ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2023 р. м. Рівне Справа № 918/420/16(918/580/20)

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В., при секретарі судового засідання Мельник В.Я., розглянувши у матеріалах справи

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кольчуга МС"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська теплоізоляційна компанія" (вул. Степанська,115, м. Костопіль, Рівненська область, 35000, )

про визнання банкрутом

у загальному позовному провадженні

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська теплоізоляційна компанія"

до відповідачів: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 ),

Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбазальтінвест" (33028, м. Рівне, вул. В`ячеслава Чорновола, 13, ,

Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід-Базальт-Інвест" (33001, м. Рівне, вул. Руська, буд.29А, )

про витребування майна із чужого незаконного володіння

В судовому засіданні приймали участь:

від кредиторів: не з`явились;

від боржника: Дуплика П.Г.;

від ліквідатора: Дуплика П.Г.;

від позивача: Дуплика П.Г.;

від відповідачів: не з`явилися.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 21.06.2016 р. порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська теплоізоляційна компанія" (далі по тексту Боржник, ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія", ТОВ "УТК"), визнано вимоги ініціюючого кредитора до боржника в сумі 1 338 862 грн. 06 коп. - основного боргу та 13 780 грн. 00 коп. - судового збору, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, введено процедуру розпорядження майном, призначено розпорядника майна.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська теплоізоляційна компанія" звернулось в господарський суд Рівненської області у межах справи про банкрутство з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбазальтінвест", Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід-Базальт-Інвест про витребування майна із чужого незаконного володіння в якому, зокрема, просить суд витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід-Базальт-Інвест" (33001, м. Рівне, вул. Руська, буд.29А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська теплоізоляційна компанія" (вул. Степанська,115, м. Костопіль, Рівненська область, 35000, ): будівлі та земельні ділянки, розташовані за адресою: Рівненська область, м. Костопіль, вул. Степанська, 115, а саме: гараж (літ.Ж), площею 96 м.кв, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234; будівля складу сировини (літ.І), площею 1182,2 м.кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234; будівля складу (літ.Й), площею 4027,3 м.кв, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234; будівля магазину (літ.К), площею 91,4 м.кв. реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234; будівля цеху БТВ (літ.М), площею 13363,5 м.кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234; адмінбудівля (літ.А-2), площею 948,2 м.кв, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234; будівля ремонтно-механічного цеху (літ.В), площею 1711,1 м.кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234; гараж (літ.Г), площею 362,7 м.кв, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234; будівля центрального складу (літ.Д), площею 125,2 м.кв, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234; будівля складу (літ.Н), площею 193,7 м.кв, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234; будівля градирні (літ.Т), площею 32,3 м.кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234; будівля заправки (літ.Ф), площею 9,7 м.кв, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234; скважина (літ.Ч), площею 8,9 м.кв, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234; будівля обліку газу (літ.У), площею 11,2 м.кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234; будівля складу готової продукції (літ.О-2), площею 557,6 м.кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234; будівля складу готової продукції (літ.Ш-1), площею 528,1 м.кв, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234; будівля прохідної (літ.Б), площею 23 м.кв, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234; будівля прохідної (літ.Щ-2), площею 5,3 м.кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234; земельна ділянка, площею 0,4553 га, кадастровий номер :03:007:0066, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 34; земельна ділянка, площею 0,0077 га, кадастровий номер :03:010:0029, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 34; земельна ділянка, площею 7,9989 га, кадастровий номер :03:003:0004, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 34; земельна ділянка, площею 0,1048 га, кадастровий номер :03:010:0028, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 34; земельна ділянка, площею 0,6588 га, кадастровий номер :03:007:0067, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 34; земельна ділянка, площею 0,2418 га, кадастровий номер :03:004:0002, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 34; земельна ділянка, площею 0,3029 га, кадастровий номер :03:003:0005, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 34.

Позовні вимоги мотивує тим, що вищевказане нерухоме майно належить ТОВ "УТК" на праві приватної власності, однак вибуло з його володіння поза його волею та всупереч арешту, накладеного Господарським судом Рівненської області у справі про банкрутство товариства.

Ухвалою суду від 18 червня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі. Ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Постановою суду від 23.11.2020 року припинено процедуру розпорядження майном та повноваження розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська теплоізоляційна компанія" арбітражного керуючого Дуплики Павла Георгійовича. Визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська теплоізоляційна компанія" банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців. Призначено ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська теплоізоляційна компанія" арбітражного керуючого Дуплику Павла Георгійовича.

Представник відповідача - ОСОБА_1 надав суду відзив на позов в якому проти позовних вимог позивача заперечує посилаючись при цьому на наступне. На підставі договору №36 від 06 липня 2017 року укладеного з ПАТ «Укргазпромбанк» ОСОБА_1 набув право вимоги до ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» по договору банківського кредиту №7-КЛ/11-Л від 12 07.2011 року із змінами та доповненнями, зобов`язання по якому були забезпечені іпотечним договором від 12 липня 2011 року. Вважає вимоги позивача безпідставним так як, відповідна реєстраційна дія, щодо задоволення вимог іпотекодержателя ОСОБА_1 вчинена приватним нотаріусом відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, який перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Відповідно записи в державний реєстр вносяться на підставі рішень державного реєстратора. Зазначає, що у разі коли право власності на земельну ділянку, на якій розташований такий об`єкт нерухомого майна, зареєстровано в установленому законодавством порядку, державний реєстратор додатково вносить відомості про реєстраційний номер такої земельної ділянки. Таким чином стверджує, що запис у Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно вноситься на підставі прийнятого рішення, в той же час позивач рішень приватного нотаріуса, що діяв як державний реєстратор не оскаржував, а відтак сам по собі запис в Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що є результатом вчинення дій та прийнятих рішень, не може бути скасований, тобто відсутні підстави для витребування майна, з огляду на те, що рішення про перехід права власності є чинним і ніким не скасоване.

Крім того зазначає, що Відповідно до ч. 8 ст. 41 Кодексу з процедур банкрутства щодо задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення дія мораторію припиняється автоматично після спливу 170 календарних днів з дня введення процедури розпорядження майном, якщо господарським судом протягом цього часу не було винесено постанову про визнання боржника банкрутом або ухвалу про введення процедури санації. 8 квітня 2020 року сплив строк 170 днів з дня вступу в дію Кодексу з процедур банкрутства. Процедура розпорядження майном боржника ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія« введена 21 червня 2016 року ухвалою Господарського суду Рівненської області у справі № 918/420/16. Таким чином стверджує, що станом на день звернення з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння, мораторій на задоволення вимог забезпеченого кредитора, яким є ОСОБА_1 , припинився.

