РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.12.2023Справа № 910/9829/23

Господарський суд міста Києва у складі:

судді - Бондаренко - Легких Г. П.,

за участю секретаря - Конон В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали господарської справи №910/9829/23

За позовом Приватного акціонерного товариства «Електропівденмонтаж-10» (69035,м. Запоріжжя, вул. Леоніда Жаботинського, 25, прим. 13)

До Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3)

про стягнення 2 097 113, 47 грн

За участі представників сторін:

Від позивача: Богославський В. А. - адвокат, ордер серії АР №1138438 від 29.08.2023;

Від відповідача: Балацький Я. А. - самопредставництво, витяг з ЄДРПОУ;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Електропівденмонтаж-10» (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 2 097 113 47 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, про що постановив ухвалу від 29.06.2023 року.

10.07.2023 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, якою позивач усунув недоліки встановлені ухвалою суду від 29.06.2023.

17.07.2023 суд відкрив провадження у справі №910/9829/23, розгляд справи ухвалив здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначив на 12.09.2023.

27.07.2023 до суду від відповідача надійшов відзив.

29.08.2023 до суду надійшла заява позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 12.09.2023 суд на місці ухвалив: задовольнити усне клопотання відповідача, що було заявлене у судовому засіданні та зобов`язати позивача надати оригінали документів, які додані до позовної заяви, у разі відсутності оригінала або оригіналів певного документа чи документів - надати письмові пояснення щодо такої відсутності; закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті на 10.10.2023.

22.09.2023 до суду від позивача на виконання вимог протокольної ухвали від 12.09.2023 надійшли письмові пояснення.

04.10.2023 до суду від відповідача надійшли заперечення.

06.10.2023 до суду від позивача надійшло клопотання про витребування доказів, а саме заяв свідків.

У судовому засіданні 10.10.2023 суд протокольними ухвалами на місці ухвалив: відмовити у задоволенні клопотання позивача про витребування заяв свідків (витребування доказів) та оголосити перерву у судовому засіданні по суті справи до 14.11.2023.

13.11.2023 та 14.11.2023 до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 14.11.2023 суд протокольними ухвалами на місці ухвалив: відкласти судове засідання по суті справи за клопотанням відповідача на 19.12.2023.

У судове засідання 19.12.2023 прибули представники сторін. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та заслухавши виступи у судових дебатах представників сторін, що підтримали власні твердження та заперечення, які викладені у заявах по суті спору -

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини, що стали підставою спору (підстави позову).

17.04.2020 між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (відповідач) в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» та Приватним акціонерним товариством «Електропівденмонтаж-10» (позивач) укладено Договір №21888-2020/20-121-11-20-09296 «Виконання будівельно-монтажних робіт. Технічне переоснащення. ВП «Запорізька АЕС», м. Енергодар. Промислова 133. енергоблок №5. Турбінне відділення. Заміна місцевих щитів керування (МЩК) установки підігрівачів мережевої води (ПМВ) при заміні конденсаторів турбіни К-33160 (SD11, SD12, SD13). Монтаж обладнання» (надалі - Договір).

Згідно пункту 2.1. Договору - вартість робіт за цим договором складає 1 565 869, 28 грн, окрім того ПДВ 313 173, 86 грн, разом 1879043, 14 грн. Розрахунок вартості робіт зазначено в додатку №1 «Договірна ціна» до цього договору.

Вартість робіт за договором підлягає уточненню, шляхом оформлення сторонами додаткової угоди, у випадках: зміни проектно-кошторисної документації; зміни чинного законодавства України з питань оподаткування, якщо це впливає на вартість робіт (п. 2.2. Договору);

Додатковими угодами №1 від 19.11.2020, №3 від 23.04.2021 та №4 від 29.11.2021 сторони (відповідач в особі свого відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція») коригували загальну вартість робіт, у зв`язку із зміною проектно-кошторисної документації, виконання частини робіт власники силами відповідача тощо, в результаті чого остаточну вартість робіт за Договором в редакції Додаткової угоди №4 від 29.11.2023 було узгоджено в сумі 1 565 322, 91 грн, в тому числі ПДВ 20 % 313064, 58 грн, всього 1 878 387, 49 грн.

