судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду
до постанови Верховного Суду від 31 жовтня 2023 у справі № 924/1234/21
1. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (Позивач) є членами СТ "Домашній хліб" (споживчий кооператив).
2. Позивач також є директором СТ, а ОСОБА_1 - його головою.
3. СТ за договором лізингу отримало автомобіль ToyotaLand Cruiser-200, яким користувався Позивач
4. ОСОБА_1 як голова СТ тричі скликав загальні збори членів СТ, до порядку денного яких унесено питання щодо повернення автомобіля.
5. Загальні збори СТ прийняли рішення про виключення Позивача із товариства з причин неповернення автомобіля та неявки Позивача на загальні збори.
6. Позивач оскаржив всі рішення загальних заборів членів СТ від 03.03.2021, 05.03.2021 та 10.03.2021 про зобов`язання його невідкладно повернути автомобіль, а також наступні рішення провиключення з членів товариства та про внесення змін до статуту. Також Позивач просив визнати недійсними зміни до статуту, а також скасувати реєстраційні записи в ЄДР.
7. Підстави для оскарження рішень загальних заборів членів СТ:
- Позивач був виключений з членів СТ за відсутності правових підстав;
- Позивач не був належним чином повідомлений про місце проведення зборів членів СТ, оскільки СТ у повідомленні вказувало дві адреси в місті Хмельницький: за однією - знаходиться чотирьох поверхова будівля з окремими приміщеннями різнофункціонального призначення; за іншою - 23 нежитлові будівлі та споруди з різними функціональними призначеннями. Позивач прибував за цими адресами, але конкретне місце проведення (офіс, кабінет, актова зала, хол) знайдені не були. Обставини прибуття за місцем проведення підтверджує заявами свідків та актами;
- 01.03.2021 автомобіль був вилучений виконавцем в рамках виконавчого провадження. Обставини вилучення автомобіля державним виконавцем підтверджуються актом про вилучення та передачу майна стягувачу, що подана в копії.
Короткий зміст судових рішень
8. Суд першої інстанції відмовив в позові і виходив з такого:
- Позивач з 01.06.2011 перебував на посаді директора Товариства, а тому був обізнаний із діяльністю Товариства стосовно приміщень, в яких відбувались збори, відповідно, доводи щодо неможливості знайти офіс, в якому відбувались збори, є необґрунтованими;
- Позивач був обізнаний із тим, що питання про виключення його із членів Товариства розглядатиметься на загальних зборах 16.06.2021 та причини такого виключення, що не позбавляло його можливості підготуватися до розгляду питань порядку денного.
9. Постановою Верховного Суду від 11.01.2023 постанову суду апеляційної інстанції скасовано, а матеріали справи передано на новий апеляційний розгляд, оскільки:
- не обґрунтував підстави, чому докази (заяви свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , повідомлення на дошках для оголошення із зазначенням конкретного місця), надані СТ не підтверджують обставини, на які посилається Відповідач та, відповідно, не можуть бути враховані під час судового розгляду;
- не врахував відеозаписи загальних зборів членів СТ, а суд першої інстанції помилково не прийняв такі докази, вважаючи, що такі не можуть бути електронним доказом, оскільки диск з відеозаписами є оригіналом електронного доказу, а відтак, не вимагає наявності електронного підпису;
- не дослідив доказів щодо обставин неявки Позивача на загальні збори СТ: чи дійсно Позивач не знав про приміщення, які орендувалися СТ та у яких проводилися загальні збори; чи мав Позивач можливість взяти участь у таких загальних зборах, зокрема, чи прибули на такі загальні збори інші засновники СТ - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;
-не дослідив доводи сторін щодо факту вилучення у СТ автомобіля, оскільки саме факт продовження користування цим автомобілем після звільнення з посади директора називався іншими учасниками як причина термінового та неодноразового скликання зборів.
10. За результатами нового розгляду суд апеляційної інстанції залишив судове рішення без змін. Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки:
- Позивач був належним чином повідомлений про загальні збори;
- покази свідків обох сторін щодо обставин обізнаності Позивачем (а саме конкретного приміщення) та проведення загальних зборів є суперечливими;
- з точки зору вірогідності наявні в матеріалах справи докази вказують на те, що Позивач не прибував вчасно на скликані збори (5, 3, 10 березня 2021 року) та не вчиняв дії аби потрапити на такі збори, а лише фактично після їх закінчення вчиняв дії (дзвінки та смс повідомлення), спрямовані на одержання доказів спроб потрапити на ці збори, але не вчиняв дії щодо фактичного потрапляння на ці збори;
- позивач з 2011 року був керівником СТ та здійснював його управління, а тому не міг не бути обізнаним про те, у якому місці зазвичай проводяться збори чи наради між засновниками кооперативу;
- з долученої копії акта вилучення та передачі майна стягувачу від 1 березня 2021 року (том 1, а.с. 56) вбачається що Відповідач в особі Позивача передав майно (автомобіль марки Toyota модель Land Cruiser-200 реєстраційний номер НОМЕР_1 ). Суд не може встановити дійсність передання такого майна для стягувача і особу, котра отримала дане майно від Позивача, зважаючи на нечіткість та затирання напису в рядку "майно прийняв" і відсутність доказів, що така особа є представником ТзОВ "Альфа-лізинг Україна" (стягувач);
- з електронних доказів, долучених СТ до матеріалів справи (том 1, а.с. 248), вбачається, що Позивач безперешкодно й надалі користувався автомобілем;
- Позивача було виключено із членів СТ у зв`язку з неявкою тричі на загальні збори 3 березня 2021 року, 5 березня 2021 року та 10 березня 2021 року та невиконанням прийнятих рішень - повернення автомобіля, що передбачено у пункті 20 статуту СТ.
Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу.
11. Позивач просив скасувати судові рішення і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
12. Скаржник визначив підставами касаційного оскарження судових рішень пункти 1 та 4 частини другої статті 287 ГПК України, скаргу обґрунтував, зокрема, таким:
- суди неправильно застосували норму пункту 6 статті 3 ЦК України в сукупності з нормами частини п`ятої статті 15, абзацу першого частини першої статті 12 Закону України "Про кооперацію", абзацу першого частини четвертої статті 6 Закону України "Про споживчу кооперацію" без урахування висновків, що викладені у постановах Верховного Суду від 04.08.2020 у справі № 902/495/19 (пункт 44), що повідомлення повинно містити дані про місце проведення загальних зборів і забезпечувати усім учасникам реальну можливість знайти відповідне місце проведення загальних зборів, та від 29.09.2021 у справі № 914/1912/19 (пункти 49-52) щодо принципу заборони суперечливої поведінки в контексті недобросовісності СТ та його членів стосовно неналежного повідомлення Позивача тричі поспіль про проведення загальних зборів з метою створення формальної підстави для його виключення з членів СТ;
- скаржник наголошує на відсутності доказів використання ним службового автомобіля після його вилучення, а посилання суду апеляційної інстанції на нечіткість та затирання написів в акті вилучення та передачі автомобіля свідчать, що суд фактично цей доказ не досліджував. Позивач був готовий надати в оригіналі будь-які наявні у нього документи, однак суд не вимагав письмових документів через їх нечіткість;
- суди порушили норми частини другої статті 73, статті 77, частин першої, третьої, четвертої статті 88, частини другої статті 91, частини четвертої статті 277 ГПК України, оскільки з урахуванням стандарту доказування "вірогідність доказів" встановили обставини, що мають суттєве значення (щодо проведення зборів у час та місці, вказаних у повідомленнях про їх проведення; наявності додаткового оголошення із конкретизацією місця проведення зборів; прибуття Позивача за адресою і не намагання потрапити до місця проведення зборів), на підставі недопустимих доказів: показів свідків Відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , що викладалися ними у письмових заявах, що були подані суду в копіях. Суд апеляційної інстанції з мотивів протиріччя з цими показами (які не мали братися судом як недопустимий доказ) відхилив покази свідків Позивача ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які були подані до суду в належній процесуальній формі, що унеможливило встановлення обставин щодо причин відсутності Позивача зборах.
- суди порушили норми статті 77, частин першої, п`ятої статті 96 ГПК України, оскільки встановили обставини конкретизації місця проведення зборів за адресами, раніше вказаних у письмових повідомленнях, на підставі недопустимого доказу - фотокопії інформації про проведення загальних зборів з дошок оголошень, які не посвідчені в порядку, передбаченому законом. Позивач у відповіді на відзив ставив під сумнів цей доказ, й вказував, що невідомо, де знаходиться оригінал цього доказу.
Основні мотиви, викладені в постанові Верховного Суду (далі - Суд)
13. Суд залишив касаційну скаргу Позивача без задоволення, а судові рішення про відмову в позові без змін.
14. Суд погодився з висновками суду апеляційної інстанції щодо законності виключення Позивача зі складу членів СТ і відсутності підстав для задоволення позову.
15. Суд зробив, зокрема, такі висновки:
(1) проведення загальних зборів споживчого кооперативу регулюється статтею 15 Закону України "Про кооперацію", статтею 7 Закону України "Про споживчу кооперацію", в тому числі щодо порядку повідомлення про проведення загальних зборів (строки повідомлення, відомості, які містяться у такому повідомленні), що надає можливість учаснику кооперативу належним чином реалізувати своє право на участь у таких загальних зборах, підготуватись до них та голосувати із відповідних питань;
(2) у постанові Верховного Суду від 11.01.2023 у справі № 924/1234/21 зазначається, що питання про те, яка інформація у повідомленні про проведення загальних зборів є достатньою для того, щоб учасник кооперативу мав змогу чітко ідентифікувати, де саме такі збори проводяться та, відповідно, взяти в них участь, у кожному випадку повинно визначатися окремо.Рівень обізнаності щодо діяльності кооперативу, майна, яке перебуває у нього у власності / користуванні, звичайної практики проведення загальних зборів членів та інших заходів тощо у засновника кооперативу якому належить близько третини частки у його статутному капіталі, яка тривалий час займала посаду керівника, а також у особи, яка не приймає активної участі у здійсненні господарської діяльності / в управлінні таким кооперативом, очевидно є різними. Тому суд повинен у кожному окремому випадку оцінювати відповідно до фактичної участі особи - учасника кооперативу, чи є надання лише адреси будівлі (без зазначення номеру поверху, офісу тощо) достатнім для того, щоб учасник був обізнаний про місце проведення загальних зборів.
16. Суд визнав, що наведені Скаржником висновки не є повною мірою релевантними та застосовними, оскільки у цій справі Суд вже виснував раніше, що висновки у постанові від 04.08.2020 у справі № 902/495/19 були зроблені щодо повідомлення про проведення загальних зборів Колективного монтажно-налагоджуваного управління "Спецсільгоспмонтаж", яке не є виробничим кооперативом, однак за ознаками лише відповідає виробничому кооперативу, тому пункт 44 постанови Верховного Суду від 04.08.2020 у справі № 902/495/19 не може застосовуватися до юридичних осіб, які за організаційно-правовою формою є кооперативами. Питання про те, яка інформація у повідомленні про проведення загальних зборів є достатньою для того, щоб учасник кооперативу мав змогу чітко ідентифікувати, де саме такі збори проводяться та, відповідно, взяти в них участь, у кожному випадку повинна визначатися окремо (пункт 56 постанови).