Зазначає, що внесок до статутного капіталу ТОВ «Укрбазальтінвест» здійснено ОСОБА_1 майном, що належало йому на праві власності на підставі рішення Загальних зборів засновників ТОВ «Укрбазальтінвест» 27 вересня 2017 року, будь-яких обмежень щодо розпорядження належним йому майном ніхто не встановлював, відсутні відповідні записи і в державному реєстрі. 06 жовтня 2017 року ОСОБА_1 вийшов зі складу учасників ТОВ «Укрбазальтінвест» та йому виплачено вартість його внеску. 22 грудня 2018 року одноосібний власник ТОВ «Укрбазальтінвест» ОСОБА_2 прийняла рішення про участь у діяльності ТОВ «Захід-Базальт-Інвест» шляхом передачі в статутний капітал майна належного ТОВ «Укрбазальтінвест», одноосібним власником якого вона є. Актами приймання та оцінки майна, майно передано 14 січня, та 14 лютого 2019 року.

А відтак відповідач стверджує, що власником майна стало ТОВ «Захід-Базальт-Інвест» на відплатній основі, а тому майно не може бути витребуване у ОСОБА_1 .

Представник відповідача - ТОВ «Захід-Базальт-Інвест» надав суду відзив на позов в якому проти вимог позивача заперечив посилаючись на те, що останнє є добросовісним набувачем спірного майна, що підтверджує наступним. Відповідно до умов п.9.1. Іпотечного договору у разі невиконання ( у т.ч. неналежного виконання) зобов`язань за кредитним договором та/або цим договором, Іпотекодержатель мас право достроково стягнути киданий кредит, нараховані проценти та задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Умовами вказаного іпотечного договору, а саме п.11.1. Іпотечного договору, сторони дійшли згоди, що звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки. При реалізації даного способу задоволення вимог Іпотекодержателя, цей Іпотечний договір є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки. Тобто, виходячи з наведеного відповідач вважає, що Позивачем при укладенні іпотечного договору було виражено свою волю, що у випадку недотримання умов користування кредитними коштами право власності на нерухоме майно переходить до Іпотекодержателя, а тому твердження Позивача про те, що спірне майно вибуло з його власності поза його волею вважає таким, що не відповідає дійсності.

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбазальтінвест" відзиву на позов суду не надав, поважності причин не надання відзиву не навів.

Ухвалою суду від 09 лютого 2021 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Ухвалою суду від 09.11.2021 року розгляд справи по суті відкладено до закінчення воєнного стану на території України.

23.04.2023 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від ліквідатора ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" арбітражного керуючого Дуплики П.Г. надійшло клопотання про призначення справи до розгляду. Дане клопотання мотивує тим, що на території Рівненської області не відбуваються будь-які бойові дії, які б перешкоджали розгляду справи.

Ухвалою суду від 25.04.2023 року розгляд справи по суті призначено у судовому засіданні.

Ухвалою суду від 24.07.2023 року Заяву ОСОБА_3 про заміну кредитора задоволено. Здійснено заміну ініціюючого кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Кольчуга МС" (вул. Степанська,115, м. Костопіль, Рівненська область, 35000, ) на ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , ІН НОМЕР_2 ) у справі № 918/420/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська теплоізоляційна компанія» в обсязі на суму 2132686,06 грн. (два мільйони сто тридцять дві тисячі шістсот вісімдесят шість гривень 06 копійок) з яких: грошові вимоги в сумі 1338862,06 грн. (основний борг) - черговість задоволення вимог четверта; судовий збір в сумі 13 780,00 грн. - черговість задоволення вимог перша; грошові вимоги в сумі 777 288 грн. 00 коп. (основний борг) - черговість задоволення вимог четверта; судовий збір в сумі 2756 грн. 00 коп. - черговість задоволення вимог перша.

21.11.2023 року представник ОСОБА_1 подав клопотання в якому просить суд зупинити провадження у справі №918/420/16(918/580/20) до вирішення спору у справі №918/420/16(918/1057/20. Дане клопотання мотивує наступним. Господарським судом Рівненської області розглядається спір про визнання недійсними договорів про надання охоронних послуг укладених між ТОВ «Кольчуга-МС» та ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» № 2 від 01.01.2014 року та договору надання охоронних послуг № 33 від 28.01.2015 року. Заборгованість по вказаних договорах і стала підставою для ініціювання справи про банкрутство товариством з обмеженою відповідальністю «Кольчуга-МС». На рішення Господарського суду Рівненської області подана апеляційна скарга, інформація про стан розгляду та прийняті рішення в ЄДРСР станом на сьогодні відсутня. Відтак вважає, що станом на 21.11.2023 року неможливо розглянути спір про витребування майна у зв`язку з тим, що у випадку визнання недійсними договорів про надання охоронних послуг, відповідно до п. 10 ч.І ст. 90 Кодексу України з процедур банкрутства не буде встановлено ознаки неплатоспроможності боржника, що відповідно до ч.І ст. 90 Кодексу України з процедур банкрутства є підставою для закриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність). Як на правову підставу посилається на п. 5 ч. 1 ст. 227 ППК України.

За наслідками розгляду вказаного клопотання, суд доходить висновку, що останнє задоволенню не підлягає, так як, відповідно до частини третьої статті 195 ГПК України провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 цього Кодексу.

Ухвалою суду від 24.11.2023 року відкладено розгляд справи по суті на 26.12.2023 року. У судове засідання 26.12.2023 року не з`явились представники кредиторів та відповідачів. Представник заставного кредитора та відповідача ОСОБА_1 подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача - ТОВ "Захід-Базальт-Інвест" подав клопотання в якому просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату у зв`язку з неможливістю бути присутнім у судовому засіданні, що зумовлено зайнятістю в іншому судовому процесі.

Розглянувши вказане клопотання суд доходить висновку про відмову у його задоволенні з огляду на наступне.

За приписами частини третьої статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Суд зазначає, що неявка у судове засідання представника ТОВ "Захід-Базальт-Інвест" є повторною, а відтак суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи.

Крім того, суд зазначає, що до господарського суду повернулася Ухвала суду від 24.11.2023 року, якою відкладено розгляд справи по суті на 26.12.2023 року та яка направлялася на адресу відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбазальтінвест" (33028, м. Рівне, вул. В`ячеслава Чорновола, 13, ) з відміткою відділення зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою".

Суд зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі ГПК, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із згаданою статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Крім того пунктом сьомим статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Таким чином суд вважає, що відповідач - ТОВ "Укрбазальтінвест" про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, а відтак суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності вказаного відповідача за наявними у ній матеріалами.

Арбітражний керуючий ліквідатор ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, з`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши докази у справі, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.