Крім того, Додатковою угодою №2 від 23.11.2020 сторони погодили тимчасово зупинити виконання робіт за Договором з 10.12.2020. Після вирішення питання фінансування робіт на 2021 рік, сторони погодили продовжити виконання робіт з оформленням відповідної додаткової угоди про визначення строку виконання робіт за даним договором.

Додатковою угодою №3 від 23.04.2021 сторони погодили, що у зв`язку з наявністю фінансування на 2021 рік поновлюється виконання робіт за Договором та п. 3.1. Договору викладено у наступній редакції: «Строк виконання робіт: 15.04.2020-15.12.2021. Закінчення робіт фіксується технічним актом виконаних робіт в обсязі проектно-кошторисної документації та технічних вимог».

Згідно пункту 4.3. Договору - оплата виконаних робіт замовником проводиться на підставі довідки про вартість виконаних будівельних робіт (ф. КБ-3), оформленої у встановленому порядку, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника, протягом 45 календарних днів з дати підписання довідки замовником.

Позивач стверджує, що 15.12.2021 між сторонами було складено та підписано довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (ф. КБ-3) №638 за грудень 2021 у розмірі 1 567 638, 52 грн, проте у строк, визначений п. 4.3. Договору відповідач зобов`язання не виконав, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до господарського суду.

2. Предмет позову.

Предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача про стягнення суми основного боргу у розмірі 1 567 638, 52 грн, а також 3 % річних у розмірі 64 423, 50 грн та інфляційних втрат у розмірі 465051, 45 грн за період прострочення, який визначений позивачем з 01.02.2022 по 15.06.2023.

3. Доводи позивача щодо суті позовних вимог.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що строк оплати виконаних робіт у розмірі 1 567 638, 52 грн з ПДВ настав 31.01.2022 (згідно п. 4.3. Договору), натомість, відповідач не виконав договірних зобов`язань та не здійснив оплату виконаних робіт, що були прийняті відповідачем без зауважень щодо їх обсягу та якості.

У письмових поясненнях, що надійшли до суду 22.09.2023 на виконання вимог протокольної ухвали від 12.09.2023, позивач додатково зазначив наступне:

(1) у позивача відсутні оригінали документів що стосуються укладення договору та його виконання, в тому числі і оригінали первинних документів, що були додані до позову в копіях, оскільки такі оригінали знаходять в м. Енергодар, тобто на тимчасово окупованій території. Більше того, позивачу стало відомо про пряме влучання ворожого снаряду в будівлю, де розташовувався офіс підприємства, таким чином стан витребуваних документів не відомий, а до позову були долучені належним чином завірені копії, що були відскановані та вивезені 15.08.2022 з окупованої території м. Енергодар на підконтрольну територію України на флеш-носії;

(2) відповідач не ставив під сумнів факт укладення Договору між сторонами та факт виконання позивачем обумовлених таким договором робіт, а також факт відсутності оплати за виконані роботи;

(3) право позивача на отримання оплати за належним чином виконані роботи не має бути втрачено через об`єктивну неможливість підтвердити факт виконання таких робіт оригіналами документів, що пов`язані з виконанням договору;

(4) з огляду на підписання між сторонами договору вже 30.03.2023 Акту звірки взаємних розрахунків, в якому сторони підтвердили наявність заборгованості ВП «Запорізька АЕС» перед позивачем у розмірі 1 567 638, 52 грн - відповідність наданих позивачем копій документів оригіналам є більш вірогідною, аніж фальсифікація таких копій позивачем;

4. Заперечення відповідача щодо суті позовних вимог.