17. Суд звернув увагу, що слід враховувати висновок у постанові від 29.09.2021 у справі 914/1912/19, що "у товариствах, які працюють як родинний бізнес, доволі часто учасники не дотримуються формальних правил скликання та проведення загальних зборів. Звичайною практикою є підготовка необхідних рішень та їх підписання учасниками товариства у зручному для них місці та у зручний час. Суди зробили висновок про неповідомлення учасників про скликання зборів та про відсутність кворуму на загальних зборах, але не встановили, чи проводилися такі збори взагалі, і якщо так, то у якому місці" (пункт 57 постанови).
18. Далі Суд процитував значні уривки з постанови суду апеляційної інстанції щодо встановлених обставин, схваливши його висновки, зокрема:
- суд апеляційної інстанції встановив, що 03 березня 2021 року, 10 березня 2021 року та 16 червня 2021 року загальні збори проводилися за адресою: м. Хмельницький, вул. Пилипчука, 6, на четвертому поверсі в кабінеті з табличкою СТ, який орендується Відповідачем, 05 березня 2021 року о 13:00 год за адресою: м. Хмельницький вул. Геологів, 1/1, у приміщенні експедиторів, яке орендується Відповідачем. Проведення засідань підтверджується відеозаписами на оптичному диску, що був досліджений судом апеляційної інстанції. Також з фотокопії інформацій дошок оголошення убачається, що на них містилися оголошення про проведення загальних зборів членів Відповідача 03, 05, 10 березня та 16 червня 2021 року за відповідними адресами;
-до заяв свідків, наданих Позивачем та Відповідачем, суд апеляційної інстанції поставився критично, зазначивши, що з них простежується суперечлива позиція сторін щодо обставин обізнаності Позивачем (а саме конкретного приміщення) та проведення загальних зборів;
-керуючись стандартом вірогідності доказів, дослідивши подані заяви свідків разом з іншими доказами в справі у сукупності та взаємному зв`язку, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що більш вірогідними є докази того, що Позивач не прибував вчасно на скликані збори (03, 05, 10 березня 2021 року) та не вчиняв дії, аби потрапити на такі збори. Доводи Позивача щодо необізнаності про конкретне місце проведення зборів є необґрунтованими.
19. Щодо заяв свідків Відповідача, що були подані у копіях (засвідчені написом "згідно з оригіналом" головою споживчого товариства -Будним М.І. та скріплено печаткою СТ), допустимість яких оскаржував Скаржник, то Суд відхилив його аргументи, зазначивши, що:
-такі заяви відповідають вимогам статті 66, 73, 87 88 ГПК України;
-з наданих Відповідачем копій простежується, що свідки зверталися до нотаріуса, справжність їх підписів засвідчено, тобто встановлено, що підписи на заявах виконані конкретними особами;
-під час розгляду справи суди попередніх інстанцій та Скаржник не ставили під сумнів факт вчинення нотаріальної дії - нотаріального засвідчення справжності підписів.
Окрім того, Суд зазначив, що висновок стосовно повідомлення Позивача про проведення загальних зборів суди попередніх інстанцій зробили не тільки на підставі заяв свідків, а й на підставі усієї сукупності доказів, наявних у матеріалах справи, із застосуванням стандарту вірогідності доказів та принципу змагальності.
20. Суд також погодився з висновками суду апеляційної інстанції щодо обставин вилучення автомобіля, оскільки:
- з неналежної якості копії акту неможливо встановити особу, яка прийняла це майно;
-аргументи Скаржника щодо не витребування судом оригіналу є безпідставними, оскільки Скаржник у встановленому законом порядку не реалізував надані йому ГПК України права щодо подання оригіналу акта вилучення та передачі майна стягувачу від 01.03.2021 чи принаймні якісної копії акта. Унаслідок цього суд апеляційної інстанції був об`єктивно та з незалежних від нього причин позбавлений можливості встановити сукупність обставин;
- електронний доказ підтверджує, що Скаржник безперешкодно й надалі користувався автомобілем "ToyotaLand Cruiser-200", реєстраційний номер: НОМЕР_1 , що належав Відповідачу. При цьому будь-яких спростувань Скаржником наведених обставин матеріали справи не містять.
21. Як суддя-доповідач у справі, не можу погодитися з висновками колег, вважаю, що за обставин цієї справи у цілому було порушено основні вимоги справедливого судового розгляду в контексті належного обґрунтування аргументів Позивача та оцінки поданих них доказів, які мали вирішальне значення для результату розгляду справи та встановлення обставин, що мають істотне значення. Висновки судів щодо законності виключення зі складу членів СТ не є достатньо обґрунтованими. Суди не змогли остаточно встановити обставини належного повідомлення Позивача про конкретне місце проведення загальних зборів та зловживання ним своїми правами; не надали оцінку добросовісності поведінки органу управління кооперативного об`єднання, членом якого був Позивачу, в контексті відмови повідомляти Позивача про таке місце з причини, що " зазначення конкретного місця (номеру, кімнати, офісу або залу) характерно для акціонерних товариства, а не для споживчих товариств" навіть після отримання від Позивача листів, в яких повідомлялось, що він не може віднайти місце проведення. Суди не надали оцінку законності та розумності прийняття рішення виключення Позивача з причини неповернення авто навіть після того, як останній неодноразово повідомляв СТ, що авто було вилучено в рамках виконавчого провадження, стороною якого є Відповідач. Не зважаючи на те, що обов`язок доведення наявності правових підстав для виключення членів з кооперативу, покладається на кооператив, суди ґрунтували свої висновки припущеннями щодо обставин повідомлення про конкретне місце проведення зборів, а також обставин вилучення автомобіля, на Позивача, якого було виключено з Кооперативу, не взявши до уваги показання його свідків та не дослідивши його головний доказ у справі (акт про вилучення автомобіля), чим було порушено принцип змагальності.
22. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Водночас, якщо мають місце порушення норм процесуального права (зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів), що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, Верховний Суд має повноваження скасувати судове рішення та направити справу на новий розгляддо суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
23. Тому на підставі частини третьої статті 34 ГПК України висловлюю окрему думку, яка полягає в наступному.
Щодо підстав виключення члена з кооперативу та предмету доказування
24. Відповідно до статті 111 ГК України споживча кооперація в Україні - система самоврядних організацій громадян (споживчих товариств, їх спілок, об`єднань), а також підприємств та установ цих організацій, яка є самостійною організаційною формою кооперативного руху (ч.1).
25. Первинною ланкою споживчої кооперації є споживче товариство - самоврядна організація громадян, які на основі добровільності членства, майнової участі та взаємодопомоги об`єднуються для спільної господарської діяльності з метою колективного організованого забезпечення своїх економічних і соціальних інтересів. Кожний член споживчого товариства має свою частку в його майні (ч. 2).
26. Відносини, пов`язані із створенням і діяльністю споживчої кооперації, регулюються Законом України "Про кооперацію", Законом України "Про споживчу кооперацію" та іншими законодавчими актами України.
27. Споживчий кооператив (споживче товариство) - кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для організації торговельного обслуговування, заготівель сільськогосподарської продукції, сировини, виробництва продукції та надання інших послуг з метою задоволення споживчих потреб його членів (абзац шостий статті 2 Закону України " Про кооперацію").
28. Суб`єктами права власності споживчої кооперації є члени споживчого товариства, трудові колективи кооперативних підприємств і організацій, а також юридичні особи, частка яких у власності визначається відповідними статутами (пункт 6 статті 9 Закону України "Про споживчу кооперацію").
29. Споживче товариство є юридичною особою і діє на основі статуту (частина третя статті 111 ГК України).
30. Відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про споживчу кооперацію" вищим органом управління споживчого товариства є загальні збори його членів, які приймають статут, визначають розміри вступного і обов`язкового пайового внеску, обирають керівні та контрольні органи товариства, а також вирішують інші питання, пов`язані з його діяльністю.
31. Стаття 13 Закон України "Про кооперацію" встановлює, що членство в кооперативі припиняється у разі:
добровільного виходу з нього;
припинення трудової участі в діяльності виробничого кооперативу;
несплати внесків у порядку, визначеному статутом кооперативу;
смерті члена кооперативу - фізичної особи;
ліквідації члена кооперативу - юридичної особи;
припинення діяльності кооперативу.
Виключення з членів кооперативу може бути оскаржене до суду.
32. Жодна з цих підстав не була використана Відповідачем, як причина для виключення Позивача з членів СТ. Водночас, згідно з частиною другою статті 5 та частиною п`ятою статті 6 Закону України "Про споживчу кооперацію" основним документом, який регулює діяльність споживчого товариства, є статут. У ньому визначаються порядок вступу до товариства і виходу з нього, права та обов`язки членів товариства, його органи управління, контролю та їх компетенція, порядок утворення майна товариства і розподілу прибутку, умови реорганізації і ліквідації товариства та інші положення, що не суперечать законодавчим актам України. Член споживчого товариства зобов`язаний дотримуватися статуту, виконувати свої обов`язки перед споживчим товариством, пов`язані з участю в його діяльності, та рішення загальних зборів, виборних органів управління і контролю.
33. Відповідно до встановлених обставин у статуті СТ було визначено:
- членство у споживчому товаристві припиняться у разі: добровільного виходу з нього, смерті члена споживчого товариства (фізичної особи), ліквідації члена споживчого товариства (юридичної особи), вибуття члена споживчого товариства з постійного місця проживання за межі країни (крім тимчасово вибулих), відсутності члена споживчого товариства на загальних (дільничих) зборах без поважних причин більше трьох разів підряд, ліквідації, припинення діяльності споживчого товариства і зняття його з державного реєстру (п.15);
-член споживчого товариства, який порушує свої обов`язки, визначені Законами "Про кооперацію", "Про споживчу кооперацію" і статутом споживчого товариства, не виконує рішення загальних зборів (зборів уповноважених), причинив збитки споживчому товариству, три рази підряд за умови вчасного повідомлення його про час та місце проведення зборів членів споживчого товариства не приймає в них участі без поважних причин, може бути виключений із членів споживчого товариства (п.20);
-питання про виключення з членів споживчого товариства вирішується загальними зборами (зборами уповноважених) членів споживчого товариства або управлінням з наступним затвердженням цього рішення на загальних зборах (зборах уповноважених) членів споживчого товариства; правління споживчого товариства не пізніше ніж за 10 днів повідомляє члена споживчого товариства про причини внесення питання про його виключення зі споживчого товариства і надсилає йому запрошення на загальні збори (збори уповноважених) членів споживчого товариства (засідання правління споживчого товариства); у разі відсутності членів споживчого товариства на зборах (засіданні) без поважних причин збори (правління) мають право прийняти рішення про його виключення із членів споживчого товариства за його відсутності; рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувала більшість присутніх на зборах; рішення про виключення може бути оскаржене в суді у визначені законодавством строки (п.20);
-загальні збори (збори уповноважених) членів споживчого товариства скликаються правлінням споживчого товариства в міру необхідності, але не рідше одного разу на рік; про дату, місце, час проведення та рекомендований порядок денний зборів члени (уповноважені) споживчого товариства повинні бути сповіщені не пізніше ніж за 10 днів до призначеного строку їх проведення; члени споживчого товариства, які мають бажання внести питання до порядку денного зборів, подають письмову заяву правлінню про це не пізніше ніж за 7 днів до проведення зборів; остаточний порядок денний затверджується загальними зборами членів споживчого товариства (п.28);
-загальні збори правомочні вирішувати питання, якщо на них присутні більше ніж половина членів (п.29).
