ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року

м. Київ

Cправа № 873/284/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В. Г.,

суддів: Картере В. І., Огородніка К. М.

за участю секретаря судового засідання Багнюка І. І.,

учасники справи:

представник скаржників - Бойкініч Р. С.,

Дзядевич І. М. в судовому засіданні присутня особисто,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Дзядевича Ігоря Михайловича та ОСОБА_1

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2023

у складі судді Буравльова С.І.

у справі № 873/284/23

за заявою Акціонерного товариства "Райффайзен Банк"

про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 01.03.2023

у третейській справі № 49/23 (третейський суддя - Мамченко Ю.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Райффайзен Банк"

до 1. Фізичної особи-підприємця Дзядевича Ігоря Михайловича

2. ОСОБА_1

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ

Обставини справи

1. 10.03.2020 між Акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (далі - АТ "Райффайзен Банк Аваль", Банк) та Фізичною особою-підприємцем Дзядевичем Ігорем Михайловичем (далі - ФОП Дзядевич І. М.) укладено кредитний договір № 011/2548/0084039, пунктом 11.4 якого сторони погодили, що всі спори, що виникають між сторонами у зв`язку з договором, підлягають вирішенню шляхом переговорів. У разі неможливості вирішити спори шляхом переговорів - всі спори між сторонами, які виникають за договором або у зв`язку з ним (у тому числі щодо його тлумачення, виконання або порушення, зміни, припинення, розірвання або визнання недійсним), підлягають передачі на розгляд і остаточне вирішення до Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" (місцезнаходження: вул. Євгена Сверстюка, 11, м. Київ, 02002), або до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків (місцезнаходження: вул. Євгена Сверстюка, 15, м. Київ, 02660) (далі - Третейський суд). В разі виникнення спору між сторонами та його розгляду Третейським судом, такий розгляд буде здійснюватися згідно з Регламентом відповідного Третейського суду (далі - Регламент). Підписанням договору кожна із сторін засвідчує, що ознайомилася із Регламентом та іншою інформацією про Третейський суд станом на день укладення договору на сайті:

- Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" за URL адресою http://sud.aifb.org.ua/#documents, та

- Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків за URL адресоюhttp://tretsud.aub.org.ua/index.php?option=com_content&task=view&id=8&Itermid=10.

2. 10.03.2020 між Банком та громадянкою ОСОБА_1 (поручитель) укладено Договір поруки № 011/2548/00840839/П, відповідно до умов якого поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобов`язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов кредитного договору (п. 1.1).

3. Відповідно до п. 6.5 Договору поруки всі спори, що виникають між сторонами у зв`язку з цим договором, підлягають вирішенню шляхом переговорів, а у разі неможливості їх вирішити шляхом переговорів - у судовому порядку відповідно до чинного законодавства України.

4. 08.09.2021 між Банком та ФОП Дзядевичем І. М. укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору, де сторони змінили умови щодо погашення кредиту.

5. Також, 08.09.2021 між Банком та ОСОБА_1 укладено Додатковий договір № 1 до Договору поруки.

6. У січні 2023 року АТ "Райффайзен Банк" звернулося до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" з позовом до ФОП Дзядевича І. М. та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 011/2548/00840839 від 10.03.2020 у розмірі 423 349,86 грн.

7. 23.01.2023 Розпорядженням Голови Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" № 49/23 від 23.01.2023 для розгляду позову АТ "Райффайзен Банк" до ФОП Дзядевича І. М. та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості призначено третейську суддю Мамченко Ю. В.

8. 01.03.2023 рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" (третейський суддя Мамченко Ю. В.) у третейській справі № 49/23 позов АТ "Райффайзен Банк" задоволено частково; стягнуто солідарно з ФОП Дзядевича І. М. та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №011/2548/00840839 від 10.03.2020 у розмірі 400 266,43 грн. Стягнуто з ФОП Дзядевича І. М. та ОСОБА_1 на користь АТ "Райффайзен Банк" третейський збір у сумі 4 402,66 грн по 2 201,33 грн з кожного.

9. 29.06.2023 АТ "Райффайзен Банк" звернулося до Північного апеляційного господарського суду із заявою про видачу наказів на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 01.03.2023 у третейській справі № 49/23.

10. Заперечуючи проти поданої заяви, ФОП Дзядевич І. М. стверджував, що склад третейського суду, яким прийнято рішення не відповідав вимогам закону з тих підстав, що розпорядження Голови Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" про призначення третейського судді містить реквізити третейського суду, проте дата та номер розпорядження не надруковані, а проставлені синьою ручкою від руки, що ставить під сумнів наявність дати та номера такого документа станом на 23.01.2023. При цьому, ФОП Дзядевич І. М. посилається на те, що з аналогічних підстав у справі № 873/9/23 постановою Верховного Суду було відмовлено Банку у видачі наказу на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 10.08.2022 у третейській справі № 90/22.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

11. 30.10.2023 ухвалою Північного апеляційного господарського суду у справі №873/284/23 заяву АТ "Райффайзен Банк" про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 01.03.2023 у третейській справі № 49/23 задоволено.