Відповідач у відзиві заперечує проти позовних вимог позивача з наступних підстав:

(1) всі документи за спірним Договором (в тому числі і первинні) знаходяться в тимчасово окупованому м. Енергодар;

(2) якщо враховувати, що 15.12.2021 сторони оформили Довідку про вартість виконаних робіт №638 на суму 1 567 638, 52 грн, до якої входить сума ПДВ - 261 273, 09 грн, то у відповідача не виник обов`язок 31.01.2022 щодо оплати вартості виконаних робіт, оскільки позивач застосовує касовий метод нарахування ПДВ за яким податкові зобов`язання виникають за датою оплати за товари (послуги, роботи) у грошовій або іншій формі. Отже, виконання робіт не призводить до ПДВ-наслідків, на відміну від правила «першої події»;

(3) відтак, зобов`язання відповідача по сплаті вартості виконаних робіт на суму ПДВ у розмірі 261 273, 09 грн наразі не виникли, оскільки, такі зобов`язання виникнуть лише після зарахування (отримання) коштів позивачем у розмірі 567 638, 52 грн. З вказаних підстав, є не правильним нарахування 3 % річних та інфляційних втрат на суму ПДВ;

(4) відповідач не був обізнаний про зміну позивачем місцезнаходження з м. Енергодар на м. Запоріжжя. Отже, відсутня вина відповідача у порушенні виконання своїх зобов`язань за договором, оскільки, на законодавчому рівні встановлена заборона на здійснення розрахунків за господарськими зобов`язаннями з юридичними особами, місцезнаходженням яких є тимчасово окупована територія;

(5) наявні виключні підстави, що вказують на можливість зменшення розміру 3 % річних та інфляційних втрат.

У додаткових запереченнях щодо позовних вимог, що надійшли до суду 04.10.2023, відповідач додатково зазначає, що оскільки ні позивач, ні відповідач, не мають оригіналів документів (в тому числі і первинних), що пов`язані з укладенням та виконанням Договору, то надані позивачем та долучені до позову копії письмових документів не повинні братись судом до уваги.

5. Оцінка доказів судом та висновки суду.

З огляду на предмет та підстави позову, для вирішення справи по суті суду необхідно надати відповіді на наступні питання, що мають значення для вирішення спору:

- чи є підтвердженим факт виконання робіт позивачем у розмірі 1 567 638, 52 грн та чи настав (коли настав) строк оплати виконаних робіт?

- чи є відповідач зобов`язаною стороною у договірних зобов`язаннях за договором, що був укладений філією (відокремленим підрозділом) відповідача, та з якого моменту відповідач є такою зобов`язаною стороною?

- чи наявні підстави для зменшення 3 % річних та інфляційних втрат?

- чи підлягають позовні вимоги задоволенню та в якій частині?

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, Суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з приписами статей 11, 509 ЦК України підставами виникнення зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Суд констатує, що сторони в своїх заявах по суті справи та безпосередньо під час розгляду справи в судових засіданнях, не заперечували факт укладення між позивачем та ВП «Запорізька АЕС» в м. Енергодар Договору №21888-2020/20-121-11-20-09296 від 22.04.2020 «Виконання будівельно-монтажних робіт. Технічне переоснащення. ВП «Запорізька АЕС», м. Енергодар. Промислова 133. енергоблок №5. Турбінне відділення. Заміна місцевих щитів керування (МЩК) установки підігрівачів мережевої води (ПМВ) при заміні конденсаторів турбіни К-33160 (SD11, SD12, SD13). Монтаж обладнання» та подальших додаткових угод до Договору.

Частиною 1 статті 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2 ст. 837 ЦК України).

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (частина 1 статті 846 ЦК України).

Як зазначалось судом вище, Додатковою угодою №3 (том 1, а.с. 20-23) сторони Договору погодили кінцевий строк виконання робіт 15.12.2021.

