ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2023 р. м. Київ

Справа № 902/784/23

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.,

за участі секретаря судового засідання Стаднік Є.О., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма СВК» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АК ПРОСТОРПРОД» про стягнення 788833,06грн, за участі представників від:

позивача Кривенко В.Г. (ордер АІ №1509677 від 10.12.2023);

відповідача не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство Науково-виробнича фірма СВК (далі ПП НВФ СВК) звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю АК ПРОСТОРПРОД (далі - ТОВ АК Просторпрод) про стягнення 788 833,06грн, які складаються з: 590 397,64грн основний борг; 198 435,42грн пеня за період з 23.06.2022 по 16.05.2023.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором поставки №599 від 01.10.2021 в частині оплати поставленого товару у встановлений договором строк (т.1 а.с.2-7).

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 19.06.2023 позовну заяву передано на розгляд до Господарського суду Київської області за підсудністю (т.1 а.с.202).

Матеріали позовної заяви надійшли до Господарського суду Київської області 10.07.2023 (т.1 а.с.1).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.08.2023 відкрито провадження у справі за відповідним позовом, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання на 11.09.2023 о 15:45, а також встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позов (т.2 а.с.13-15).

Сторони копію відповідної ухвали отримали, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень №№542, 950, а саме: позивач 22.08.2023; відповідач 24.08.2023 (т.2 а.с.17-18).

08.09.2023 у системі Електронний суд представником відповідача сформовано відзив на позов, який зареєстрований судом 11.09.2023 (т.1 а.с.21-25).

У відзиві на позов відповідач просить у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на те, що:

- поставка частини товару за доданими позивачем видатковими накладними здійснювалась не на підставі договору поставки №599 від 01.10.2021, оскільки такий договір припинив свою дію;

- сторонами узгоджено ціну на товар у договорі і в установленій формі не вносились зміни щодо ціни та асортименту товару, однак, позивач безпідставно завищив ціну на товар у видаткових накладних;

- на момент подання позову борг за товар відсутній;

- неустойка позивачем нарахована також на борг за товар, поставлений за окремими видатковими накладними, які підтверджують укладення окремих правочинів, однак, ним не доведено укладення письмового договору щодо встановлення такої відповідальності за відповідні порушення строків оплати товару, поставленого за окремими видатковими накладними.

Ухвалою від 11.09.2023, яка занесена до протоколу (т.2 а.с.95-96), судом на підставі ч.4 ст.166, ч.4 ст.167 ГПК України встановлені строки для подання сторонами відповіді на відзив та заперечення, а підготовче засідання відкладено на 04.10.2023 о 14:00.

Підготовче засідання відкладено на підставі п.3 ч.2 ст.183 ГПК України, оскільки не всі питання, які визначені ч.2 ст.182 ГПК України могли бути вирішені у підготовчому засіданні, враховуючи встановлення сторонам строків для подання відповіді на відзив та заперечення.

27.09.2023 позивачем подано відзив на позов (здано відділенню поштового зв`язку для направлення до суду 21.09.2023) (т.2 а.с.102-106), у якому позивач спростовує доводи відзиву та вказує, що:

- сторони попередньо узгодили зміни у ціні товару та його асортименті і після прийняття товару позивачу не надходило заперечень щодо невідповідності асортименту або ціни товару, яка зазначена у накладних, а також проводилась звірка розрахунків, що свідчить про узгодження сторонами зміни ціни та асортименту товару;

- відповідач погодився на прийняття товару на умовах договору №599 від 01.10.2021, на який є посилання у видаткових накладних та здійснював оплату товару з посиланням на відповідний договір після 31.12.2022.

Окрім того, у відповіді на відзив позивач повідомив про часткове погашення боргу відповідачем у розмірі 5 000грн 20.07.2023.

Ухвалами, які занесені до протоколу підготовчого засідання від 04.10.2023, судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 14:30 23.10.2023 (т.2 а.с.210-212).

Строк підготовчого провадження судом продовжено, а у підготовчому засіданні оголошено перерву з підстав, вказаних в ухвалі суду від 23.10.2023 (т.3 а.с.7-9).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.10.2023 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.11.2023 о 16:00 (т.3 а.с.7-9).

Підготовче провадження закрито у відповідності з п.3 ч.1 ст.185 ГПК України, у зв`язку із виконанням завдань підготовчого провадження.

