ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2023 р. Справа№ 910/3143/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Тарасенко К.В.

розглянувши у письмову проваджені, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду міста Києва від 15.08.2022

у справі №910/3143/22 (суддя Князьков В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал»

до Моторно (транспортного) страхового бюро України

про стягнення 4 874,72 грн

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» (далі - позивач, ТОВ «Маркс.Капітал») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення пені в розмірі 4 874,72 грн.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що на відповідача відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( дала - Закон № 1961-IV) покладено обов`язок з відшкодування шкоди за рахунок фонду захисту потерпілих у зв`язку із недостатністю коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом, а саме Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Україна» (далі - ПрАТ «СК «Україна»). На вимогу позивача МТСБУ здійснило виплату в розмірі 19498,88 грн. Крім того, на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2021 у справі №910/11728/21 МТСБУ було сплачено 1889,52 грн - 3% річних та 13938,92 грн - інфляційних втрат, нараховані у зв`язку з простроченням страховиком виконання зобов`язань за Договором страхування АІ/0695121, однак невиплаченою лишилася пеня у розмірі 4 874,72 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.08.2022 у справі позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ТОВ «Маркс.Капітал» пеню в сумі 4 874,72 грн, судовий збір в сумі 2 481,00 грн та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що на підставі п.20.3. статті 20 та підпункту «ґ» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має місце перехід прав та обов`язків до МТСБУ за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ліквідованого страховика. При цьому, МТСБУ не звільняється від обов`язку сплачувати за страховика, що допустив прострочення виплати суми страхового відшкодування, передбачені законом (частина друга статті 625 Цивільного кодексу України та пункт 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») суми 3 % річних, інфляційних втрат та пені, нарахованих за прострочення ліквідованим страховиком виплати суми страхового відшкодування, оскільки ці нарахування в силу закону (частина друга статті 625 Цивільного кодексу України та пункт 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») є невід`ємною/складовою частиною боргу зі сплати страхового відшкодування за договором страхування.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд враховував висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 07.09.2021 у справі №910/14293/19.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнені їх доводи

29.08.2022 Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № 899/21 від 29.08.2022, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 15.08.2022 по справі № 910/3143/22, відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі до Моторного (транспортного) страхового бюро України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим у зв`язку з тим, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права та неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до наступного:

- позов подано з пропуском позовної давності, який має обраховуватись від дати ДТП;

- до МТСБУ не переходять обов`язки страховика, що ліквідується, зі сплати пені, 3 % річних, інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язання останнім з виплати страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів;

- пеня, інфляційні втрати та 3% річних - це відповідальність страховика-банкрота за порушення грошового зобов`язання, які ухвалою визнано погашеними. Така відповідальність не входить до зобов`язань МТСБУ, передбачених підпунктом «ґ» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»;

- до вимог кредиторів зі сплати таких сум за зобов`язаннями страховика-банкрута мають застосовуватися на загальних підставах положення Кодексу України з процедур банкрутства або Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», чинного на час ліквідації ПрАТ «СК «Україна», згідно з якими вимоги, не погашені у зв`язку з недостатністю майна, вважаються погашеними;

- позивачу за договором про відступлення права вимоги (цесія) виплати страхового відшкодування не переходило право вимоги щодо пені, інфляційних втрат та 3% річних до відповідача, а отже звернення з позовом є безпідставним та не ґрунтується на договорі.

Також відповідач вказує, що вказані твердження підтверджуються Висновком науково-правової експертизи на запит МТСБУ щодо порядку застосування законодавства про відшкодування шкоди №126/26-е від 22.02.2022, затверджений головою Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права імені В.М. Корецького НАН України доктором юридичних наук, професором Н.М. Пархоменко.

Доводи учасників справи щодо апеляційної скарги

Позивач в запереченнях на апеляційну скаргу посилається на те, що строк позовної давності для звернення до суду ним не пропущено, оскільки строк позовної давності обраховується не з моменту дорожньо-транспортної пригоди, а з моменту визнання страхової компанії банкрутом.

Позивач зазначає, що на підставі п.20.3 ст. 20 та ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має місце перехід до МТСБУ обов`язків за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ліквідованого страховика. При цьому, МТСБУ не звільняється від обов`язку сплачувати за страховика, що допустив прострочення виплати суми страхового відшкодування, передбачені законом (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») 3 % річних, інфляційні втрати та пеню, нарахованих за прострочення ліквідованим страховиком виплати суми страхового відшкодування, оскільки ці нарахування в силу закону є невід`ємною складовою частиною боргу зі сплати страхового відшкодування за договором страхування.