12. Видано наказ на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 01.03.2023 у третейській справі № 49/23. Стягнуто солідарно з ФОП Дзядевича І. М. та ОСОБА_1 на користь АТ "Райффайзен Банк" 400 266,43 грн заборгованості за кредитним договором № 011/2548/00840839 від 10.03.2020. Стягнуто солідарно з ФОП Дзядевича І. М. та ОСОБА_1 на користь АТ "Райффайзен Банк" 4 402,66 грн третейського збору та 1 342 грн судового збору за видачу виконавчого документу.

13. Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для відмови в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

А. Доводи апеляційної скарги

14. 17.11.2023 ФОП Дзядевичем І. М. та ОСОБА_1 подано до Верховного Суду апеляційний скаргу, в якій скаржники просять скасувати ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2023 у справі № 873/284/23 та ухвалити нове рішення, яким відмовити АТ "Райффайзен Банк" у видачі виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 01.03.2023 у третейській справі № 49/23.

15. Скаржники посилаються на п. 6 ч. 1 ст. 355 Господарського процесуального кодексу України та стверджує, що склад третейського суду, яким прийнято рішення не відповідав вимогам закону, оскільки реквізити розпорядження (дата та номер) про призначення третейського судді виконані синьою ручкою, а не надруковані.

16. Крім того, скаржники стверджують, що на момент винесення ухвали Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2023 право вимоги позивача - АТ "Райффайзен Банк" було передано іншій особі - ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-капітал" на підставі договору відступлення прав вимоги № 114/2-64 від 20.10.2023, а видача судового наказу на виконання рішення третейського суду матиме наслідком подвійне стягнення з відповідачів однієї і тієї ж заборгованості. Скаржники вказують, що ФОП Дзядевичем І. М. 04.11.2023 було отримано повідомлення Банку, датоване 25.10.2023 про відступлення Банком своїх вимог, докази чого додані до апеляційної скарги.

Б. Доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу

17. Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В. Надходження заяв та клопотань

18. 05.12.2023 від АТ "Райффайзен Банк" до Верховного Суду надійшла заява. В якій позивач просить залучити ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-капітал" в якості правонаступника АТ "Райффайзен Банк" у справі № 873/284/23. Заявник посилається на те, що на підставі договору відступлення прав вимоги № 114/2-64 від 20.10.2023, укладеного між ним та ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-капітал", останній набув право грошової вимоги до ФОП Дзядевич І. М. та ОСОБА_1 за кредитним договором від 10.03.2020 № 011/2548/00840839.

19. 07.12.2023 до Верховного Суду надійшла в електронній формі та 12.12.2023 засобами поштового зв`язку заява ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-капітал", в якій заявник також просить замінити позивача у справі АТ "Райффайзен Банк" на його правонаступника - ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-капітал" за правом грошової вимоги до ФОП Дзядевич І. М. та ОСОБА_1 за кредитним договором від 10.03.2020 № 011/2548/00840839.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду попередньої інстанції

20. Відповідно до частини другої статті 24 Господарського процесуального кодексу України справи щодо оскарження рішень третейських судів, про видачу наказів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними господарськими судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом.

21. Частиною другої статті 25 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних господарських судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.

22. Отже, Верховний Суд є судом апеляційної інстанції, який переглядає в апеляційному порядку судові рішення у тих справах, які апеляційні суди розглядають як суди першої інстанції, зокрема справи про видачу наказів на примусове виконання рішень третейських судів.

23. Предметом судового розгляду у цій справі є заява АТ "Райффайзен Банк" про видачу виконавчого документа (наказу) на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 01.03.2023 у третейській справі № 49/23.

24. Відповідно до частини другої статті 352 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду подається до апеляційного господарського суду за місцем проведення третейського розгляду протягом трьох років з дня ухвалення рішення третейським судом.

25. Згідно з частиною третьою статті 354 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи в судовому засіданні господарський суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 355 цього Кодексу.

26. Частиною 1 статті 55 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що рішення третейського суду виконуються зобов`язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні. У разі, коли рішення третейського суду не виконується добровільно зобов`язаною цим рішенням стороною, інша сторона може подати до компетентного суду заяву про видачу виконавчого документа, яким у господарському судочинстві згідно зі статтею 327 Господарського процесуального кодексу України та пункту 11 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" є наказ.