Позивач стверджує, що він виконав роботи у обумовлені договором строки та 15.12.2021 у місті Енергодар між сторонами Договору була підписана довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат №638 у розмірі 1 567 638, 52 грн, що є підставою для здійснення розрахунків згідно умов п. 4.3. Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п. 4.3. Договору - оплата виконаних робіт замовником проводиться на підставі довідки про вартість виконаних будівельних робіт (ф. КБ-3), оформленої у встановленому порядку, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника, протягом 45 календарних днів з дати підписання довідки замовником.

При цьому, заперечення відповідача щодо використання позивачем касового методу розрахунку, судом оцінюються критично, оскільки, такі заперечення не знайшли свого підтвердження під час оцінки доказів судом. В будь-якому разі, суд констатує, що виконання позивачем податкових зобов`язань не впливає на виконання зобов`язаною стороною договору власних господарських зобов`язань перед позивачем.

Отже, згідно умов п. 4.3. Договору оплата виконаних робіт мала б бути здійснена у строк до 31.01.2022 включно. Суд зазначає, що довідка про вартість виконаних робіт не є первинним документом, а є лише документом. на підставі якого здійснюються розрахунки між контрагентами.

Разом з тим, відповідач наполягає на тому, що позивач не може надати ні йому, ні суду, оригінали первинних документів на підтвердження належного виконання на ВП «Запорізька АЕС» в м. Енергодар робіт у грудні 2021 на суму 1 567 638, 52 грн, про що між сторонами Договору 15.12.2021 нібито погоджено довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат №638. Відтак, на думку відповідача, факт виконання робіт на ВП «Запорізька АЕС» позивачем на суму 1 567 638, 52 грн є непідтвердженим.

З приводу вище зазначеного, суд зазначає наступне.

Згідно пункту 4.1. Договору - підрядник щомісячно в строк до 20 числа, надає замовнику акт виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2В) та довідку про вартість виконаних будівельних робіт (ф. КБ-3) в 4 екземплярах.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Тобто, за загальним правилом, фактом підтвердження господарської операції є первинні документи (наприклад, акти надання послуг тощо).

В свою чергу, документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, акти, тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Наявність належно оформлених первинних документів є обов`язковою ознакою господарської операції, однак не єдиною. По своїй правовій суті господарською операцією є операція, яка змінює зміст активів платника податку, а первинні документи лише підтверджують факт її проведення.

Таким чином, основною первинною ознакою господарської операції є її реальність, а наявність первинних документів є вторинною, похідною ознакою.

Отже, за певних обставин (в тому числі у зв`язку з окупацією певного населеного пункту, в якому проводились роботи та втратою доступу до первинних документів) сторони не позбавлені можливості доводити реальність господарської операції іншими документами.

Більше того, суд зазначає, що обидві сторони підтверджують, що у їх розпорядженні відсутні оригінали документів, що пов`язані з виконанням робіт у м. Енергодар у грудні 2021 згідно Договору. Вказане пов`язане із загальновідомим фактом перебування м. Енергодар, в якому знаходиться ВП «Запорізька АЕС» в тимчасовій окупації, у зв`язку з чим, у сторін спору, відсутній доступ до первинних документів, пов`язаних з виконанням Договору, які залишились на території м. Енергодар.

Суд зазначає, що Енергодарська міська територіальна громада входить до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 № 309, як така, що є тимчасово окупованою територією з 04.03.2022. У подальшому, у вказаний Перелік неодноразово вносилися зміни, утім Енергодарська міська територіальна громада з нього виключена не була.

Більше того, враховуючи письмові пояснення позивача, що надійшли до суду 22.09.2023, та фотофіксацію офісних приміщень позивача в м. Енергодар, суд дійшов висновку, що з огляду на принцип вірогідності доказів, оригінали первинних документів та інших документів, пов`язаних з виконанням Договору (в тому числі і оригінал довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат №638 від 15.12.2021), що долучені позивачем до позову в копіях, скоріше за все знищені в результаті обстрілу офісного приміщення позивача, яке знаходиться на території, де велися активні бойові дії та яка на момент розгляду спору знаходиться в окупації країни-агресора.