Також позивач заперечує щодо долучення до матеріалів справи висновку науково-правової експертизи, проведеної на запит МТСБУ щодо порядку застосування законодавства про відшкодування шкоди від 22.02.2022, затвердженого Головою Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права імені В.М. Корецького НАН України доктором юридичних наук, професором Н.М. Пархоменко, оскільки виходячи з положень законодавства, висновки експерта у галузі права можуть стосуватися виключно питань аналогії права чи закону або застосування норм іноземного права, в них не можуть бути вирішені питання прогалин чи колізії.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2022, матеріали апеляційної скарги Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду міста Києва від 15.08.2022 у справі № 910/3143/22 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - ОСОБА_1, судді - Агрикова О.В., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2022 зобов`язано Господарський суд міста Києва направити до Північного апеляційного господарського суду матеріали справи № 910/3143/22. Вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду міста Києва від 15.08.2022, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, відкладено до надходження матеріали справи № 910/3143/22 до Північного апеляційного господарського суду

12.09.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли витребувані матеріали справи № 910/3143/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2022 апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду міста Києва від 15.08.2022 у справі № 910/3143/22 залишено без руху. Надано апелянту строк на усунення недоліків.

30.09.2022 Моторно (транспортне) страхове бюро України звернулось до Північного апеляційного господарського суду з клопотання № 899/21/ІНС.ЛОУ від 29.09.2022, відповідно до якого, скаржник надає докази сплати судового збору та докази надсилання копії скарги позивачу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду міста Києва від 15.08.2022 у справі №910/3143/22, розгляд апеляційної скарги, враховуючи частину 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

18.10.2022 через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача у повному обсязі.

19.10.2022 від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла заява про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2022 зупинено апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України до перегляду постанови Північного апеляційного господарського суду від 06.09.2022 та рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2022 у справі № 910/16820/21 у касаційному порядку Верховним Судом у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду.

07.08.2023 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла заява, в якій скаржник просить поновити апеляційне провадження у справі; врахувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.07.2023 у справі № 910/16820/21; задовольнити апеляційну скаргу у повному обсязі; здійснити розподіл судових витрат, зокрема витрат на правову допомогу у розмірі 1000, 00 грн.

У зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 у відставку, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 08.08.2023 у справі №910/3143/22 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Шаптала Є.Ю., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.08.2023 справу №910/3143/21 за апеляційною скаргою Моторно (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду міста Києва від 15.08.2022 прийнято колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Шаптала Є.Ю., Тарасенко К.В. Поновлено апеляційне провадження у справі № 910/3143/22 за апеляційною скаргою Моторно (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду міста Києва від 15.08.2022. Розгляд апеляційної скарги призначено здійснювати без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідачем до апеляційної скарги доданий Висновок науково-правової експертизи на запит МТСБУ щодо порядку застосування законодавства про відшкодування шкоди, який складений 22.02.2022 науковим експертом Поліводським О.А. (Інститут держави та права імені В.М.Корецького НАН України), який не подавався ним до суду першої інстанції.

Вказаний Висновок не приймається судом апеляційної інстанції, оскільки відповідачем не був дотриманий порядок залучення експерта з питань права (ст. 70 ГПК України), сам висновок не відповідає положенням статті 108 ГПК України, якою врегульовано порядок подання і зміст висновку експерта в галузі права, а також відповідачем не надано доказів неможливості його подання суду першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

ОСОБА_2 02.08.2014 приблизно о 14 год. 20 хв., керуючи автомобілем марки «Mitsubishi Lancer 2.0 I», державний номерний знак НОМЕР_1 (далі - «Mitsubishi Lancer 2.0 I»), по перехрестю вул. Косенка та вул. Сошенка м. Київ, не витримала безпечного інтервалу руху, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем марки «Audi A6», державний номерний знак НОМЕР_2 (далі - «Audi A6»), що привело до пошкоджень транспортних засобів та завдало матеріальних збитків, чим порушила вимоги пункту 13.1 Правил дорожнього руху України.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 19.08.2014 у справі №758/9538/14-ц ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено штраф у сумі 340 грн.