12.07.2011 року між ПАТ «Укргазпромбанк» і ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» укладено договір банківського кредиту № 7-КЛ/11-Л (далі - договір кредиту), на забезпечення виконання зобов`язань за яким укладено:

- договір іпотеки від 12.07.2011, предметом якого є цілісний майновий комплекс - дільниця з виробництва базальтових теплоізоляційних матеріалів, розташована за адресою: Рівненська обл., м. Костопіль, вул. Степанська, 115 (далі - договір іпотеки);

-договір застави (обладнання, рухомого майна) від 07.02.2014 (далі - договір застави рухомого майна).

20.01.2015 року рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у справі № 1994/14 присуджено до стягнення з ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» на користь ПАТ «Укргазпромбанк» 12 132 634, 56 грн та 16 381, 25 грн витрат, пов`язаних з вирішенням спору третейським судом.

14.09.2015 рішенням виконавчої дирекції Фонду № 168 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Укргазпромбанк» та делегування повноважень ліквідатора банку» розпочато процедуру ліквідації цього банку, а постановою Національного банку України № 602 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Укргазпромбанк» відкликано банківську ліцензію та ліквідовано цю банківську установу. Рішенням Фонду від 27.07.2017 № 3217 строк здійснення процедури ліквідації продовжено на один рік до 14.09.2018.

21.06.2016 року Господарський суд Рівненської області за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кольчуга МС» (далі - ТОВ «Кольчуга МС», ініціюючий кредитор) постановив ухвалу, якою:

- порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія»;

- визнано вимоги ініціюючого кредитора до боржника в сумі 1 338 862, 06 грн основного боргу та 13780 грн судового збору;

- введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника;

- введено процедуру розпорядження майном і призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Аверкина В. В..

22.06.2016 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оприлюднено оголошення № 032787 про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія», в якому зазначено граничний строк для заявлення грошових вимог кредиторів до боржника. У межах цього строку до суду надійшли заяви з грошовими вимогами до боржника, а саме від:

- Юзича А. В. на загальну суму 1 756 006, 16 грн;

- ТОВ «Кольчуга МС» на загальну суму 780 044 грн;

- ПАТ «Укргазпромбанк» на загальну суму 13 904 477, 30 грн;

-Рівненської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області на загальну суму 181 620, 41 грн;

- ПАТ КБ «Приватбанк» на загальну суму 66 470, 97 грн.

16.08.2016 Ухвалою Господарського суду Рівненської області у справі №918/420/16 відповідно до вимог статті 18 Закону про банкрутство вжито заходів до забезпечення вимог кредиторів. З метою збереження майна, у тому числі цілісного майнового комплексу боржника, суд першої інстанції задоволив клопотання розпорядника майна ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» Аверкина В.В. від 22.07.2016 про забезпечення вимог кредиторів шляхом накладення арешту на цілісний майновий комплекс боржника за адресою: Рівненська обл., м. Костопіль, вул. Степанська, 115, та обладнання в кількості 8 одиниць. У цій же ухвалі з власної ініціативи місцевий господарський суд заборонив Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України реалізацію на електронних торгах майна боржника, а саме цілісного майнового комплексу, що належить ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» (вул. Степанська, 115, м. Костопіль, Рівненська область, 35000, ІК 35462026) - дільниці по виробництву базальтових теплоізоляційних матеріалів та 8 одиниць обладнання, що знаходиться за адресою: Рівненська обл., м. Костопіль, вул. Степанська, 115.

На підставі зазначеної Ухвали Господарського суду від 16.08.2016 та відповідного судового наказу Господарського суду Рівненської області від 16.08.2016 винесено постанову державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 29.08.2016 №52048165 та до Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно 29.08.2016 внесено запис про обтяження №16117571 - арешт нерухомого майна ТОВ Українська теплоізоляційна компанія.

11.05.2017 року в межах процедури ліквідації ПАТ Укргазпромбанк проведено електронні торги, за результатами яких переможцем визначено Товариство з обмеженою відповідальністю Українська технологічна компанія-1385 (далі - ТОВ УТК-1385 ). Проте оскільки переможець не виконав вимог, передбачених Регламентом роботи електронної торгової системи щодо організації та проведення відкритих торгів (аукціонів) з продажу активів (майна) банків, які виводяться з ринку, та банків, що ліквідуються, ТОВ УТК-1385 дискваліфіковано, що призвело до втрати ним статусу переможця. Переможцем торгів визначено ОСОБА_1 , який запропонував наступну по величині цінову пропозицію.

Згідно з протоколом електронних торгів №UA-EA-2017-04-25-000037-c найменування активів (майна) лоту: права вимоги за кредитним договором від 12.07.2011 № 7-КЛ/11-Л. Забезпечення: Цілісний майновий комплекс дільниця по виробництву базальтових теплоізоляційних матеріалів, що розташований за адресою: Рівненська обл., м. Костопіль, вул. Степанська, 115. Шість земельних ділянок загальною площею 9, 7702 га. Основні засоби - лінія по виробництву пелетів.

Ціна права вимоги за кредитним договором від 12.07.2011 № 7-КЛ/11-Л сформована на підставі заставного майна, а саме іпотеки цілісного майнового комплексу боржника: дільниці по виробництву базальтових теплоізоляційних матеріалів, що розташована за адресою: Рівненська обл., м. Костопіль, вул. Степанська, 115, згідно іпотечного договору від 12.07.2011 та застави виробничого обладнання лінії по виробництву пелетів, згідно договору застави від 07.02.2014.

06.07.2017 року між ПАТ «Укргазпромбанк» та громадянином ОСОБА_1 укладено договори про відступлення права вимоги Банку до боржника за договорами кредиту, іпотеки та застави майна.

Після укладення договорів відступлення права вимоги банку до боржника за договорами кредиту, іпотеки та застави майна громадянин ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Кострикіна В.І. про переоформлення права власності на земельні ділянки та всі будівлі, що входили до цілісного майнового комплексу боржника - ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія».

За результатами переоформлення права власності на земельні ділянки, що були у складі ЦМК ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» 09.08.2017 приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І. були внесені записи до Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно про проведену державну реєстрацію права власності за номерами: № 21883160, № 21887324, № 21887160, № 21886720, № 21886031, №21885218, № 21886358.

15.08.2017 приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І. були внесені записи до Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно про проведену державну реєстрацію права власності за номерами: № 22009310, №22009221, №22009130, №22008961, №22008775, №22008645, №22008438, №22008274, № 22007714, № 22007457, № 22006438, №22005801, №22005088, №21996251, №21995738, № 21995132, №21994497, №21991991.

За результатами внесення даних записів до реєстру за громадянином ОСОБА_1 зареєстровано право власності на усі будівлі, що входили до цілісного майнового комплексу ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія», що відображено у витягах з державних реєстрів, які залучені до матеріалів справи.