27.10.2023 від відповідача судом отримано заперечення (т.3 а.с.13-16), у якому відповідач, окрім висловлених заперечень щодо заявлених вимог у відзиві, вказує, що:

- не визнає того, що зміна ціни та асортименту товару відбулась між сторонами договору в спосіб, про який стверджує позивач;

- факт продовження договору поставки між сторонами не доведено позивачем доказами, окрім того, у позовній заяві позивач стверджує, що договір закінчив свою дію;

- розрахунок пені здійснено невірно, без врахування строку виконання зобов`язання, встановленого договором.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.11.2023 оголошено перерву в судовому засіданні до 14:00 18.12.2023 (т.3 а.с.49-51).

Перерва в судовому засіданні оголошена судом на підставі ч.2 ст..216 ГПК України.

В судове засідання 18.12.2023 представник відповідача не з`явився; про дату, час і місце судового засідання відповідач та його представник Крищук Б.В. повідомлені ухвалою від 22.11.2023 (т.3 а.с.49-51), яка доставлена до електронних кабінетів відповідача і його представника 23.11.2023 о 22:38 та, в силу ч.6 ст.242 ГПК України, вважається врученою наступного робочого дня.

18.12.2023 від відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача, з урахуванням поданих заяв по суті.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити; представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

01.10.2021 між сторонами у справі ПП «НВФ СВК» (далі постачальник) та ТОВ «АК Просторпрод» (далі покупець) укладено договір поставки №599 (далі договір; т.1 а.с.14-18).

Відповідно до п.1.1 договору постачальник зобов`язується систематично доставляти і передавати на умовах та у встановлені цим договором строки продовольчу та (або) непродовольчу продукцію (далі - товар) у власність покупця, а покупець приймати у власність та оплачувати його на умов договору.

Найменування товару, його асортимент та ціна визначається специфікацією (додаток №1 до договору), що є його невід`ємною частиною (п.1.2 договору; постачальник гарантує, що товар, який поставляється та передається у власність покупця, є вільним від будь-яких зобов`язань і обтяжень перед третіми особами (п.1.3 договору).

Як узгоджено сторонами п.1.6 договору, право власності на товар переходить до покупця з моменту підписання уповноваженими представниками сторін товарної (товаро-транспортної або видаткової) накладної, яка засвідчує факт передачі товару постачальником та його отримання покупцем; датою поставки вважається дата передачі постачальником товару покупцю.

Поставка товару в силу п.2.1 договору здійснюється окремими партіями силами (в т.ч. транспортом) та за рахунок постачальника на умовах DDP у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів «Інкотермс» (в редакції 2010 року) та на підставі прийнятих постачальником до виконання замовлень покупця.

В силу п.2.5 договору замовлення покупця, що оформлене відповідно до п.2.4 договору, повинно надсилатися одним із передбачених способів: на електронну адресу відповідальної особи постачальника, вказану в картці постачальника, та/або через представника постачальника, при цьому замовлення вважається прийнятим постачальним з дати та часу підтвердження отримання постачальником, зазначеного шляхом відповіді через еmail, sms, viber, факт або телефонне повідомлення з чітким зазначенням, яка особа підтвердила отримання замовлення або прийняла його в роботу (п.2.7 договору). При цьому, у разі неможливості виконання замовлення покупця постачальник зобов`язується не пізніше ніж через 12 годин після отримання замовлення покупця письмово електронною поштою повідомити покупця про неможливість виконання замовлення в повному обсязі або частково з обґрунтуванням неможливості виконання та вказати дату можливої поставки.

Згідно п.2.15 договору строк поставки товару погоджується сторонами у замовленні покупця, а у випадку його порушення, як установлено п.2.16 договору, покупець має право відмовитись від прийняття та оплати товару та отримати компенсації згідно п.п.8.3, 8.4, 8.6 договору.

Відповідно до п.4.4 договору підписання накладної та одержання всіх необхідних документів на товар не обмежує покупця у праві заявлення постачальнику претензій щодо невідповідності поставленого товару умовам договору.

Сторонами п.4.14 договору визначили право покупця повернути товар постачальнику або відмовитись від прийняття товару, зокрема, у випадку невідповідності кількості, ціни поставленого товару, вказаної у замовленні покупця на поставку даної партії товару.