Відповідно до звіту від 11.11.2015 №3545 з оцінки транспортного засобу вартість відновлювального ремонту складає 56 861,29 грн (така ж сума вказана і у ремонтній калькуляції від 11.11.2015 №3545), а вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Audi A6» складає 25 056,03 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Mitsubishi Lancer 2.0 I» як страхувальника на момент ДТП була застрахована ПрАТ «СК «Україна» (поліс №АІ/0695121, за яким ліміт по майну становить 50 000 грн, а франшиза - 500 грн.).

За твердженням позивача, 09.09.2014 ОСОБА_3 , власник пошкодженого автомобіля «Audi A6», подав до ПрАТ «СК «Україна» заяву про страхове відшкодування, до 09.12.2014 ПрАТ «СК «Україна» не здійснила виплату страхового відшкодування у строк передбачений пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

17.11.2015 між ОСОБА_3 (цедент (первісний кредитор)) і Фізичною особою-підприємцем Шияном Денисом Сергійовичем (цесіонарій (новий кредитор)) укладено договір відступлення права вимоги (цесії) виплати страхового відшкодування.

Пунктом 1.1 зазначеного договору передбачено, що в порядку та на умовах даного договору на підставі статей 512 - 519 Цивільного кодексу України цедент відступає цесіонарію, а цесіонарій приймає і зобов`язується оплатити цеденту усі права вимоги, що виникли у цедента у зв`язку із фактом настання дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля Mitsubishi Lancer 2.0 I д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 06.07.2017, номер полісу №АІ/0695121, в страховій компанії - ПрАТ «СК «Україна».

Внаслідок укладення даного договору цесіонарій займає місце цедента (як кредитора) в зобов`язаннях, що виникли із зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, у тому числі права одержання грошового відшкодування нанесеної шкоди майну цедента, від винної особи, страхової компанії або від МТСБУ, в передбачених законом випадках (пункт 1.2 договору).

Відповідно до п. 1.3 договору характеристика права вимоги, що передається цесіонарію цедентом за даним договором: загальна сума боргу (страхове відшкодування), право вимоги сплати якого передається цедентом, складає 19 498,88 грн.

Згідно з пунктом 1.4 договору зобов`язальна особа (боржник): особа, визнана винною у дорожньо-транспортній пригоді - ОСОБА_2 ; страхова компанія - ПрАТ «СК «Україна»; Моторне (транспортне) страхове бюро України у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За передані права вимоги до боржника за договором страхування цесіонарій сплачує цеденту 5 850 грн (пункт 2.1 договору).

30.11.2015 між ФОП Шиян Д.С. (далі іменується клієнт) та ТОВ «Маркс.Капітал» (далі іменується фактор) було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №5/30-11/2015 (далі - договір №5/30-11/2015) відповідно до п. 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених договором, клієнт передає фактору, а фактор приймає і зобов`язується оплатити клієнтові усі права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли у клієнта з договорів відступлення права вимоги (цесії) виплати страхового відшкодування відповідно до додатку №1 до цього договору зокрема, з договору відступлення права вимоги від 17.11.2015 на суму 19498,88 грн.

В силу цього договору фактор займає місце клієнта (як кредитора) в зобов`язаннях, що виникли з зазначеного договору, відносно усіх прав клієнта, у тому числі права одержання від боржника сум основного боргу, відсотків, неустойок у повному обсязі (пункт 1.2 договору №5/30-11/2015).

Пунктом 1.4 договору №5/30-11/2015 передбачено. що зобов`язана особа (боржник) є Опара Я.В. (п. 23 додатку №1 до договору №5/30-11/2015); страхова компанія: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна»; Моторне (транспортне) страхове бюро України у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Отже, починаючи з 30.11.2015 кредитором у договірному зобов`язанні, яке виникло в результаті дорожньо-транспортної пригоди 02.08.2014, є Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2018 було відкрито провадження у справі №910/842/18 про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», визнано розмір вимог ініціюючих кредиторів - Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс. Капітал» та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на суму 1 232 899, 85 грн.

Оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство ПрАТ «СК «Україна» було опубліковано на сайті Вищого господарського суду України 03.03.2018 за №49743.

30.03.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла заява від 27.03.2018 Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» про грошові вимоги до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.04.2018 у справі №910/842/18 прийнято до розгляду, зокрема, заяву ТОВ «Маркс.Капітал» на суму 8 514 204,57 грн з кредиторськими вимогами до боржника (ПрАТ «СК «Україна»).