31.05.2017 ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» звернулось до Господарського суду Рівненської області із заявою про:

- визнання недійсними електронних торгів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) від 11.05.2017 з продажу права вимоги ПАТ «Укргазпромбанк» до ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» за кредитним договором від 12.07.2011 № 7-КЛ/11-Л (далі - електронні торги);

- визнання недійсним протоколу електронних торгів від 11.05.2017 № UA-ЕА-2017-04-25-000037-с;

-визнання недійсним договору від 06.07.2017 № 36 про відступлення права вимоги, укладеного між ПАТ «Укргазпромбанк» та ОСОБА_1 ;

- визнання недійсним договору від 06.07.2017 про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 12.07.2011;

- скасування внесених приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Рівненської області Скоропад В.В. змін до записів про обтяження нерухомого майна від 12.07.2011 №№ 4310687, 4311046, 4311558, 4312176, 4312398, 4313016, 4337839, 8515470 в Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - Реєстр) щодо заміни обтяжувача з ПАТ «Укргазпромбанк» на ОСОБА_1 (далі - зміни до записів у Реєстрі щодо заміни обтяжувача);

- скасування внесених приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Рівненської області Скоропад В.В. змін до записів про іпотеку від 12.07.2011 №№ 4310663, 4311109, 4311531, 4312228, 4312377, 4313064, 4337901, 8515502 у Реєстрі щодо заміни іпотекодержателя з ПАТ «Укргазпромбанк» на ОСОБА_1 (далі - зміни до записів у Реєстрі щодо заміни іпотекодержателя);

-скасування внесених приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І. записів від 09.08.2017 року у Реєстрі про проведену державну реєстрацію права власності №№ 21883160, 21887324, 21887160, 21886720, 21886031, 21885218, 21886358, за результатами внесення яких право власності на всі земельні ділянки, що входили до цілісного майнового комплексу ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія», зареєстровано за іпотекодержателем ОСОБА_1 , а також скасування записів від 15.08.2017 №№ 22009310, 22009221, 22009130, 22008961, 22008775, 22008645, 22008438, 22008274, 22007714, 22007457, 22006438, 22005801, 22005088, 21996251, 21995738, 21995132, 21994497, 21991991, за результатами внесення яких право власності на всі будівлі, що входили до цілісного майнового комплексу ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія», зареєстровано за тією ж особою (далі - записи у Реєстрі про державну реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно боржника);

- зобов`язання осіб, уповноважених на проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно, провести за ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» реєстрацію права власності на цілісний майновий комплекс, розташований за адресою: Рівненська область, м. Костопіль, вул. Степанська, 115 .

18.10.2017 року ухвалою Господарського суду Рівненської області у справі №918/420/16 серед іншого, задоволено заяву ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» про визнання електронних торгів недійсними; визнано недійсними електронні торги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 11.05.2017 з продажу права вимоги ПАТ «Укргазпромбанк» до ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» за кредитним договором від 12.07.2011 № 7-КЛ/11-Л, оформленні протоколом електронних торгів від 11.05.2017 № UA-ЕА-2017-04-25-000037-с; визнано недійсним Договір від 06.07.2017 № 36 про відступлення права вимоги укладеного між ПАТ «Укргазпромбанк» та ОСОБА_1 ; визнано недійсним Договір від 06.07.2017 про відступлення права вимоги за Іпотечним договором від 12.07.2011; зобов`язано приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Кострикіна В.І. скасувати записи у Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно про проведену державну реєстрацію права власності від 09.08.2017 №21883160, №21887324, № 21887160, № 21886720, № 21886031, №21885218, №21886358 та від 15.08.2017 № 22009310, № 22009221, № 22009130, №22008961, № 22008775, №22008645, № 22008438, №2008274, №22007714, № 22007457, № 22006438, № 22005801, № 22005088, №21996251, № 21995738, № 21995132, № 21994497, №1991991; зобов`язано приватного нотаріуса Костопільського районного нотаріального округу Рівненської області Скоропад В.В. скасувати записи від 12.07.2011 № 4310687, № 4311046, № 4311558, № 4312176, № 4312398, № 4313016, № 4337839, № 8515470 у Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо заміни обтяжувача із ПАТ «Укргазпромбанк» на ОСОБА_1 ; зобов`язано приватного нотаріуса Костопільського районного нотаріального округу Рівненської області Скоропад В.В. скасувати зміни до записів про іпотеку у Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо заміни іпотекодержателя із ПАТ «Укргазпромбанк» на ОСОБА_1 від 12.07.2011 № 4310663, № 4311109, № 4311531, № 4312228, № 4312377, № 4313064, № 4337901, № 8515502.

Ухвалу місцевого господарського суду в частині задоволення заяви ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» мотивовано порушенням правил проведення торгів та відповідно недійсністю договорів, укладених унаслідок їх проведення. Суд першої інстанції послався на те, що заява боржника про визнання недійсними електронних торгів та похідних від цього вимог (про визнання недійсними оскаржуваних договорів та скасування записів у Реєстрі) повинна розглядатися у межах справи про банкрутство.

13.12.2017 постановою Рівненського апеляційного господарського суду у справі №918/420/16 апеляційні скарги ОСОБА_1 та ПАТ «Укргазпромбанк» задоволено, пункти 5-12 ухвали Господарського суду Рівненської області від 18.10.2017 у справі № 918/420/16 скасовано. Прийнято у цій частині нове судове рішення. Відмовлено у задоволенні заяви про визнання електронних торгів від 11.05.2017 недійсними, про визнання недійсним Договору від 06.07.2017 № 36, про визнання недійсним Договору від 06.07.2017 про відступлення права вимоги за Іпотечним договором від 12.07.2011. Відмовлено в задоволенні заяви про зобов`язання приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Кострикіна В.І. скасувати записи у Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно про проведену державну реєстрацію права власності, про зобов`язання приватного нотаріуса Костопільського районного нотаріального округу Рівненської області Скоропад В.В. скасувати записи у Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо заміни обтяжувача із ПАТ «Укргазпромбанк» на ОСОБА_1 , скасувати зміни до записів про іпотеку у Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо зміни іпотекодержателя із ПАТ «Укргазпромбанк» на ОСОБА_1 . Задоволено заяву ОСОБА_1 про заміну кредитора у даній справі з ПАТ «Укргазпромбанк» на правонаступника ОСОБА_1 . Замінено кредитора у даній справі - ПАТ «Укргазпромбанк» - на правонаступника ОСОБА_1 ..

Посилаючись на приписи статті 10 Закону про банкрутство та статті 20 Господарського процесуального кодексу України у редакції, чинній на час ухвалення судового рішення, апеляційний господарський суд вказав на відсутність обов`язку суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, розглядати в межах цієї справи такі вимоги ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія», як визнання недійсними електронних торгів та оскаржуваних договорів про відступлення прав вимоги.