Ціна на товар, як узгоджено сторонами п.5.1 договору, встановлюється у гривнях та визначається на підставі специфікації (додаток №1 до договору), до змісту якої повинно входити наступне: найменування товару, його асортимент та ціна на товар. Поряд з цим, п.5.3 договору погоджено, що ціна на товар може бути мотивовано змінена у виняткових випадках, за попереднім узгодженням з покупцем за 14 календарних днів до передбачуваного вводу в дію нових цін; нова специфікація набирає сили з дня її підписання обома сторонами, нові ціни вводяться в дію з дати, зазначеної у специфікації, з урахуванням вимог відповідного пункту.

Загальна сума договору обумовлюється сумами, зазначеними у накладних (товаро-транспортній або видатковій накладній) на кожну партію товару, що були поставлені протягом строку дії договору, з урахуванням коригувань вартості повернутих, неякісних, неналежних товарів згідно з вимогами договору.

За умовами укладеного договору оплата поставленого товару здійснюється протягом 35 календарних днів з дати поставки, здійснення розрахунків проводиться у понеділок, середу та п`ятницю щотижня, орієнтуючись на дату настання платежу (п.5.5 договору).

Також, п.5.7 договору сторони узгодили, що для зручності розрахунків сторони щоквартально проводять звірки взаєморозрахунків до 15 числа місяця, наступного за останнім днем останнього місяця звітного кварталу, і дані, підтверджені сторонами в акті звірки взаєморозрахунків, є підставою для проведення остаточних розрахунків або проведення взаємозаліку зустрічних вимог.

Укладеним договором сторони встановили також відповідальністю за порушення зобов`язань за таким договором,зокрема, порушення строків оплати товару більше ніж на 1 банківський день у вигляді пені у розмірі 1% вартості товару за кожен день прострочення протягом всього прострочення.

Відповідно до п.п.9.1, 9.2 договору такий договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2021, а якщо за 20 календарних днів до закінчення строку дії такого договору жодна зі сторін не попередить письмово про свій намір розірвати або припинити дію такого договору, він вважається пролонгованим на один календарний рік на тих самих умовах.

Доказів щодо наміру припинити відповідний договір за 20 календарних днів до 31.12.2021 не надано, тому такий договір продовжив свою дію на один календарний рік.

Додатком до відповідного договору є: специфікація (додаток №1), у якій визначено асортимент, кількість мінімальної партії, дані щодо товару, його ціна; картка постачальника (додаток №2), у якій, зокрема, визначена інформація про засоби зв`язку, електронні адреси осіб, відповідальних за прийняття заявок та повернення товару; графік поставки (додаток №3) (т.2 а.с.82-83,84-85,86).

Відповідно до видаткових накладних, долучених до поданої позовної заяви, а також товаро-транспортних накладних у період з 22 жовтня 2021 року по 13.01.2023 позивачем передано відповідачу товар (мило рідке, засоби для миття ван та сантехніки, посуду, засоби для прання, ополіскування на загальну суму 7 118 717,20грн (т.1 а.с.31-084; т.2 а.с.9) ) Надані у підтвердження відповідного факту видаткові накладні містять посилання на договір, однак без зазначення його реквізитів.

При цьому, на підтвердження того факту, що за згодою сторін поставка товару здійснювалась саме за договором №599 від 01.10.2021 позивачем надані видаткові накладні №28 від 06.01.2023, №70 від 13.01.2023, що підписані сторонами в електронній формі електронними цифровими підписами уповноважених осіб та містять посилання на відповідний договір (т.2 а.с.112,114).

Також, позивачем надані замовлення, які, як він стверджує отримував на електронну пошту від уповноважених відповідачем осіб, на підтвердження узгодження сторонами ціни товару, що постачався та електронна переписка сторін (т.2 а.с. 113, 115, 116-202).

У період з 27.11.2021 по 10.03.2023 здійснено оплату товару на загальну суму 6528349,56грн, що підтверджується наданими сторонами платіжними інструкціями та виписками з рахунку відповідача (т.2 а.с.27-81).

Відповідно до акту звірки розрахунків між сторонами за період - грудень 2022 року за договором №599 від 01.10.2021, у якому відображено початкове сальдо на момент звірки борг на користь позивача в розмірі 1 085266,36грн, станом на 31.12.2022 борг склав 878 011,36грн (а.с.110).