24.04.2018 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» надійшли уточнення до заяви про грошові вимоги до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» у справі №910/842/18. Ці уточнення стосувалися детального розрахунку заборгованості Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал», у тому числі за зобов`язанням, яке виникло на підставі договору страхування № АІ/0695121, у розмірі: 19498,88 грн страхового відшкодування, 1889,52 грн - 3% річних, 13938,02 грн інфляційних втрат коштів та 4874,72 грн пені.

Ухвалою попереднього засідання Господарського суду міста Києва від 15.06.2018 у справі № 910/842/18 визнано конкурсним кредитором ПрАТ «Страхова компанія «Україна», зокрема, ТОВ «Маркс.Капітал» першої черги на суму 9 547 674, 57 грн, четвертої черги на суму 3 916 198, 78 грн, шостої черги на суму 1 835 120, 95 грн, загальна сума 15 298 994, 30 грн.

Постановою господарського суду міста Києва від 07.09.2018 у справі №910/842/18 припинено процедуру розпорядження майном ПрАТ «СК «Україна»; припинено повноваження розпорядника майна ПрАТ «СК «Україна» арбітражного керуючого Тищенко Оксани Іванівни; визнано ПрАТ «СК «Україна» банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором ПрАТ «СК «Україна» арбітражного керуючого Тищенко О.І.; вирішено оприлюднити на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про визнання ПрАТ «СК «Україна» банкрутом; зобов`язано ліквідатора у разі отримання ним заяв з вимогами до банкрута письмово повідомити про це суд та надати докази їх розгляду (визнання або ж відхилення в установленому порядку); господарську діяльність банкрута завершено; строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважати таким, що настав з 07.09.2018; припинено нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших санкцій за всіма видами заборгованості банкрута з 07.09.2018; припинено повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном з 07.09.2018; ліквідатору провести ліквідаційну процедуру та подати суду на затвердження звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута.

21.09.2018 позивачем подано у справі №910/842/18 заяву з кредиторськими вимогами до боржника на суму 4 944 765,41 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.09.2018 у справі №910/842/18 прийнято до розгляду заяву ТОВ «Маркс.Капітал» з кредиторськими вимогами до боржника на суму 4 944 765,41 грн.

23.10.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» подано у справі №910/842/18 заяву про уточнення кредиторських вимог та клопотання про залишення без розгляду заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.11.2018 у справі №910/842/18, зокрема, задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» з урахуванням уточнення на суму 4 941 518,06 грн.; визнано кредиторські вимоги: ТОВ «Маркс.Капітал» на суму 3 524 грн. - першої черги, на суму 4 937 944,06 грн. - шостої черги; ліквідатору банкрута арбітражному керуючому Тищенко О.І. включити кредиторські вимоги: ТОВ «Маркс.Капітал» на суму 4 941 518,06 грн. до реєстру вимог кредиторів Компанії.

18.04.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» подано у справі №910/842/18 заяву з кредиторськими вимогами до боржника на суму 95 888,47 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2019 у справі №910/842/18, зокрема заяву ТОВ «Маркс.Капітал» з кредиторськими вимогами до боржника задоволено; визнано кредиторські вимоги ТОВ «Маркс.Капітал» на суму 3 842 грн - першої черги, на суму 95 888,47 грн - шостої черги; ліквідатору банкрута арбітражному керуючому Тищенко О.І. включити кредиторські вимоги ТОВ «Маркс.Капітал» суму 99 730,47 грн до реєстру вимог кредиторів Компанії.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2019 у справі № 910/842/18 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута станом на 17.07.2019 та у відповідності до положень ч. 5 ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визнано погашеними у зв`язку з недостатністю майнових активів боржника вимоги кредиторів, зокрема, ТОВ «Маркс.Капітал» першої черги на суму 9 555 040,57 грн, четвертої черги на суму 3 916 198, 78 грн, шостої черги на суму 6 868 953, 48 грн, загальна сума 20 340 192, 80 грн. Ліквідовано банкрута - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна» та закрито провадження у справі.

У зв`язку з наведеним Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» звернулося до МТСБУ з заявою від 21.08.2019 №б/н з проханням виконати зобов`язання ПрАТ «СК «Україна» за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів перед ТОВ «Маркс.Капітал», а саме здійснити регламентні виплати у сумі 1 031 184,36 грн, з яких, в тому числі, за договором №АІ/0695121 сума страхового відшкодування в розмірі 19 498,88 грн, 1 889,52 грн 3% річних, 13 938,92 грн втрат від інфляції та пеня в сумі 4874,72 грн.