12.03.2019 постановою Великої Палати Верховного суду у справі №918/420/16 касаційні скарги ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» та ТОВ «Кольчуга МС» задоволено частково; постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 у справі № 918/420/16 скасовано в частині відмови в задоволенні заяви ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» про зобов`язання приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Кострикіна В.І. скасувати записи у Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо проведеної державної реєстрації права власності; справу № 918/420/16 у цій частині направлено на новий розгляд до Північно-західного апеляційного господарського суду. Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 у справі № 918/420/16 змінено, викладено її мотивувальну частину в редакції цієї постанови щодо відмови в задоволенні заяви ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» про визнання недійсними електронних торгів від 11.05.2017 з продажу права вимоги ПАТ «Укргазпромбанк» до ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» за кредитним договором № 7-КЛ/11-Л від 12.07.2011; визнання недійсним договору від 06.07.2017 № 36 про відступлення права вимоги та договору від 06.07.2017 про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 12.07.2011; зобов`язання приватного нотаріуса Костопільського районного нотаріального округу Рівненської області Скоропад В.В. скасувати записи у Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо заміни обтяжувача із ПАТ «Укргазпромбанк» на ОСОБА_1 , скасувати зміни до записів про іпотеку у Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо заміни іпотекодержателя з ПАТ «Укргазпромбанк» на ОСОБА_1 .

Велика Палата Верховного Суду вважала, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що вимоги про визнання недійсними електронних торгів, укладених за наслідками їх проведення договорів та зобов`язання приватного нотаріуса Костопільського районного нотаріального округу Рівненської області Скоропад В.В. скасувати у Реєстрі записи щодо заміни обтяжувача і зміни до записів про іпотеку щодо заміни іпотекодержателя з ПАТ «Укргазпромбанк» на ОСОБА_1 не стосуються наслідків реалізації майна боржника під час провадження у справі про банкрутство, тому апеляційний господарський суд правильно вказав на те, що ці вимоги мають розглядатися окремо поза межами справи про банкрутство в порядку позовного провадження. Натомість помилковим є висновок суду апеляційної інстанції про те, що вимоги про зобов`язання приватного нотаріуса Костопільського районного нотаріального округу Рівненської області Скоропад В.В. скасувати у Реєстрі записи щодо заміни обтяжувача і зміни до записів про іпотеку щодо заміни іпотекодержателя з ПАТ «Укргазпромбанк» на ОСОБА_1 належить розглядати в порядку адміністративного, а не господарського судочинства. Апеляційний господарський суд, на думку Великої Палати Верховного Суду, помилково вказав, що, крім вищевказаних вимог, поза межами справи про банкрутство та в порядку адміністративного судочинства підлягають вимоги про зобов?язання приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Кострикіна В.І. скасувати записи у Реєстрі щодо проведеної державної реєстрації права власності нового кредитора (переможця торгів) на майно боржника.

Так, боржник у цій справі фактично оспорює перехід права власності на його майно до іншої особи - іпотекодержателя ОСОБА_4 , який відбувся в той же період, коли розглядалася справа про банкрутство, та після введення мораторію на задоволення вимог кредиторів. Тобто внаслідок дій державного реєстратора щодо проведеної державної реєстрації права власності іпотекодержателя останній заволодів предметом іпотеки шляхом державної реєстрації за собою права власності. Задоволення цих вимог передбачає відновлення попередніх записів у Реєстрі, в тому числі записів про реєстрацію за боржником права власності на спірне майно.

Отже, заявлені в цій справі вимоги боржника, який фактично оспорює перехід права власності на його майно до іншої особи - переможця електронних торгів, слід розглядати як пов`язані з майном боржника, а спір - з переходом права власності на його майно та в межах справи про банкрутство останнього.

Оскільки вимога щодо зобов`язання приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Кострикіна В.І. скасувати записи у Реєстрі про державну реєстрацію права власності на майно боржника за новим власником не пов`язана з іншими заявленими вимогами, так як право власності на спірне майно зареєстроване за ОСОБА_1 як за іпотекодержателем, а не як за переможцем оскаржуваних торгів та стороною оскаржуваних договорів, помилковими є висновки суду апеляційної інстанції про неможливість розгляду в межах справи про банкрутство цієї вимоги боржника (ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія»).

Щодо юрисдикції спору Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у цій справі оскарження записів про державну реєстрацію права власності на спірне майно за іпотекодержателем ОСОБА_5 безпосередньо пов`язане із захистом боржником свого цивільного права. Тобто фактично спір існує між ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» і ОСОБА_1 , який має приватноправовий характер.

24.07.2019 року постановою Північно-західного апеляційного господарського суду у справі № 918/420/16 апеляційну скаргу ОСОБА_1 від 25.10.2017 (в частині відмови в задоволенні заяви ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» про зобов`язання приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Кострикіна В.І. скасувати записи у Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо проведеної державної реєстрації права власності (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 918/420/16) залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Рівненської області від 18.10.2017 у справі №918/420/16 (в частині відмови в задоволенні заяви ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» про зобов`язання приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Кострикіна В.І. скасувати записи у Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо проведеної державної реєстрації права власності (постанова Великої Палати Верховного суду від 12.03.2019 у справі № 918/420/16) - без змін.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що як на момент прийняття оспорюваної ухвали, так і на момент розгляду апеляційної скарги громадянина ОСОБА_1 , право власності на ЦМК належало боржнику - ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія». Вимога щодо мораторію на задоволення вимог кредиторів боржника поширюється і на вимоги заставних кредиторів, яким на день порушення справи про банкрутство ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» виступав ПАТ «Укргазпромбанк», і який, до речі, заявився із кредиторськими вимогами у справу про банкрутство, однак такі вимоги розглянуті не були (п.п. 9.2.4.-9.2.5. постанови). Уклавши 06.07.2017 договори відступлення права вимоги банку до боржника за договорами кредиту, іпотеки та застави майна між ПАТ «Укргазпромбанк» та громадянином ОСОБА_1 , останній у межах Закону про банкрутство зобов`язаний був заявитися із кредиторськими вимогами, як заставний кредитор. Недотримавшись зазначеної процедури, апелянт ОСОБА_1 фактично порушив вимоги статті 19 Закону про банкрутство; вчинив дії направлені на безпідставне зменшення активів боржника - звернення на майно боржника, та, як наслідок, на зменшення ліквідаційної маси ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія». Мораторій на продаж предмету іпотеки є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання, відтак протягом дії мораторію звернення стягнення на предмет іпотеки неможливе навіть на підставі рішення суду. (Аналогічний правовий висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 726/1538/16-ц).

За таких обставин, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що ухвалу господарського суду Рівненської області від 18.10.2017 у справі №918/420/16 в частині зобов`язання приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Кострикіна В.І. скасувати записи у Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно про проведену державну реєстрацію права власності слід залишити без змін, а апеляційну скаргу громадянина ОСОБА_1 в цій частині - без задоволення.