34. Отже, у статуті СТ передбачені додаткові підстави виключення з членів споживчого товариства, які не передбачені у статті 13 Закон України "Про кооперацію", зокрема: якщо член споживчого товариства не виконує рішення загальних зборів (зборів уповноважених), причинив збитки споживчому товариству, три рази підряд за умови вчасного повідомлення його про час та місце проведення зборів членів споживчого товариства не приймає в них участі без поважних причин.
35.Позивач не оскаржував можливість визначати інші підстави для виключення із складу членів у статуті СТ, і відповідність його вимогам закону. Виходячи з підстав та предмету позову у цій справі, суди мали перевірити, чи відповідало прийняте рішення про виключення СТ вимогам статуту.
36. Під час вирішення спорів, пов`язаних з виключенням членів з кооперативу, господарським судам необхідно враховувати, що у рішенні загальних зборів кооперативу про виключення його члена повинні міститися обґрунтовані причини такого виключення і зазначено, які саме факти невиконання статутних обов`язків стали підставою для виключення. Відсутність відповідних відомостей у рішенні про виключення члена кооперативу може бути підставою для визнання зазначеного рішення недійсним судом за позовом такого члена кооперативу (пункт 5.35 постанови Верховного Суду від 07.09.2021 у справі № 916/2506/20; постанова Верховного Суду від 10.02.2021 у справі №923/226/20).
37.Відповідно до встановлених обставин рішенням загальних зборів членів СТ від 16.06.2021 Позивача було виключено з таких підстав: невиконання рішень від 03.03.2021, 05.03.2021 та 10.03.2021 про повернення автомобіля; нез`явлення Позивача для участі у засіданнях тричі поспіль, що завдало СТ збитків.
38.Відповідно до вимог статуту та мотивів прийнятого рішення про виключення Позивача з СТ істотне значення мають такі обставини:
-належне повідомлення про дату, місце, час проведення загальних зборів;
-нез`явлення для участі у засіданнях тричі поспіль без поважних причин;
-відсутність поважних причин невиконання рішення про повернення автомобіля;
-наявність збитків для СТ.
щодо повідомлення про дату, місце, час проведення загальних зборів
39. За змістом частини п`ятої статті 15 Закону України "Про кооперацію" про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів члени кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення.
40. Кооператив у повідомленні про дату, місце, час проведення загальних зборів вказував лише адресу без зазначення конкретного приміщення в об`єкті нерухомості, що й стало причиною спору.
41. Суд першої інстанції зробив висновок, що цього достатньо, оскільки Позивач був директором СТ, тому був обізнаний, що інший член СТ - ОСОБА_2 є також керівником ТОВ "Хмельницьктранс", на праві власності якому належить будівля на АДРЕСА_1 , та з розміщенням робочого кабінету ОСОБА_2 у приміщенні за цією адресою.
42.Суд першої інстанції не встановив, в якому приміщенні проводилися загальні збори за адресою: АДРЕСА_2 .
43. За висновком суду першої інстанції вимоги щодо зазначення місця (номера кімнати, офісу або залу, куди мають прибути акціонери) проведення загальних зборів положеннями статуту або законодавства не містять,тому Відповідач не порушив вимоги законодавства чи статуту при повідомленні Позивача про загальні збори
44. Верховний Суд, направляючи справу на новий розгляд, надав вказівку суду апеляційної інстанції встановити, чи є надання лише адреси будівлі (без зазначення номеру поверху, офісу тощо) достатнім для того, щоб учасник був обізнаний про місце проведення загальних зборів.
45.Суд апеляційної інстанції послався на те, що повідомлення про проведення загальних зборів (зокрема, про місце проведення) повинне містити достатньо інформації для того, щоб учасник кооперативу, який має намір реалізувати своє право взяти участь у таких загальних зборах, мав змогу зорієнтуватись, де саме такі загальні збори будуть проводитись та, відповідно, мати змогу вчасно туди дістатись. Подібні висновки наведені у пункті 44 постанови Верховного Суду від 4 серпня 2020 року в справі №902/495/19. Водночас зауважив, що питання про те, яка інформація у повідомленні про проведення загальних зборів є достатньою для того, щоб учасник кооперативу мав змогу чітко ідентифікувати, де саме такі збори проводяться та, відповідно, взяти в них участь, у кожному випадку повинне визначатись окремо.