Листом від 11.09.2019 №3.1-05/29365 МТСБУ повідомило ТОВ «Маркс.Капітал» про прийняття рішення про відшкодування шкоди у сумі 19 498,88 грн.

Як вбачається з долучених до позову виписок по рахунку позивача, 10.09.2019 відповідачем було частково виконано зобов`язання, зокрема, здійснено лише виплату страхового відшкодування у розмірі 19498,88 грн, як відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Інша частина зобов`язань щодо сплати 1 889,52 грн 3% річних, 13 938,92 грн інфляційних втрат та пені в сумі 4874,72 грн, залишена з боку відповідача без задоволення.

Разом з тим, у провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа №910/11728/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення 15 828,44 грн заборгованості за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АІ/0695121, з яких 1 889,52 грн 3% річних та 13 938,92 грн втрат від інфляції.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.09.2021 у справі №910/11728/21, яке залишено без змін постановою від 02.02.2022 Північного апеляційного господарського суду, позов задоволено повністю, стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» 1 889,52 грн 3% річних, 13 938,92 грн втрат від інфляції, 2 270 грн судового збору і 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Отже, за твердженнями позивача, невиконаним залишилось лише зобов`язання з оплати відповідачем суми пені, що і стало підставою для звернення до суду з розглядуваним позовом.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Загальні підстави та особливості відшкодування шкоди передбачені статтями 1166, 1167, 1187 Цивільного Кодексу України, у тому числі завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Статтею 1166 Цивільного Кодексу України визначено, зокрема, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 1187 Цивільного Кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Отже, особа, якій заподіяно шкоду, зокрема внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у випадках, визначених законом, має право на її відшкодування. Захист цього права фізичних та юридичних осіб у разі настання страхових випадків, передбачених договором страхування або законом, забезпечує цивільно-правовий інститут страхування.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування, згідно з положеннями статті 979 Цивільного Кодексу України, одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (пункт 3 статті 980 Цивільного Кодексу України).

За положенням статті 999 Цивільного Кодексу України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Законом України «Про страхування» встановлено види обов`язкового страхування, одним з яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкове страхування відповідальності).

Відносини у сфері обов`язкового страхування відповідальності регулює Закон № 1961-IV, який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Об`єктом обов`язкового страхування відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу згідно зі статтею 5 цього Закону.

Відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 4 Закону № 1961-IV передбачено, що суб`єктами обов`язкового страхування відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України, потерпілі.

При цьому страхувальники за цим законом - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу.

Страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України «Про страхування».

Отже, страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів спрямоване на захист матеріальних інтересів потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та на компенсацію шкоди, заподіяної їх життю та здоров`ю, а також завданих їм збитків, у тому числі за рахунок МТСБУ у випадках, передбачених Законом № 1961-IV.

МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування відповідальності за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування відповідальності. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого статуту (п. 39.1 ст. 39 Закону № 1961-IV).

Згідно з підпунктом 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Закону № 1961-IV одним з основних завдань МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

Для забезпечення виконання зобов`язань членів МТСБУ перед страхувальниками і потерпілими при ньому створюються централізовані страхові резервні фонди, зокрема фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах (фонд захисту потерпілих), призначений для здійснення розрахунків з потерпілими у випадках, передбачених цим Законом (підпункт 43.1.2 пункту 43.1 статті 43 Закону № 1961-IV).

Порядок виконання зобов`язань страховика, що ліквідується, визначає стаття 20 Закону № 1961-IV. Так, відповідно до пункту 20.1 цієї статті у разі ліквідації страховика, правонаступника якого встановлено, договори страхування зберігають свою силу до закінчення строку дії такого договору.

У разі ліквідації страховика за його власним рішенням визначені договором обов`язки цього страховика виконує ліквідаційна комісія (пункт 20.2 статті 20 Закону № 1961-IV).

У разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом (пункт 20.3 статті 20 Закону № 1961-IV).

У випадку ліквідації страховика із встановленням його правонаступника права та обов`язки такого страховика переходять до його правонаступника у тому обсязі і на умовах, що були встановлені договором страхування, який зберігає чинність до закінчення строку його дії.

Натомість пункти 20.2 та 20.3 статті 20 Закону № 1961-IV визначають випадки, за яких права та обов`язки страховика за укладеними ним договорами не переходять до правонаступників, а саме - ліквідації страховика за його власним рішенням та за рішенням визначених законом органів, що відбувається в порядку та за встановленою законом процедурою, за якою ліквідаційна комісія такого страховика виконує його обов`язки за договорами страхування шляхом акцептування та задоволення вимог кредиторів у процедурі ліквідації.