В подальшому постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.11.2019 року у справі №918/420/16 постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.07.2019 у справі № 918/420/16 змінено. Постановлено викласти другий абзац резолютивної частини постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.07.2019 у такій редакції: «Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 18.10.2017 у справі №918/420/16 в частині зобов`язання приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Кострикіна В.І. скасувати записи у Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно про проведену державну реєстрацію права власності залишити без змін». У решті постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.07.2019 та ухвалу Господарського суду Рівненської області від 18.10.2017 у справі № 918/420/16 у частині зобов`язання приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Кострикіна В.І. скасувати записи у Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно про проведену державну реєстрацію права власності залишено без змін.

З огляду на вищенаведене Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська теплоізоляційна компанія", вважаючи, що воно є власником спірного майно, і що вказане майно вибуло з його володіння поза його волею, просить суд витребувати його (майно) у Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід-Базальт-Інвест" (33001, м. Рівне, вул. Руська, буд.29А, ), як недобросовісного набувача.

Надавши правову оцінку підставам та предмету позову, заявлених позивачем, та відзивам відповідачів, та поданим ними доказам, господарський суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 19 Закону про банкрутство (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Абзацами другим і третім частини третьої, абзацом четвертим частини п`ятої статті 19 Закону про банкрутство унормовано, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; також забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій. Звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника.

Крім того, Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 16.08.2016 у справі №918/420/16 відповідно до вимог статті 18 Закону про банкрутство було вжито заходів до забезпечення вимог кредиторів.

Так, з метою збереження майна, у тому числі цілісного майнового комплексу боржника, суд першої інстанції задовольнив клопотання розпорядника майна ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» Аверкина В.В. про забезпечення вимог кредиторів шляхом накладення арешту на цілісний майновий комплекс боржника за адресою: Рівненська обл., м. Костопіль, вул. Степанська, 115 , та обладнання в кількості 8 одиниць.

Також цією ж ухвалою місцевий господарський суд заборонив Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України реалізацію на електронних торгах майна боржника, а саме цілісного майнового комплексу, що належить ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» (вул. Степанська, 115, м. Костопіль, Рівненська область, 35000, ІК 35462026) - дільниці по виробництву базальтових теплоізоляційних матеріалів та 8 одиниць обладнання, що знаходиться за адресою: Рівненській обл., м. Костопіль, вул. Степанська, 115.

Крім того, було покладено на розпорядника майна - арбітражного керуючого Аверкина В.В. обов`язки, передбачені частиною першою статті 18 Закону про банкрутство, а саме: заборонено боржнику - ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» (вул. Степанська, 115, м. Костопіль, Рівненська область, 35000, ІК 35462026) - укладати без згоди арбітражного керуючого (розпорядника майна) Аверкина В.В. правочини (договори).

При цьому вжиті ухвалою Господарського суду Рівненської області від 16.08.2016 заходи забезпечення вимог кредиторів не змінювалися та не скасовувалися судами вищих інстанцій.

Тобто, у межах справи №918/420/16 про банкрутство ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» є чинним мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника та вжиті заходи до забезпечення вимог кредиторів.

Судом встановлено, що, не зважаючи на наявність мораторію на задоволення вимог кредиторів боржника та вжиті заходи до забезпечення вимог кредиторів, 11.05.2017 в межах процедури ліквідації ПАТ «Укргазпромбанк» проведено електронні торги, за результатами яких переможцем визначено ТОВ «Українська технологічна компанія-1385». Проте, оскільки переможець не виконав вимог, передбачених Регламентом роботи електронної торгової системи щодо організації та проведення відкритих торгів (аукціонів) з продажу активів (майна) банків, які виводяться з ринку, та банків, що ліквідуються, ТОВ «Українська технологічна компанія-1385» дискваліфіковано, що призвело до втрати ним статусу переможця. Переможцем торгів визначено ОСОБА_1 , який запропонував наступну по величині цінову пропозицію.

06.07.2017 ПАТ «Укргазпромбанк» та громадянином ОСОБА_1 укладено договори відступлення права вимоги банку до боржника за договорами кредиту, іпотеки та застави майна.

Після укладення договорів відступлення права вимоги банку до боржника за договорами кредиту, іпотеки та застави майна громадянин ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Кострикіна В.І. про переоформлення права власності на земельні ділянки та всі будівлі, що входили до цілісного майнового комплексу боржника - ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія».

09.08.2017 за результатами переоформлення права власності на земельні ділянки, що були у складі ЦМК ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія», приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І. були внесені записи до Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно про проведену державну реєстрацію права власності за номерами: № 21883160, № 21887324, № 21887160, № 21886720, №21886031, №21885218, № 21886358.

Відповідно 15.08.2017 приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І. були внесені записи до Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно про проведену державну реєстрацію права власності за номерами: № 22009310, № 22009221, №22009130, № 22008961, № 22008775, № 22008645, № 22008438, №22008274, № 22007714, № 22007457, № 22006438, № 22005801, №22005088, № 21996251, № 21995738, № 21995132, № 21994497, №21991991.

Однак судом у справі №918/420/16 (Ухвала Господарського суду Рівненської області від 18.10.2017р., Постанова Великої Палати Верховного суду від 12.03.2019р., Постанова Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.07.2019р., Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.11.2019 року) було встановлено, що приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І. були передчасно внесені записи до Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно про проведену державну реєстрацію права власності стосовно ЦМК боржника - ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія».

Вказана обставина, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України, не потребує повторного доказування при розгляді даної справи.

Крім того суд зазначає, що положеннями частин третьої-п`ятої статті 46-1 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва обов`язково використовує також відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного земельного кадастру. Інформація з єдиних та державних реєстрів, отримана нотаріусом під час вчинення нотаріальних дій, залишається у відповідній справі державної нотаріальної контори чи приватного нотаріуса. Користування єдиними та державними реєстрами здійснюється безпосередньо нотаріусом, який вчиняє відповідну нотаріальну дію.

У пункті 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав).

Згідно з абзацом першим частини другої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

У Постанові Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.07.2019р. у справі №918/420/16 встановлено, що ні ОСОБА_1 , ні його представник до суду апеляційної інстанції не надали жодного документа, який підтверджував би право власності на майно цілісного майнового комплексу боржника - ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» за громадянином ОСОБА_1 . При цьому представник ОСОБА_1 наполягав, що єдиним документом, який підтверджує право його довірителя на майно, є договори, які укладено за результатами електронних торгів.

Однак, представники боржника зазначали, що таких документів у природі не існує, оскільки за наявності права власності у ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія», банк не здійснював реалізацію майна, належного боржнику на праві власності, а виставляв на електронних торгах лот із продажем прав вимоги банку до боржника за договорами кредиту, іпотеки та застави майна.

З огляду на вищевикладене, рішеннями судів підтверджено протиправність проведеної нотаріусом державної реєстрації права власності на майно ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» за ОСОБА_1 , а отже, необхідність відновлення попереднього майнового стану боржника, шляхом повернення усього нерухомого майна у власність ТОВ «Українська теплоізоляційна компаній».

