених між сторонами згідно з п. 1.5 цього Контракту.

Згідно із п. 2.1 Контракту поставка товару здійснюється залізничним транспортом насипом в залізничних вагонах-зерновозах ) (далі - вагони). Базис поставки товару - DAP кордон України - Республіки Білорусь, залізничні станції Горностаївка (Україна). Зі сторони Республіки Білорусь станціями переходу через митний кордон є станція Терюха згідно умовам Інкотермс - 2010. Реквізити вантажоодержувачів і відвантажена на їхню адресу кількість товару вказуються в Специфікаціях до даного Контракту.

Датою відвантаження товару вважається дата, зазначена в календарному штампі з/д станції відправлення в залізничній накладній (п. 2.2.1 Контракту).

Датою поставки товару вважається дата, зазначена в календарному штампі української з/д станції кордону України - Республіки Білорусь в залізничній накладній (п. 2.2.2 Контракту).

Згідно з п. 2.2.3 Контракту датою надходження товару вважається дата прибуття вагонів з товаром на станцію призначення, про що свідчить календарний штамп з/д станції призначення в залізничній накладній.

Пунктом 3.2 Контракту сторони визначили умови оплати: передоплата 5 % вартості товару, зазначеної в Специфікації до Контракту, протягом 2 банківських днів з дня надсилання електронною поштою рахунку-фактури; передоплата залишку вартості кожної завантаженої в вагони партії товару, протягом 2 банківських днів з моменту надання продавцем покупцю по електронній пошті сканованої копії рахунку-фактури з інформацією про завантаження вагонів (номера вагонів, номера і дати ж/д накладних, вага нетто кожного вагона). Сторони можуть встановити в специфікаціях до Контракту інші терміни і порядок відповідних партій товару, за якими укладаються такі специфікації.

Ціна на партію товару фіксується сторонами в специфікаціях до даного Контракту і підлягає зміні лише за письмовим погодженням сторін (п. 3.3 Контракту).

Пунктом 7.4 Контракту № 08/10/2021 (далі - Контракт) передбачено, що у всьому іншому, що не передбачено даним Контрактом, сторони керуються діючим законодавством України.

За умовами п. 8.5 Контракту він набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.08.2022, а в частині виконання зобов`язань за цим контрактом - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

У розділі 9 Контракту «Юридичні адреси, банківські реквізити та підписи сторін» зазначено електронну пошту покупця - .

В листі від 12.10.2021 № 251-1 відповідачем зазначено, що всю кореспонденцію, пов`язану з господарською діяльністю товариства, направляти на такі адреси електронної пошти: , (а.с. 101).

30.10.2021 між сторонами підписано Специфікацію № 1 до Контракту (далі - Специфікація № 1) (а.с. 19-20), згідно п. 1 якої продавець зобов`язався поставити, а покупець прийняти та оплатити товар в кількості 300,00 тон +/- 10% за вибором продавця.

Ціна однієї тони товару в партії, що поставляється за цією Специфікацією, складає 290 дол. США (п. 2 Специфікації № 1).

Вартість продукції, що поставляється за цією Специфікацією партії товару становить 87 000,00 дол. США +/- 10 % в залежності від застосованого толеранса в межах норм, зазначених в п. 1 даної Специфікації (п. 3 Специфікації № 1).

Згідно п. 4 Специфікації № 1 термін відвантаження, що поставляється за цією Специфікацією партії товару - до 30.12.2021 включно.

Пунктом 8 Специфікації № 1 визначено, що оплата товару (частини партії товару) здійснюється протягом 2 банківських днів з дня отримання інвойсу продавця по фактичній вазі товару (частини партії товару), зануреного в вагони.

Поставка товару партіями (частинами) допускається (п. 9 Специфікації № 1).

Позивачем сформовано рахунки - фактури № 65 від 22.12.2021 на суму 40 324,50 дол. США за 139,05 т товару та № 69 від 28.12.2021 на суму 40 629,00 дол. США за 140,10 т товару (а.с. 21-22).

Відповідно до митних декларацій №UA102030/2021/000925, №UA102030/2021/000953 ТОВ ПрАТ «Ніжинський жиркомбінат» здійснено декларування вантажу - шроту соняшникового високопротеїнового тостованого гранульованого на суму 40 324,50 дол. США вагою 139 050 кг та на суму 40 629,00 дол. США вагою 140 100 кг відповідно, відправником якого є ТОВ ПрАТ «Ніжинський жиркомбінат», а одержувачем - ТОВ «Хлібний двір» (а.с. 28-29, 30-31).

Відправником ПрАТ «Ніжинський жиркомбінат» направлено одержувачу ТОВ «Хлібний двір» вантаж в загальній кількості 279,6 т, що підтверджується залізничними накладними № 33811522 та № 33895756 (а.с. 23-24, 25-27). .

Позивачем 29.12.2021 направлено на електронну пошту відповідача - фактури-рахунки, митні декларації, залізничні накладні, документи щодо якості товару.

Відповідач здійснив часткову оплату поставленого товару 04.01.2022 в сумі 20053,60 дол. США, 24.01.2022 в сумі 20 271,00 дол. США, 04.02.2022 в сумі 20 358,00 дол. США, що підтверджується копіями swift повідомлень та виписок банку (а.с. 48, 49, 51, 52, 54, 55).