Відповідно до статті 609 Цивільного Кодексу України зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Ліквідація юридичної особи - страховика у зв`язку з визнанням його банкрутом здійснюється відповідно до положень Кодекс України з процедур банкрутства або Закону України «Про банкрутство», який був чинний на час порушення справи про банкрутство ПрАТ «СК «Україна» із особливостями, визначеними цим законом для банкрутства страховиків.

Так, частиною 7 статті 87 Закону України «Про банкрутство» було визначено, що страхувальники за договорами страхування, за якими страховий випадок настав до дня прийняття господарським судом постанови про визнання страховика банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, мають право вимагати страхові виплати.

Отже, однією з підстав прийняття МТСБУ на себе зобов`язань страховика, що ліквідується, є встановлення в процедурі ліквідації недостатності майна цього страховика для виконання таких зобов`язань за договорами страхування.

Разом із цим згідно з положеннями пункту 41.1 статті 41 Закону №1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння:

а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі;

б) невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу;

в) транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи;

г) особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону;

ґ) у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності;

д) у разі надання страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, свого транспортного засобу поліцейським та медичним працівникам закладів охорони здоров`я згідно з чинним законодавством.

Регламентні виплати, зазначені у підпунктах «а»- «д» цього пункту, розподіляються в порядку, встановленому президією МТСБУ.

Інший порядок та перелік випадків передбачені для здійснення МТСБУ виплат за рахунок фонду страхових гарантій.

При цьому пунктом 41.3 статті 41 цього Закону передбачено, що МТСБУ не відшкодовує шкоду потерпілим, якщо вони можуть задовольнити вимоги на підставі договорів інших видів страхування. У таких випадках МТСБУ відшкодовує частину шкоди, яка не компенсована за договорами інших видів страхування.

Пунктом 22.2 Закону № 1961-IV передбачено, що відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.

Так, МТСБУ відшкодовує шкоду у випадках, чітко передбачених положеннями Закону № 1961-IV, одним з яких є встановлення недостатності майна страховика, якого визнано банкрутом та ліквідовано, для виконання зобов`язань за договорами страхування відповідальності, що здійснюється за рахунок фонду захисту потерпілих.

Цей випадок не є тотожним правонаступництву, що є підставою заміни сторони у зобов`язанні та внаслідок якого до правонаступника переходять права та обов`язки правопопередника у зобов`язанні у тому обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено у договорі або законі (стаття 512 Цивільного Кодексу України). Така процедура для страховика визначена пунктом 20.1 статті 20 Закону № 1961-IV.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, який є належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди в межах страхової суми (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 147/66/17).

Основна функція МТСБУ у правовідносинах щодо відшкодування шкоди за договорами страхування замість страховика, що ліквідується і майна якого недостатньо для виконання цих зобов`язань, фактично зводиться до забезпечення у будь-якому разі отримання потерпілою особою належного їй відшкодування.

Отже, шкода, яку зобов`язане відшкодувати МТСБУ відповідно до положень пункту 20.3 статті 20, пункту 41.3 статті 41 Закону № 1961-IV, є регламентною виплатою, що здійснюється за рахунок фонду захисту потерпілих, отримання якої потерпілим гарантується МТСБУ.

МТСБУ приймає на себе зобов`язання із відшкодування шкоди страховика, що визнаний банкрутом та ліквідується, лише за зобов`язаннями, для погашення яких у цього страховика недостатньо майна, тобто у цьому разі виступає спеціальним суб`єктом у сфері обов`язкового страхування, що фактично гарантує постраждалій особі (потерпілому) отримання належної їй регламентної виплати попри банкрутство та ліквідацію страховика, майна якого виявилося недостатньо для погашення акцептованих вимог кредиторів у процедурі банкрутства.

Одночасно, у постанові від 19.07.2023 у справі №910/16820/21, до розгляду якої було зупинено апеляційне провадження у цій справі, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що МТСБУ не є правонаступником страховика, який ліквідується і щодо якого встановлено недостатність майна для виконання зобов`язань за договорами, у розумінні статті 512 Цивільного Кодексу України, а натомість гарантує отримання потерпілою особою належного їй відшкодування попри ліквідацію зобов`язаного у цих правовідносинах страховика і встановлену недостатність його майна для виконання цих його зобов`язань.