Втім, на переконання суду, фактична відсутність у сторін договору та сторін спору оригіналів первинних та інших документів, що пов`язані з виконання умов Договору не може свідчити про відсутність реальності господарської операції (виконання робіт) та не підписання відповідних документів взагалі, в даному конкретному спорі.

В матеріали справи позивачем надано Акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.03.2023, що підписаний між позивачем та ДП «НАЕК «Енергоатом» ВП ЗАЕС вже у березні 2023 року. Згідно вказаного акту, вбачається, що сторони Договору підтвердили, що станом на 31.03.2023 за Договором у ВП ЗАЕС наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 1 567 638, 52 грн. Відповідач, при цьому, не заперечив факту того, що акт звірки підписаний уповноваженою особою філії.

Згідно з чинним законодавством України, акту звірки взаєморозрахунків не надано юридичної сили як доказу наявності обов`язку сплатити грошові кошти або ж відсутності такого обов`язку. Проте, в розумінні ст.ст. 9, 10 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» вказаний акт є зведеним обліковим документом, який відображає загальну суму заборгованості та фіксує стан розрахунків між сторонами.

Суд звертає увагу, що згідно статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано також Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

З вище встановлено, суд дійшов висновку, що з огляду на стандарт вірогідності доказів, обставина виконання позивачем робіт у грудні 2021 на суму 1 567 638, 52 грн з ПДВ з більшою вірогідністю мала місце.

В свою чергу, відповідач не надав суду жодних контррозрахунків, та зазначаючи про недоведеність позивачем факту надання послуг з огляду на відсутність оригіналів первинних документів, не заперечує при цьому сам факт виконання робіт, а згідно підписаного з боку ВП «Запорізька АЕС» акту взаєморозрахунків у березні 2023, філія відповідача фактично підтверджує реальність господарської операції з виконання робіт згідно умов Договору.

Суд констатує, що Договір укладено між позивачем та ДП НАЕК «Енергоатом» ВП Запорізька АЕС в м. Енергодар.

Разом з тим, даний позов пред`явлено саме до ДП «НАЕК «Енергоатом» (а не до ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі філії (відокремленого підрозділу).

Згідно актуальних станом на дату проголошення даного рішення відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадський формувань ВП «Запорізька АЕС» (код 19355964) є філією відповідача, що знаходиться в м. Енергодар.

Тобто, договір укладено з відокремленим підрозділом (філією) відповідача, яка з огляду на вище встановлене знаходиться на тимчасово окупованій території, та саме філія допустила прострочення виконання зобов`язань за Договором.

Відокремлений підрозділ (філія) - це підрозділ юридичної особи, що знаходиться поза її місцезнаходженням та виробляє продукцію, виконує роботи або операції, надає послуги від імені юридичної особи, або здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи.

Суд зазначає, що юридична особа несе повну юридичну відповідальність по зобов`язанням, що виникають з діяльності її відокремленого підрозділу.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 1 567 638, 52 грн є такими, що підлягають задоволенню.

Поряд з цим, суд не погоджується з позивачем в тій частині, що саме відповідач (ДП «НАЕК «Енергоатом») є таким, що допустив прострочення виконання зобов`язання з 01.02.2022 (наступний день після останнього дня строку визначеного п. 4.3. Договору на здійснення оплати виконаних робіт - 31.01.2022).

На переконання суду, оскільки, відповідач сам безпосередньо не був стороною договору (а діяв через свою філію), та не був обізнаний про хід його виконання, натомість, повністю відповідає за зобов`язаннями філії, важливим є встановлення моменту, з якого відповідач міг бути обізнаний про наявність заборгованості у ВП «Запорізька АЕС» перед позивачем.

Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи підтверджено та відповідачем не спростовано, що тільки 06.12.2022 позивач надіслав на адресу відповідача у м. Київ претензію рекомендованим листом №485.