Після винесення судом касаційної інстанції вищевказаної постанови від 07.11.2019 р., приватним нотаріусом Кострикіним В.І. не вжито жодних заходів на виконання рішення суду, не скасовано записи про реєстрацію права власності у Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не повернуто майно законному власнику.

Таким чином, суд констатує, що право власності на ЦМК належало боржнику - ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія», що спростовує доводи відповідачів про те, що ОСОБА_1 був власником спірного майна.

Зважаючи на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 726/1538/16-ц, суд зазначає, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів звернення стягнення на предмет іпотеки неможливе навіть на підставі рішення суду.

Суд також зазначає, що на момент прийняття Ухвали Господарського суду Рівненської області від 18.10.2017р. право власності на ЦМК належало боржнику - ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія». Вимога щодо мораторію на задоволення вимог кредиторів боржника поширюється і на вимоги заставних кредиторів, яким на день порушення справи про банкрутство ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» виступав ПАТ «Укргазпромбанк», і який, до речі, заявився із кредиторськими вимогами у справу про банкрутство, однак такі вимоги розглянуті не були. Уклавши 06.07.2017 договори відступлення права вимоги банку до боржника за договорами кредиту, іпотеки та застави майна між ПАТ «Укргазпромбанк» та громадянином ОСОБА_1 , останній у межах Закону про банкрутство зобов`язаний був заявитися із кредиторськими вимогами, як заставний кредитор. Недотримавшись зазначеної процедури, апелянт ОСОБА_1 фактично порушив вимоги статті 19 Закону про банкрутство; вчинив дії направлені на безпідставне зменшення активів боржника - звернення на майно боржника, та, як наслідок, на зменшення ліквідаційної маси ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія». Мораторій на продаж предмету іпотеки є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання, відтак протягом дії мораторію звернення стягнення на предмет іпотеки неможливе навіть на підставі рішення суду. (Аналогічний правовий висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 726/1538/16-ц).

Крім того слід відмітити, що оскільки за наявності права власності у ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія», банк не здійснював реалізацію майна, належного боржнику на праві власності, а виставляв на електронних торгах лот із продажем прав вимоги банку до боржника за договорами кредиту, іпотеки та застави майна.

Таким чином, право власності на ЦМК на момент проведення електронних торгів належало боржнику - ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» і не могло перейти до ОСОБА_1 на підставі договорів про відступлення права вимоги за договорами кредиту, іпотеки та застави майна.

Водночас, протягом здійснення судом розгляду вищевказаної заяви про скасування записів у Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також перегляду рішень судів у апеляційній та касаційній інстанції, були проведені подальші дії з відчуження нерухомого майна ТО В «Українська теплоізоляційна компанія» з метою ускладнення подальшого повернення майна законному власнику.

Як вбачається із інформаційної довідки №135344467 від 23.08.2018 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_1 на підставі протоколу №1 від 27.09.2017 року загальних зборів засновників передано вищевказані будівлі та земельні ділянки у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбазальтінвест» ().

У подальшому, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбазальтінвест» передало усе майно, що входило ло цілісного майнового комплексу ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія», Товариству з обмеженою відповідальністю «Захід-Базальт- Інвест» () на підставі рішення учасника № 2 від 22.12.2018 року та №3 від 14.02.2019 року. Зазначене підтверджується інформаційною довідкою № 212076629 від 11.06.2020 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Таким чином, станом на дату подання позову, згідно відомостей Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на будівлі та земельні ділянки, що входили до цілісного майнового комплексу ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія» зареєстровано за ТОВ «Захід-Базальт-Інвест».

Судом встановлено, що Товариству з обмеженою відповідальністю «Українська теплоізоляційна компанія» на праві приватної власності належить цілісний майновий комплекс - дільниця по виробництву базальтових теплоізоляційних матеріалів, який знаходиться за адресою: Рівненська область, Костопільський район, м. Костопіль, вул. Степанська, 115. Виконавчим комітетом Костопільської міської ради Рівненської області 15 квітня 2009 року видано Товариству відповідне Свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Зазначений цілісний майновий комплекс включає в себе: гараж, літ. - Ж, 96,0 кв.м.; склад сировини, літ. - І. 1182,2 кв.м,; склад, літ. - Й. 4025,7 кв.м.: магазин, літ. - К. 91.4 кв.м.: цех БТВ. літ. - М. 13363,5 кв.м.; адмінбудинок, літ. - А2, 948,2 кв.м.; прохідна, літ. - Б, 23.0 кв.м.; ремонто-механічиий цех, літ. - В, 1711.1 кв.м.; гараж, літ. - Г, 362,7 кв.м.; центральний склад, літ. - Д, 125,2 кв.м.; склад, літ. - Н. 193,7 кв.м.; градирня, літ. - Т, 32.3 кв.м : заправка, літ, - Ф, 9,7 кв.м.; скважина, літ. - Ч, 8.9 кв.м.; облік газу. літ. - У. 11.2 кв.м.; склад готової продукції, літ. - 0-2. 570,6 кв.м,; склад готової продукції, літ. - 111-1. 528.1 кв.м.; будівля прохідної, літ. - Щ-2, 5,3 кв.м.

Водночас, цілісний майновий комплекс ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» включає 7 (сім) земельних ділянок, що належать товариству на праві приватної власності, зокрема площею 0,4553 га, кадастровий номер :03:007:0066; площею 0,0077 га, кадастровий номер :03:010:0029: площею 7.9989 га. кадастровий номер :03:003:0004; площею 0,1048 га, кадастровий номер :03:010:0028; площею 0,6588 га, кадастровий номер :03:007:0067; площею 0,2418 га, кадастровий номер :03:004:0002; площею 0,3029 га. кадастровий номер :03:003:0005.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Також, доцільно наголосити на тому, що згідно із ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно. Тому державна реєстрація не є способом набуття права власності, а лише являється засобом підтвердження фактів набуття речових прав на нерухоме майно. У випадку порушення права власності, власник має право, на підставі ст. 387 ЦК України, витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Якщо майно за відплатним договором придбано набувачем в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право витребувати це майно від набувача, відповідно до ст. 388 ЦК України . Варто зауважити, що відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України, власник має витребувати своє майно із чужого незаконного володіння, якщо буде доведено, що майно вибуло з володіння власника чи особи, якій він передав майно, не з їхньої волі.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина друга статті 328 ЦК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього (частина перша статті 330 ЦК України).

Виникнення права власності у добросовісного набувача відбувається за таких умов: факт відчуження майна; майно відчужене особою, яка не мала на це права; відчужене майно придбав добросовісний набувач; відповідно до статті 388 ЦК, майно, відчужене особою, яка не мала на це право, не може бути витребуване у добросовісного набувача.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов не володіючого власника до володіючого не власника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом.