При цьому, після такої сплати за наявності обставин, передбачених пунктом 38.2 статті 38 Закону № 1961-IV, у МТСБУ може виникнути право регресної вимоги до осіб, визначених зазначеним положенням.

У пункті 8.39 вказаної постанови Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що МТСБУ вступає у правовідносини щодо відшкодування шкоди замість страховика, якого визнано банкрутом і ліквідовано із встановленням недостатності його майна для виконання зобов`язань за укладеними ним договорами страхування, лише із встановленням цих обставин та звернення до МТСБУ потерпілої особи за таким відшкодуванням. Тобто МТСБУ у межах цих правовідносин гарантує отримання лише відшкодування шкоди потерпілою від дорожньо-транспортної пригоди особою.

У цій справі судом встановлено, що МТСБУ виплатило позивачу суму відшкодування шкоди і в цій частині спір між сторонами відсутній, натомість позовні вимоги заявлені про стягнення з відповідача пені, у зв`язку з невиконанням страховиком (ПрАТ «СК «Україна»), якого визнано банкрутом та ліквідовано, зобов`язання з виплати страхового відшкодування у встановлений строк.

Відносно пені Велика Палата Верховного Суду вказала, що відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону № 1961-IV за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Виходячи зі змісту наведеної норми, за прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика саме він має сплатити пеню, передбачену наведеним положенням, особі, яка має право на таке відшкодування, натомість за прострочення здійснення регламентної виплати з вини МТСБУ пеня нараховується за час такого прострочення і у такому разі МТСБУ має обов`язок сплатити її.

Установлені у цій справі обставини не дають підстав для висновку про те, що МТСБУ з моменту набуття ним обов`язку із здійснення регламентної виплати допустило прострочення виконання цього зобов`язання.

Одночасно у позовній заяві позивач стверджує саме про те, що підставою нарахування пені є невиконання ліквідованим страховиком зобов`язання з виплати страхового відшкодування у встановлений строк до моменту порушення провадження у справі про банкрутство.

За наведених мотивів, відсутні підстави для покладення на МТСБУ обов`язку із відшкодування пені, нарахованої у зв`язку із невиконанням зобов`язання за договором страхування ліквідованим страховиком, а висновок суду першої інстанції в цій частині не є такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні положень Закону №1961-IV.

Частиною 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується з положеннями ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Апеляційним господарським судом при розгляді даної справи враховані висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.07.2023 у справі №910/16820/21, предметом розгляду якої був аналогічний спір між ТОВ «Маркс.Капітал» та МТСБУ але по іншому ДТП.

Щодо доводів відповідача про застосування позовної давності, то перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

Оскільки судом встановлено самостійні підстави для відмови у задоволенні позову, клопотання відповідача щодо застосування наслідків пропуску позовної давності залишається без задоволення.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Частина 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведені положення законодавства, правовий висновок Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права та обставини, установлені під час розгляду справи, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що оскаржене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям у справі нового рішення про відмову ТОВ «Маркс.Капітал» у задоволенні позову про стягнення з МТСБУ пені в повному обсязі, отже апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною чотирнадцятою статті 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктом 2 частини першої статті 129 ГПК України визначено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Оскільки за результатом розгляду апеляційної скарги судом прийнято нове судове рішення - про відмову у задоволенні позову, сплачений відповідачем судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на позивача.

Крім того, у своїй заяві про поновлення апеляційного провадження МТСБУ просило здійснити розподіл судових витрат та стягнути з позивача витрати на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн.

Із наявних матеріалів справи вбачається, що МТСБУ на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом апеляційної скарги на суму 1000,00 грн додано до вказаної вище заяви такі документи: копію договору від 12.10.2021 № 4.1/12-10/2021 укладеного з Адвокатським об`єднанням «ІНС.ЛОУ ГРУП» про надання послуг в сфері права; копію додаткової угоди від 28.12.2021 до договору від 12.10.2021 № 4.1/12-10/2021, копію додаткової угоди №753 від 21.04.2022 до договору від 12.10.2021 № 4.1/12-10/2021.

12.10.2021 між Моторним (транспортним) страховим бюро України (далі - «замовник») та Адвокатським об`єднанням «ІНС.ЛОУ ГРУП» в особі Голови Проц Андрія Володимировича (далі «Виконавець») уклали договір про надання послуг в сфері права №4.1/12-10/2021 (далі -договір №4.1/12-10/2021).