46. Суд апеляційної інстанції встановив, що збори проводилися за адресою АДРЕСА_1 на четвертому поверсі в кабінеті з табличкою СТ "Домашній хліб", а також за адресою АДРЕСА_2 у приміщенні експедиторів, і визначеної у повідомленні інформації було достатньо, оскільки:
-засновники мали ділові стосунки протягом тривалого періоду часу, тобто були добре знайомі;
-Позивач з 2011 року був керівником Відповідача та здійснював його управління, а тому не міг не бути обізнаним про те, у якому місці зазвичай проводяться збори чи наради між засновниками кооперативу:
-приміщення, в яких проводилися загальні збори Відповідача, належали Відповідачу на праві оренди відповідно до договорів, які укладалися цим товариством з іншими суб`єктами господарювання (Договір №22 на оренду нежитлових приміщень ТОВ "Хмельницьктранс" від 1 лютого 2021 року з додатками; том 1, а.с. 202-204; Договір №7 на оренду нежитлових приміщень ТОВ "Хмельницьктранс" від 28 грудня 2020 року з додатками; том 1, а.с 205, 207-208),
-показами свідків підтверджується, що Позивач 5, 10 березня 2021 року о 13:15 год. знаходився біля будівлі, розміщеної за адресою АДРЕСА_2 , однак до приміщення не заходив;
-Позивач не спростував інформацію (та покази свідків), щодо того, що кожного разу перед проведенням загальних зборів в приміщенні на першому поверсі на дошці оголошень було розміщено оголошення про проведення таких зборів.
47. На виконання вказівок Верховного Суду, що наведені в даній справі в постанов від 11 січня 2023 року, встановити, чи дійсно позивач не знав про приміщення, які орендувалися товариством та у яких проводилися загальні збори, суд апеляційної інстанції зазначив, що "Позивач не заходив до приміщення будівлі, а лише знаходився біля будівель. В той же час, зважаючи на знаходження на території таких приміщень суб`єктів охорони, відсутня будь-яка інформація щодо звернення Позивача до даних осіб з метою розшуку кабінету чи приміщення (будь-яких доказів, заяв і електронних доказів, окрім спростовування показів свідків Позивача), яке орендував Відповідач. Прибуття Позивача і перебування біля місця проведення зборів, що встановлено вище опосередковано спростовує його довід Позивача про необізнаність про місце проведення зборів. Позивач з 2011 року був керівником Відповідача (будучи кумами з іншими засновниками Відповідача), слідує, що він володів інформацією щодо практики проведення зборів, зокрема щодо їх місця, був обізнаний щодо приміщень, які знаходилися в оренді, мав у розпорядженні контактні дані інших учасників (номери телефонів) і міг у будь-який момент зателефонувати іншим учасникам для уточнення місця проведення зборів або зв`язатися з ними за допомогою смс чи месенджерів (що за його твердженнями він і робив, але не отримав відповіді).
48.Отже, висновки суду апеляційної інстанції про достатність інформації в повідомленні і обізнаність Позивача про конкретне місце проведення ґрунтуються:
-на договорах оренди приміщень, які між собою підписали два інші члена СТ (подружжя) без участі Позивача, як директора СТ;
-припущенні суду про обізнаність Позивача про приміщення, де проводилися збори з тієї причини, що він був керівником СТ. Хоча в матеріалах справи відсутні докази, що це було усталеною практикою СТ проводити збори саме в цих приміщеннях і до виникнення спірних правовідносин. Відповідач такі обставини не доводив, і суди це не встановили;
-показах свідків Відповідача: ОСОБА_6 (охоронник Відповідача підтвердив, що Позивач знаходився біля будівлі, до приміщення не заходив), ОСОБА_5 та ОСОБА_9 (орендарі Відповідача підтвердили розміщення інформації на дошці оголошень у день проведення зборів);
-ненадання Позивачем доказів щодо звернення охоронців з метою розшуку кабінету чи приміщення;
-фотокопії інформації з дошки оголошень.
49. Водночас покази ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо неможливості знайти місце проведення загальних зборів, про що був складений акт, суд не брав до уваги з причини їх неузгодженостей з показами свідків Відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що викладені у заявах, які були подані суду в копіях.
50. У господарському судочинстві діє принцип змагальності сторін, який встановлений статтями 13, 74 ГПК України. Згідно з цим принципом кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, на підставі таких засобів як письмові, речові і електронні докази; висновки експертів; показання свідків.
51.Отже положення процесуального законодавства розрізняють окремо такі засоби доказування, як письмові докази та показання свідків.
52.Згідно з частинами першою, другою статті 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
53.Тобто, можливість подання в оригіналі або в належним чином засвідченій копії стосується лише письмових доказів.
54. Натомість умови допустимості використання показань свідка визначені у статтях 87, 88 ГПК України.
55. Зокрема, показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка. Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом. Не вимагається нотаріальне посвідчення підпису сторін, третіх осіб, їх представників, які дали згоду на допит їх як свідків (частини перша та третя статті 87 ГПК України). При цьому, відповідно до частини першої статті 89 ГПК України свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти.
56.Отже ГПК України не передбачає можливість подання заяв свідків в копії, про що правильно вказав Скаржник у касаційній скарзі.
57. Відповідно до статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
58. Заяви свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були подані до суду в копіях, тобто з недотриманням форми доказу (показання свідків), а тому такі докази не можуть підтверджувати обставини, зазначені в них. Відповідно, обставини, які викладено в таких заявах і які були враховані судом апеляційної інстанції під час оцінки доказів не можуть вважатися доведеними, оскільки ґрунтуються на недопустимих доказах.
59. Суд апеляційної інстанції помилково не брав до уваги показання свідків Позивача з посиланням на те, що вони суперечать показанням свідків Відповідача, що були подані в неналежній формі. Окрім того, суд не виконав свій обов`язок щодо допиту свідків з підстав суперечності іншим доказам, наявності сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти.