Згідно Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України №958 від 28.11.2013, строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку, у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.

При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Отже, відповідач повинен був отримати претензію позивача від 06.12.2022 №б/н - 10.12.2022 (надіслана з м. Запоріжжя) та здійснити оплату вартості виконаних позивачем робіт на ВП «Запорізька АЕС» в порядку ч. 2 ст. 520 ЦК України у строк до 19.12.2022 включно (оскільки сьомий день виконання зобов`язань припадає на 17.12.2022 та 18.12.2022, що є вихідними днями, а отже в силу ч. 5 ст. 254 ЦК України строк виконання переноситься).

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши проведений позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат за допомогою ІПС «Прецедент» суд встановив, що з відповідача підлягає стягненню 3 % річних за період з 20.12.2022 по 15.06.2023 (останній день боргового періоду, що визначений позивачем) у розмірі 22 805, 92 грн, а не 64 423, 50 грн як стверджує позивача, а розмір інфляційних втрат становить 58 792, 90 грн, а не 465 051, 45 грн як зазначає позивач.

Доводи відповідача щодо можливості зменшення 3 % річних втрат та інфляційних втрат з посиланням на постанову ВП ВС від 18.03.2020 у справі №902/417/18 суд відхиляє, оскільки, обставини у даній справі та справі на яку посилається позивач не є тотожними. Зокрема, у справі №902/417/18 ВП ВС дійшла висновку про можливість зменшення процентів річних, що були встановлені сторонами в договорі у значно більшому розмірі, аніж передбачено статтею 625 ЦК України та фактично процент річних майже повністю покривав основний борг. Щодо можливості зменшення інфляційних втрат ВП ВС не робила висновків.

Суд констатує, що вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу, а саме від знецінення грошових коштів.

Отже, визначене частиною другою статті 625 ЦК України право стягнення інфляційних втрат і процентів річних на рівні 3 % є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти повинні були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).

За таких обставин, суд вважає правомірним вимоги позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних, проте з огляду на коригування судом початку періоду прострочення виконання зобов`язання саме ДП «НАЕК «Енергоатом», суд задовольняє позовні вимоги в цій частині у розмірі, що визначений судом.

6. Розподіл судових витрат.

В позовні заяві позивач зазначив, що ним понесено судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 31 456, 71 грн і витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 23 000, 00 грн.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України внормовано, що судовий збір покладається, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, суд покладає судовий збір на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 9 500, 00 грн.

Згідно частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Однак, позивач не подав до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження понесення ним витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 23 000, 00 грн, а також не подав суду заяву про понесення доказів на підтвердження таких витрат в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України після ухвалення судового рішення. Відтак, суд покладає витрати позивача на професійну правничу допомогу на останнього.

Відповідач про понесення ним будь-яких витрат не повідомляв.

Керуючись 13, 73-77, 86, 129, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Електропівденмонтаж-10» до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення 2 097 113, 47 грн - задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3; ідентифікаційний код: 24584661) на користь Приватного акціонерного товариства «Електропівденмонтаж-10» (69035,м. Запоріжжя, вул. Леоніда Жаботинського, 25, прим. 13; ідентифікаційний код: 00121844) 1 567 638 (один мільйон п`ятсот шістдесят сім тисяч шістсот тридцять вісім) грн 52 коп. - основного боргу, 22 805 (двадцять дві тисячі вісімсот п`ять) грн 92 коп. - 3 % річних, 58 792 (п`ятдесят вісім тисяч сімсот дев`яносто дві) грн 90 коп. - інфляційних втрат, а також 24 738 (двадцять чотири тисячі сімсот тридцять вісім) грн 56 коп. - судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог про стягнення 406 258, 55 грн інфляційних втрат та 41 617, 58 грн 3 % річних - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 09.01.2024.

Суддя Г. П. Бондаренко-Легких