Пунктом 1.1 договору №4.1/12-10/2021 передбачено, що Замовник доручає, а Виконавець за винагороду приймає на себе зобов`язання надавати послуги у сфері права (далі- послуги). Послуги, що надаються на підставі Договору, складаються з комплексу дій та/чи самостійних операцій, необхідних і достатніх для досягнення мети, визначеної Замовником, за конкретними дорученнями Замовника і можуть включати в себе у тому числі, але не тільки:

1) надання правової інформації, консультацій, роз`яснень і рекомендацій із правових питань;

2) правову експертизу;

3) складення правових висновків, заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

4) захист прав та законних інтересів Замовника, у тому числі у формі представництва інтересів Замовника в судах (не залежно від спеціалізації та інстанційності), інших органах, установах, організаціях, підприємствах, третейських судах та перед фізичними особами;

5) здійснення дії, спрямованих на врегулювання наявної дебіторської та кредиторської заборгованості Замовника;

6)у супровід судових справ (проваджень). виконавчих проваджень,

7) доопрацювання пропозицій (проектів) Замовника щодо внесення змін до актів законодавства у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, приведення їх у відповідність до вимог нормопроектувальної техніки з метою забезпечення реєстрації відповідних проектів законодавчих актів.

Відповідно до 5.2. договору №4.1/12-10/2021, вартість послуг, що надаються Виконавцем у справах, у яких Замовник є відповідачем (співвідповідачем, цивільним відповідачем) або третьою особою, а також в інших випадках, визначається наступним чином:

5.2.1. 1000 грн -у справі, в якій Замовник є третьою особою;

5.2.2. 1000 грн -у справі, в якій ціна позову визначена до 4 999 грн;

5.2.3. 1500 грн - у справі, в якій ціна позову визначена в межах від 5000 до 9 999 грн;

5.2.4. 2000 грн - у справі, в якій ціна позову становить 10 000 грн і більше;

5.2.5. 500 грн - представництво Замовника в судах апеляційної чи касаційної інстанцій (за вказівкою Замовника підготовку та подання документів до судів касаційної інстанції) по будь-якій справі, шо зазначена у підпунктами 5.2.1 - 5.2.3 цього пункту.

Вартість послуг в інших випадках, визначається додатковими угодами.

Зі змісту копії додаткової угоди від 21.04.2022 № 753 до договору від 12.10.2021 №4.1/12-10/2021 вбачається, що замовник (МТСБУ) передав, а виконавець (ТОВ «Маркс.Капітал») прийняв завдання на ведення від імені замовника справу № 899/21 (внутрішній обліковий номер) за позовом ТОВ «Маркс.Капітал» до МТСБУ із сумою позову 4874,72 грн та вартістю відповідних послуг у розмірі 1000,00 грн.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Одним із принципів господарського судочинства, який передбачено положеннями статті 129 ГПК України, є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Виходячи із системного аналізу положень частини восьмої статті 129, частини третьої статті 126 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Також, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді апеляційної інстанції, а саме представником відповідача складені та підписані наступні документи: апеляційна скарга, заява про зупинення провадження у справі, заява про поновлення провадження, всі копії документів завірені представником відповідача з дотриманням положень статті 91 ГПК України.

У цій справі клопотання про зменшення розміру витрат відповідача на професійну правничу допомогу чи інших заяв щодо неспівмірності таких витрат зі складністю справи, ціною позову тощо позивачем не подано.

Суд з огляду на умови договору про надання послуг у сфері права №4.1/12-10/2021, враховуючи ціну позову, яка складає 4874,72 грн, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах відповідача, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн є реальними, підтвердженими матеріалами справи.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає доведеним понесення МТСБУ витрат на професійну правничу допомогу у заявленому до їх стягнення розмірі, відтак вимоги відповідача про покладення на позивача вказаних судових витрат підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду міста Києва від 15.08.2022 у справі №910/3143/22 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.08.2022 у справі №910/3143/22 - скасувати.

3. Прийняти нове рішення суду, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення 4874,72 грн - залишити без задоволення.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» (36023, м. Полтава, вул. Колективна, 10, ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м.Київ, Русанівський бульвар, буд.8, ) - 3721 (три тисячі сімсот двадцять одну) грн 50 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги та 1 000 (одну тисячу) гривень 00 копійок судових витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

5. Видачу наказу по справі № 910/3143/22 доручити Господарському суду міста Києва.

6. Матеріали справи №910/3143/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді Є.Ю. Шаптала

К.В. Тарасенко