60. Не можу погодитися з Судом, що висновок стосовно повідомлення позивача про проведення загальних зборів суди зробили не тільки на підставі заяв свідків, а й на підставі усієї сукупності доказів, наявних у матеріалах справи, із застосуванням стандарту вірогідності доказів та принципу змагальності. На мою думку, у цій частині висновок не є достатньо аргументованим, оскільки Суд не конкретизував, які ж саме належні та допустимі докази у своїй сукупності підтверджують ці обставини. Здається цей висновок ґрунтується виключно на припущенні, що він мав знати як бувший керівник, та договорах оренді приміщення, які між собою підписали два інші члена СТ (подружжя) без участі Позивача, як директора СТ. Цим договорам не була надана оцінка в контексті виконання вказівок Суду встановити, чи дійсно позивач не знав про приміщення, які орендувалися товариством та у яких проводилися загальні збори. Суди не навели жодних переконливих аргументів про обізнаність Позивача щодо цих договорів оренди.
61. При цьому слід звернути увагу, що Позивач, оскаржуючи рішення суду першої інстанції, зазначав в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції мав відхилити вказані заяви свідків не з тієї підстави, що вони суперечать іншим доказам, а з мотивів їх недопустимості. Тому не можу погодитися з висновком Суду, що під час розгляду справи суди та Скаржник не ставили під сумнів факт вчинення нотаріальної дії - нотаріального засвідчення справжності підписів.
62. Окрім того, Суд взагалі не надав оцінки аргументам Скаржника, що фотокопії інформації про проведення загальних зборів з дощок оголошень не є допустимими доказами, оскільки не відповідають вимогам статті 96 ГПК України. Скаржник у касаційній скарзі наголошував, що він у відповіді на відзив ставив під сумнів цей доказ, й вказував, що невідомо, де знаходиться оригінал цього доказу.
63. Не можу також погодитися з висновком Суду (пункт 56 цієї постанови), що пункт 44 постанови Верховного Суду від 04.08.2020 у справі № 902/495/19 не може застосовуватися до юридичних осіб, які за організаційно-правовою формою є кооперативами, оскільки у цій справі Суд вже виснував раніше, що висновки у постанові від 04.08.2020 у справі № 902/495/19 були зроблені щодо повідомлення про проведення загальних зборів Колективного монтажно-налагоджуваного управління "Спецсільгоспмонтаж", яке не є виробничим кооперативом, однак за ознаками лише відповідає виробничому кооперативу.
64. На мою думку, Суд у пунктах 108 -109 постанови від 11.01.2023 у справі № 924/1234/21 дійшов прямо протилежного висновку і навпаки відхилив аргументи Відповідача про незастосовність пункту 44 постанови від 04.08.2020 у справі № 902/495/19, на яку посилався суд апеляційної інстанції.
65. Тому у цій справі слід виходити з того, що відповідно до практики Суду участь у загальних зборах члена кооперативу фактично є корпоративним правом такої особи на управління таким кооперативом в розумінні ст.12 Закону "Про кооперацію".
66.Належне повідомлення учасника кооперативу про проведення загальних зборів має на меті сприяння реалізації таких прав.
67. Обраний особою, яка скликає загальні збори учасників, спосіб повідомлення про їх проведення повинен забезпечити реальне персональне повідомлення учасника і не бути лише формальним направленням такого повідомлення. У випадку заперечення учасником факту повідомлення його про проведення загальних зборів, обов`язок доказування обставин повідомлення позивача про проведення загальних зборів покладається на відповідача, як особу, рішення органу управління якої оспорюється.
68. Повідомлення про проведення загальних зборів (зокрема, про місце проведення) повинне містити достатньо інформації для того, щоб учасник кооперативу, який має намір реалізувати своє право взяти участь у таких загальних зборах, мав змогу зорієнтуватись, де саме такі загальні збори будуть проводитись та, відповідно, мати змогу вчасно туди дістатись. Питання про те, яка інформація у повідомленні про проведення загальних зборів є достатньою для того, щоб учасник кооперативу мав змогу чітко ідентифікувати, де саме такі збори проводяться та, відповідно, взяти в них участь, у кожному випадку повинне визначатись окремо.
69. Скаржник неодноразово вказував, що поведінка Відповідача була недобросовісною, повідомлення не містило достатньої інформації для того, щоб учасник кооперативу, який має намір реалізувати своє право взяти участь у таких загальних зборах, мав змогу зорієнтуватись, де саме такі загальні збори будуть проводитись.
70. Суди у цій справі встановили обставини, що Позивач неодноразово звертався до Відповідача з заявою повідомити, де саме будуть проводитися збори. У відповідь Відповідач письмово відмовлявся надавати таку інформацію з причини відсутності у нього такого обов`язку. Натомість Відповідач з незрозумілих причин робив таке оголошення на дошці оголошення. Оцінку добросовісності та розумності такої поведінки Відповідача суд апеляційної інстанції не надав (хоча це було підставою апеляційного оскарження судового рішення), переклав на Позивача обов`язок доводити свою необізнаність про конкретне місце проведення, ґрунтуючись виключно на припущенні, що Позивач мав про це знати як особа, яка раніше активно брала участь в управлінні СТ.
71. З цих підстав, на мою думку, аргументованими є доводи Скаржника, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові неправильно застосував норму пункту 6 статті 3 ЦК України в сукупності з нормами частини п`ятої статті 15, абзацу першого частини першої статті 12 Закону України "Про кооперацію", абзацу першого частини четвертої статті 6 Закону України "Про споживчу кооперацію" без урахування висновків, що викладені у постановах Верховного Суду від 04.08.2020 у справі № 902/495/19 (пункт 44), що повідомлення повинно містити дані про місце проведення загальних зборів і забезпечувати усім учасникам реальну можливість знайти відповідне місце проведення загальних зборів, та від 29.09.2021 у справі № 914/1912/19 (пункти 49-52) щодо принципу заборони суперечної поведінки в контексті недобросовісності СТ та його членів стосовно неналежного повідомлення Позивача тричі поспіль про проведення загальних зборів з метою створення формальної підстави для його виключення з членів СТ.