Правила частини першої статті 388 ЦК України стосуються випадків, коли набувач за відплатним договором придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому випадку власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. У частині третій цієї ж статті передбачено самостійне правило: якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача в усіх випадках.

Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі про те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача й є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна (див. пункти 28, 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 907/50/16 (провадження № 12-122гс18).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 листопада 2022 року в справі № 522/14900/вказано, що:

«можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно) (див.: постанова Великої Палати Верховного Суду від 2 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (провадження № 12-35гс21).

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (див.: постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 914/3224/16 (провадження № 12-128гс19).

У пункті 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року в справі № 461/12525/15-ц зроблено висновок, що: «розглядаючи справи щодо застосування положень статті 388 ЦК України у поєднанні з положеннями статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, суди повинні самостійно, з урахуванням усіх встановлених обставин справи дійти висновку про наявність підстав для втручання у мирне володіння майном особи, що набула це майно за відплатним договором, виходячи з принципів мирного володіння майном (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/6211/14-ц), а також надати оцінку тягаря, покладеного на цю особу таким втручанням.

Такими обставинами можуть бути, зокрема, підстави та процедури набуття майна добросовісним набувачем, порівняльна вартість цього майна з майновим станом особи, спрямованість волевиявлення учасників правовідносин та їх фактичні наміри щодо цього майна тощо».

Метою позову про витребування майна з чужого володіння (незалежно від того, на підставі приписів яких із указаних статей ЦК України цю вимогу заявив позивач) є забезпечення введення позивача у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. Так, у випадку нерухомого майна означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на таке майно (див. близькі за змістом висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 89), від 7 листопада 2018 року у справах № 488/5027/14-ц (пункт 95) та № 488/6211/14-ц (пункт 84), від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункти 114, 142), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц(пункт 67), від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18(пункт 100), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 146), від 14 грудня 2021 року у справі № 344/16879/15-ц).

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 3 ч. 2 ст. 16 ЦУ України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів визначено відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Умовою витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикації) є відсутність договірних відносин між сторонами спору (першим власником та останнім), а саме майно перебуває у володільця на правовій підставі (наприклад договір з третьою особою), яка оспорюється власником.

У даному випадку, TOВ «Українська теплоізоляційна компанія» не вступала у будь-які договірні відносини із нинішнім володільцем майна - ТОВ «Захід-Базальт-Інвест», а нерухоме майно вибуло із володіння позивача без його волі, у зв`язку із чим обрано відповідний спосіб захисту майнових прав.

З огляду на відомості та документи, на підставі яких право власності на нерухоме майно переходило від ОСОБА_1 до ТОВ «Укрбазальтінвест» та в подальшому від ТОВ «Укрбазальтінвест» до ТОВ «Захід-Базальт-1н вест», можна зробити висновок, що у обох випадках воно було передана як вклад до статутного капіталу товариства.

Як роз`яснено у п. 24 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позову власника про витребування майна, переданого як вклад до статутного (складеного) капіталу господарського товариства, суд має враховувати, що отримання майна як вкладу до статутного (складеного) капіталу є відплатним придбанням, оскільки в результаті передання вкладу особа набуває права учасника господарського товариства. Разом із тим відплатність придбання майна сама по собі не свідчить про добросовісність набувача.

Статтею 388 ЦК України визначено підстави для витребування майна віл добросовісного набувача. Зокрема, згідно п.3 ч.1 зазначеної статті якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Таким чином, оскільки майно вибуло із власності ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» без волі товариства та без належних правовстановлюючих документів, суд доходить висновку, що наявні достатні підстави для безумовного витребування усіх вищевказаних будівель та земельних ділянок від ТОВ «Захід-Базальт-Інвест».

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Згідно зі статтею 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищезазначене та те, що Позивач довів належними та допустимими доказами факт вибуття спірного майна з його володіння поза його волею, а також те, що вказане майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, позовні вимоги підлягають задоволенню. В той же час суд зазначає, що жоден з відповідачів не довів того, що він являється добросовісним набувачем спірного майна.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на відповідачів.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід-Базальт-Інвест" (33001, м. Рівне, вул. Руська, буд.29А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська теплоізоляційна компанія" (вул. Степанська,115, м. Костопіль, Рівненська область, 35000, ) будівлі та земельні ділянки, розташовані за адресою Рівненська область, м. Костопіль, вул. Степанська, 115, а саме: гараж (літ.Ж), площею 96 м.кв , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234; будівля складу сировини (літ.І), площею 1182,2м.кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234; будівля складу (літ.Й), площею 4027,3 м.кв , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234; будівля магазину (літ.К), площею 91,4 м.кв. реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234; будівля цеху БТВ (літ.М), площею 13363,5 м.кв, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234; адмінбудівля (літ.А-2), площею 948,2 м.кв, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234; будівля ремонтно-механічного цеху (літ.В), площею 1711,1 м.кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234; гараж (літ.Г), площею 362,7 м.кв, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234; будівля центрального складу (літ.Д), площею 125,2 м.кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234; будівля складу (літ.Н), площею 193,7 м.кв , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234; будівля градирні (літ.Т), площею 32,3 м.кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234; будівля заправки (літ.Ф), площею 9,7 м.кв, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234; скважина (літ.Ч), площею 8,9 м.кв, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234; будівля обліку газу (літ.У), площею 11,2 м.кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234; будівля складу готової продукції (літ.О-2), площею 557,6 м.кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234; будівля складу готової продукції (літ.Ш-1), площею 528,1 м.кв, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234; будівля прохідної (літ.Б), площею 23 м.кв, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234; будівля прохідної (літ.Щ-2), площею 5,3 м.кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234; земельна ділянка, площею 0,4553 га, кадастровий номер :03:007:0066, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 34; земельна ділянка, площею 0,0077 га, кадастровий номер :03:010:0029, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 34; земельна ділянка, площею 7,9989 га, кадастровий номер :03:003:0004, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 34; земельна ділянка, площею 0,1048 га, кадастровий номер :03:010:0028, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 34; земельна ділянка, площею 0,6588 га, кадастровий номер :03:007:0067, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 34;земельна ділянка, площею 0,2418 га, кадастровий номер :03:004:0002, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 34; земельна ділянка, площею 0,3029 га, кадастровий номер :03:003:0005, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 34.

3. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 ), Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід-Базальт-Інвест" (33001, м. Рівне, вул. Руська, буд.29А, ), Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбазальтінвест" (33028, м. Рівне, вул. В`ячеслава Чорновола, 13, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська теплоізоляційна компанія" (вул. Степанська,115, м. Костопіль, Рівненська область, 35000, ) по 3536 грн. 43 коп. судового збору з кожного.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 03.01.2024 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Марач В.В.