Згідно даних бухгалтерського обліку позивача - картки рахунку 361 по контрагенту ТОВ «АК Просторпрод» за період з 01.10.2021 по 26.04.2023 сальдо на користь позивача складає 590 367,64грн (т.1 а.с.19-30).

30.03.2023 позивачем направлено відповідачу претензію за вих.№355 щодо оплати боргу за поставлений товар на загальну суму 590 367,64грн (т.1 а.с.185) поштовим відправленням за №510, що підтверджується описом вкладення у відповідне поштове відправлення, що прийнято за накладною (а.с.186). Доказів відповіді на відповідну претензію сторонами під час розгляду справи не надано.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач стверджував про наявність боргу за поставлений відповідачу товар на суму 590 367,64грн.

Однак, під час розгляду справи, а саме 20.07.2023 відповідачем в рахунок оплати товару з посиланням на договір поставки №599 від 01.10.2021 перераховано позивачу 5000грн, що підтверджується випискою з рахунку відповідача (т.2 а.с.81), та визнано позивачем у відповіді на відзив (т.2 а.с.102-1о6), у якій позивач вказав, що основний борг на момент складання відповіді на відзив складає 585 397,64грн.

Отже, враховуючи відсутність спору між сторонами в частині стягнення 5 000грн основного боргу, провадження у відповідній справі в частині основного боргу в розмірі 5 000грн підлягає закриттю, оскільки спір у відповідній частині фактично вичерпано під час розгляду справи внаслідок здійснення оплати за поставлений товар відповідачем.

Так, в силу п.2 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обов`язку розрахуватись за переданий йому у власність товар, а також застосування до відповідача відповідальності, встановленої договором за порушення виконання зобов`язання з оплати переданого у власність товару в установлений договором строк.

Заявлені вимоги суд вважає обґрунтованими з наступних підстав.

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ч.1 ст. 175 ГК України.

Згідно ч.1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

В силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Укладений сторонами договір за своєю правовою природою, враховуючи зміст зобов`язань сторін за таким договором, їх суб`єктний склад, є договором поставки, зміст якого визначений ст.265 ГК України. До такого договору застосовуються положення ЦК України з урахуванням особливостей, визначений ГК України, як передбачено ч.1 ст.193 ГК України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як визначено ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

При цьому, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, що визначено ч.1 ст.691 ЦК України, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до ст.632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Твердження відповідача про те, що ціна, яка узгоджена сторонами у специфікації, що є додатком договору, у видаткових накладних змінена за одностороннім волевиявленням відповідача спростовуються зібраними у справі доказами, які оцінені у сукупності, зокрема, листуванням учасниками, електронними замовленнями відповідача, актом звірки станом на 31.12.2022, у якому вартість переданого товару визначена сторонами саме за ціною, зазначеною у видаткових накладних. При цьому, під час розгляду справи по суті відповідачем не надано доказів повернення товару, який він вважає таким, що поставлений не у відповідності з умовами договору.

Так, п.4.14 договору передбачено, шо постачальник має право відмовитись від прийняття товару або повернути його у випадку, зокрема, невідповідності ціни поставленого товару, вказаній у замовленні покупця на поставку даної партії товару.

При цьому, не дотримання форми зміни договору не є підставою вважати, що зміна ціни товару відбулась не за волевиявленням обох сторін договору.

Як визначено ч.1 ст.654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Однак, недотримання форми зміни договору не є підставою вважати правочин щодо зміни ціни, який вчинений в усній формі, однак, його вчинення підтверджується письмовими та електронним доказами, недійсним.

Як установлено ч.1 ст.218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом; заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. При цьому, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Отже, суд не може взяти до уваги доводи відповідача, які суперечать зібраним у справі доказам, щодо односторонньої зміни ціни товару позивачем.

З тих же підстав суд відхиляє твердження відповідача про те, що поставка товару, яка відбулась 06.01.2023 на суму 101800,20грн, та 13.01.2023 на суму 91756,08грн (т.1 а.с.181, 183), не здійснена на умовах договору №599 від 01.10.2021, оскільки у відповідних видаткових накладних є посилання на договір, доказів укладення між сторонами іншого договору не надано, а в підписаних сторонами в електронній формі видаткових накладних щодо відповідних партій товару є посилання на відповідний договір поставки №599 від 01.10.2021 (т.2 а.с.112,114). Таким чином, є доведеним факт розповсюдження сторонами умов договору №599 від 01.10.2021 на відповідні поставки товару. При цьому, зміни у договір у відповідній формі, у якій такій договір укладено, простій письмовій сторонами не внесено, що не тягне за собою недійсним правочину, вчиненого в усній формі, однак, вчинення якого підтверджується вказаними письмовими та електронним доказами.