Також в листах, адресованих керуючому філією АТ «Укрексімбанк» в м. Києві, № 7/2 від 04.01.2022, № 45/1 від 25.01.2022, № 73/2 від 04.02.2022 позивач підтвердив надходження коштів по контракту № 08/10/2021 від 08.10.2021 та інвойсам № 65 від 22.12.2021, № 69 від 28.12.2021 (а.с. 50, 53, 56).

Позивачем 17.01.2023 направлено на електронну пошту відповідача - претензію, в якій просив здійснити оплату поставленого товару в сумі 20 271,00 дол. США.

Проте відповідач своїх зобов`язань належним чином не виконав, за отриманий товар в повному розмірі в установлений строк не розрахувався.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилався на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасної оплати товару по Контракту, в зв`язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 20 271,00 дол. США.

Оцінка суду.

Відповідно до ст. 366 Господарського процесуального кодексу України Підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Частиною 1 ст. 73 Закону України "Про міжнародне приватне право" визначено, що іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Пунктом 7.4 Контракту передбачено, що у всьому іншому, що не передбачено даним Контрактом, сторони керуються діючим законодавством України.

Пунктом 1.3 Контракту сторони визначили умови поставки: DAP кордон України - Республіка Білорусь (з/д станція прикордонпереходу Тєрюха) згідно умов Інкотермс - 2010.

Згідно із п. 2.1 Контракту поставка товару здійснюється залізничним транспортом насипом в залізничних вагонах-зерновозах ) (далі - вагони). Базис поставки товару - DAP кордон України - Республіки Білорусь, залізничні станції Горностаївка (Україна). Зі сторони Республіки Білорусь станціями переходу через митний кордон є станція Терюха згідно умовам Інкотермс - 2010.

Отже враховуючи положення частини п`ятої статті 29 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Наведені вище умови контракту свідчать, що базисом поставки товару є - DAP кордон України - Республіки Білорусь, залізничні станції Горностаївка (Україна). Зі сторони Республіки Білорусь станціями переходу через митний кордон є станція Терюха згідно умовам Інкотермс - 2010.

Відповідно умови Контракту передбачають місце виконання контракту станція Горностаївка (Чернігівська область, Україна),

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що дана справа підвідомча та підсудна Господарському суду Чернігівської області, а до спірних правовідносин підлягає застосуванню законодавство України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Укладений між сторонами контракт № 08/10/2021 від 08.10.2021 за своєю правовою природою є договором поставки.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Щодо заявленої до стягнення суми основної заборгованості.

Як встановив суд, Приватним акціонерним товариством «Ніжинський жиркомбінат» передано відповідачу товар в кількості 279,15 т на загальну суму 80 953,50 дол. США, що підтверджується залізничними накладними № 33811522 та № 33895756.

Пунктом 3.2 Контракту сторони визначили умови оплати: передоплата 5 % вартості товару, зазначеної в Специфікації до Контракту, протягом 2 банківських днів з дня надсилання електронною поштою рахунку-фактури; передоплата залишку вартості кожної завантаженої в вагони партії товару, протягом 2 банківських днів з моменту надання продавцем покупцю по електронній пошті сканованої копії рахунку-фактури з інформацією про завантаження вагонів (номера вагонів, номера і дати ж/д накладних, вага нетто кожного вагона). Сторони можуть встановити в специфікаціях до Контракту інші терміни і порядок відповідних партій товару, за якими укладаються такі специфікації.

Сторони у п. 8 Специфікації № 1 обумовили, що оплата товару (частини партії товару) здійснюється протягом 2 банківських днів з дня отримання інвойсу продавця по фактичній вазі товару (частини партії товару), зануреного в вагони.

Позивачем 29.12.2021 направлено на електронну пошту відповідача - фактури-рахунки, митні декларації, залізничні накладні, документи щодо якості товару.

Враховуючи умови п. 8 Специфікації № 1 відповідач повинен був розрахуватися за товар на протязі 2 банківських днів з дня отримання інвойсу, тобто до 31.12.2021.

Отже, прострочення відповідачем зобов`язання по оплаті починається з 01.01.2022.

Відповідач здійснив часткову оплату товару на загальну суму 60 682,50 дол. США: 04.01.2022 в сумі 20 053,60 дол. США, 24.01.2022 в сумі 20 271,00 дол. США, 04.02.2022 в сумі 20 358,00 дол. США

За поставлений товар відповідач в повному обсязі та у визначені Специфікацією № 1 строки не розрахувався.

Відповідач доказів оплати поставленого товару в повному обсязі суду не надав.

Отже, заборгованість відповідача за поставлений товар становить 20 271,00 дол. США.

Оскільки відповідач у порушення ст. 525, 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України взятих на себе зобов`язань не виконав та не сплатив кошти за отриманий ним товар у визначений Контрактом та Специфікацією № 1 строк у повному обсязі, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за переданий товар у розмірі 20 271,00 дол. США є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Висновки суду.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясовано усі питання, винесені на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 13, 14, 42, 73-80, 86, 129, 165, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібний двір" (УНП 191771727, вул. Кузьми Мініна, 21, корпус 2, кімн. 209, м. Мінськ, Республіка Білорусь, 220014) на користь Приватного акціонерного товариства "Ніжинський жиркомбінат" (, вул. Прилуцька, 2, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600) 20 271,00 дол. США та 11 119,23 грн витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 29.12.2023.

Суддя В. В. Шморгун