Щодо повернення автомобіля
72. Як вже зазначалось раніше, з огляду на підстави виключення Позивача зі складу членів СТ та причин скликання загальних зборів, в яких Позивач не брав участі, обставини щодо причин невиконання Позивачем рішення загальних зборів про повернення автомобіля Відповідачу мають істотне (вирішальне) значення для правильного вирішення спору.
73. Позивач доводив, що 01.03.2021 автомобіль був вилучений виконавцем в рамках виконавчого провадження, що підтверджував актом про вилучення та передачу майна стягувачу, що був поданий в належним чином засвідченій копії.
74. Відповідач під час розгляду справи також зазначав, що де-юре автомобіль вилучено, але позивач фактично продовжує ним володіти. Тобто сам факт юридичного оформлення вилучення автомобіля (складання акту вилучення) державним виконавцем він не оскаржував. Інших доказів, Відповідач, як учасник виконавчого провадження (боржник), не надав. Жодних доказів, які б підтверджували наявність у стягувача претензій з причини неповернення йому майна, Відповідач також надав. Його заперечення зводилися виключно до того, що Позивач продовжував користуватися автомобілем.
75.Суд першої інстанції встановив, що приватний виконавець 01.03.2021 вилучив у представника Товариства Дудки Д.Ю. автомобіль Toyota Land Cruiser-200, про що складено акт.
76. Те, що така обставина була встановлена, зазначено й в оскаржуваній постанові. Зокрема, суд апеляційної інстанції прямо вказав, що "Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва 1 березня 2021 року вилучено у представника Відповідача - Позивача автомобіль Toyota Land Cruiser-200, про що складено акт вилучення та передачі майна стягувачу (том 1, а.с. 56)".
77.Натомість суд апеляційної інстанції одночасно зазначив й протилежне, що неможливо встановити обставину вилучення та передання автомобіля стягувачу через нечіткість та затирання в акті від 01.03.2021.
78. Положення частини шостої статті 91 ГПК України надають суду право за клопотанням сторони або з власної ініціативи витребувати оригінал письмового доказу, якщо подано копію письмового доказу, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії оригіналу. Якщо оригінал не надано, суд не бере такий доказ до уваги.
79.Не можу погодитися з висновками Суду, який відхилив аргументи Скаржника, що у разі виникнення сумнівів суд апеляційної інстанції мав право витребувати оригінал акта вилучення та передачі майна стягувачу від 01.03.2021, з посиланням на те, що Скаржник у встановленому законом порядку не реалізував надані йому ГПК України права щодо подання оригіналу акта вилучення та передачі майна стягувачу від 01.03.2021 чи принаймні якісної копії акта. Унаслідок цього суд апеляційної інстанції був об`єктивно та з незалежних від нього причин позбавлений можливості встановити сукупність обставин.
80. По-перше, як вже зазначала, суд апеляційної інстанції під час нового апеляційного перегляду у мотивувальній частині рішення дійшов суперечливих висновків щодо обставини вилучення автомобіля у позивача (вказав, що автомобіль вилучено приватним виконавцем, а потім, що неможливо встановити дійсність передання такого майна стягувачу і особу, яка отримала майно). По-друге, частина шоста статті 91 ГПК України встановлює право суду витребувати оригінал письмового доказу з власної ініціативи, якщо суд ставить під сумнів відповідність поданої копії оригіналу. По-третє, Відповідач під час розгляду справи також зазначав, що де-юре автомобіль вилучено, факт юридичного оформлення вилучення автомобіля (складання акту вилучення) ним не заперечувався. Суд апеляційної інстанції взагалі не пояснив, яке значення для справи мають обставини встановлення особи представника Стягувача, зважаючи на те, що майно було вилучено в межах виконавчого провадження.
81. Стосовно висновку суду апеляційної інстанції, що з електронних доказів, долучених Відповідачем до матеріалів справи (Т. 1, а.с. 248) убачається, що Скаржник безперешкодно й надалі користувався автомобілем, з яким погодився і Суд, зазначивши, що будь-яких спростувань Скаржником наведених обставини матеріали справи не містять, то, на мою думку, такий висновок є передчасним, оскільки зроблений без належного дослідження цих доказів. Суд апеляційної інстанції не зазначив: який це електронний доказ, що на ньому зафіксовано (фотознімки, відео, документи) та які обставини ним підтверджуються (дата використання автомобіля, ідентифікуючі ознаки майна, особи, тощо). Суд апеляційної інстанції, зосередившись на обставині користування автомобілем Позивачем, не надав мотивованої оцінки аргументу Скаржника стосовно вилучення автомобіля виконавцем у виконавчому провадження, боржником за яким є Відповідач, що унеможливлювало повернення автомобіля на виконання рішення зборів. Такий аргумент є істотним та вирішальним, зважаючи на те, що примусове виконання рішень здійснюється у спосіб та порядку, встановленому Закон України "Про виконавче провадження".
82. З огляду на викладене, вважаю, що доводи касаційної скарги частково знайшли своє підтвердження, а тому слід було скасувати постанову суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, який не виконав всі вказівки Суду, зробив суперечливі висновки і допустив порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення обставин, зокрема, повідомлення Позивача про збори та вилучення у нього автомобіля, що має суттєве (визначальне) значення для правильного вирішення спору у цій справі.
Суддя І. Кондратова