Враховуючи умови договору, відповідач мав оплатити товар, переданий йому позивачем за вищевказаними видатковими накладними, у строк, встановлений п.5.5 договору протягом 35 календарних днів з дати поставки. При цьому, суд не може погодитись з відповідачем, який у розрахунку вказує датою оплати день найближчій понеділок, середу або п`ятницю, що йде після останнього 35-ого календарного дня, обрахованого з дня поставки товару (т.3 а.с.41-42).

Так, п.5.5 договору дійсно встановлено, що платежі відповідачем здійснюються щотижня - у понеділок, середу або п`ятницю, однак, у договорі, за домовленістю сторін вказано: «орієнтуючись на дату настання платежу». Оскільки договір передбачає виконання зобов`язання саме протягом 35 календарних днів з дати поставки, здійснення платежу мало бути вчинено у відповідні дні в межах такого строку оплати, встановленого договором, - понеділок, середу або п`ятниця, орієнтуючись на встановлений строк, а не за межами відповідного строку.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи умови договору, дати поставки партій товару, відповідач допустив порушення строку виконання зобов`язання з оплати товару, тому вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в розмірі 585397,64грн є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивачем у даній справі заявлено вимогу про стягнення з відповідача 198435,42грн пені, яка нарахована ним за період з 23.06.2022 по 16.05.2023.

Заявлені вимоги є мотивованими з наступних підстав.

В силу ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання; одним з видів господарських санкцій згідно ч.2 ст. 217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч.ч. 2,3 ст.549 ЦК України: штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В силу п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Як визначено ч.2 ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналогічне обмеження щодо розміру пені, що нараховується у зв`язку з несвоєчасним виконання грошового зобов`язання, встановлено також ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

У даній справі встановлено факти порушення відповідачем зобов`язань з оплати поставленого йому позивачем товару на умовах договору поставки №599 від 01.10.2021, отже, позивач має право нарахувати пеню за порушення виконання відповідних зобов`язань, оскільки така відповідальність за відповідне порушення встановлена п.8.5 договору за взаємною згодою сторін, у разі якщо порушення строку виконання зобов`язань становить більше 1 банківського дня.

Однак, розмір пені, який встановлено у п.8.5 договору, перевищує максимальний розмір пені, визначений вказаними нормами, тому позивачем обґрунтовано при розрахунку пені застосована саме подвійна облікова ставка НБУ, що діяла у період, за який нарахована пеня.

Перевіривши розрахунок пені, наведений позивачем, суд дійшов висновку про те, що пеня позивачем розрахована вірно з урахуванням розміру боргу, моменту з якого має місце прострочення зобов`язання, враховуючи умову договору щодо нарахування пені у випадку, якщо прострочення становить більше 1 банківського дня, подвійного розміру облікової ставки, що діяла у відповідний період, періоду прострочення певної партії товару. При цьому, нарахування пені за певну партію товару не перевищує у розрахунку 6 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

З урахуванням зазначеного, заявлені вимоги в частині стягнення пені у розмірі 198 435,42грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.129 ГПК України витрати по оплаті позову судовим збором підлягають покладенню на відповідача у розмірі 11 757,50грн /(585 397,64+198435,42):100*1,5/.

Як визначено п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Позивач не звертався до прийняття рішення у справі з клопотанням про повернення йому частини судового збору, сплаченого з вимог у розмірі 5000грн, за якими провадження у справі закрито.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129, п.2 ч.1 ст. 231, ст.ст. 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АК ПРОСТОРПРОД» (ідентифікаційний код 44074239; 03061, м. Київ, вул. Шепелєва Миколи, 6, офіс 105/2) на користь Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма СВК» (ідентифікаційний код 20257936; 49126, Дніпропетровська область, м. Дніпро, бул.Слави, 54) 585397,64грн основного боргу, 198 435,42рн пені, а також 11 757,50грн в рахунок відшкодування витрат по оплаті позову судовим збором.

3. Провадження у справі в частині стягнення 5000грн основного боргу закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Повний текст складено 05.01.2024.

Суддя А.Р. Ейвазова