27. Відповідно до приписів статті 355 Господарського процесуального кодексу України суд відмовляє у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, якщо: 1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу наказу рішення третейського суду скасовано судом; 2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею наказу, а причини його пропуску не визнані господарським судом поважними; 4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 5) третейська угода визнана недійсною; 6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом; 8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу господарського суду відповідну справу; 9) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі. Аналогічні положення передбачені статтею 56 Закону України "Про третейські суди".

28. Колегія суддів зауважує, що у відповідності до норм чинного законодавства при розгляді заяви про видачу виконавчого документа господарський суд не здійснює оцінки законності і обґрунтованості рішення третейського суду в цілому, а лише встановлює відсутність або наявність підстав для відмови в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, визначених статтею 56 Закону України "Про третейські суди" та статтею 355 Господарського процесуального кодексу України.

29. Колегія суддів також звертає увагу на те, що встановлення обставин укладення третейської угоди, її дійсності та змісту у необхідних обсягах, передує вирішенню господарським судом, як вимог про скасування рішення третейського суду, так і питання про наявність підстав для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду відповідно до статті 355 Господарського процесуального кодексу України, статті 56 Закону України "Про третейські суди". Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 18.11.2020 у справі № 876/32/20.

30. Відповідно до частини 2 статті 1 Закону України "Про третейські суди" до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

31. У пункті 4 частини 1 статті 2 Закону України "Про третейські суди" визначено, що третейська угода - це угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.

32. Відповідно до частин 1, 4-6 статті 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв`язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.

33. Наявність між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам Закону України "Про третейські суди" є першочерговою, обов`язковою та безумовною підставою для віднесення справи до підвідомчості третейських судів, а відсутність такої угоди між сторонами спору, як і не підтвердження її укладення, виключає можливість розгляду такої спору третейським судом, тобто засвідчує непідвідомчість справи цьому суду.

34. Як вбачається з матеріалів справи, умовами п. 11.4 кредитного договору, укладеного між Банком та ФОП Дзядевичем І. М. погоджено передачу всіх спорів, що виникають між сторонами у зв`язку з договором на розгляд і остаточне вирішення до Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" (місцезнаходження: вул. Євгена Сверстюка, 11, м. Київ, 02002) згідно з Регламентом відповідного Третейського суду (далі - Регламент).

35. Також з матеріалів справи вбачається та встановлено Північним апеляційним господарським судом, що на момент винесення оскаржуваної ухвали, суду не надано доказів того, що рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 01.03.2023 у третейській справі № 49/23 в частині стягнення заборгованості з ФОП Дзядевича І. М. скасовано компетентним судом; або що справа в цій частині не була підвідомча зазначеному третейському суду відповідно до закону; чи строк для звернення за видачею виконавчого документа пропущений; чи зазначене рішення третейського суду у зазначеній частині прийнято не у спорі, передбаченому третейською угодою; або третейська угода (третейське застереження, викладене у п. 11.4 договору) визнана недійсною компетентним судом; чи рішення третейського суду містить способи захисту прав, які не передбачені законами України, третейський суд вирішив питання про права і обов`язки осіб, які не брали участь у справі.

36. Відносно доводу скаржників про те, що склад третейського суду не відповідав вимогам Закону України "Про третейські суди", оскільки реквізити розпорядження (дата та номер) про призначення третейського судді виконані синьою ручкою, а не надруковані, Верховний Суд зауважує наступне.

37. Сторони мають право вільно призначати чи обирати третейський суд та третейських суддів (ч. 1 ст. 14 Закону України "Про третейські суди").

38. Згідно з наданим у статті 2 Закону України "Про третейські суди" визначенням, склад третейського суду - персональний склад третейського суду, що розглядає конкретну справу.

39. Склад третейського суду формується шляхом призначення чи обрання третейських суддів (третейського судді). Третейський суд може розглядати справи в складі одного третейського судді або в будь-якій непарній кількості третейських суддів. У постійно діючому третейському суді кількісний та персональний склад третейського суду визначається за правилами, встановленими регламентом третейського суду. (ч.ч. 1 - 3 ст. 16 Закону України "Про третейські суди").

40. Формування складу третейського суду в постійно діючому третейському суді здійснюється в порядку, встановленому регламентом третейського суду (ч. 1 ст. 17 Закону України "Про третейські суди").

41. Відповідно до частин першої, другої статті 17 Регламенту Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" (https://sud.aifb.org.ua/wp-content/uploads/2019/02/Reglament-TS-pri-AIFB.pdf) формування складу третейського суду в Постійно діючому третейському суді здійснюється в порядку, встановленому цим Регламентом. Якщо іншого не передбачено третейською угодою, справа розглядається одним суддею. Якщо спір підлягає розгляду суддею одноособово, не пізніше 5 днів з моменту реєстрації позовної заяви, Голова третейського суду повинен призначити суддю.

42. Пунктом 9.3. Положення про Постійно діючий третейський суд при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" (https://sud.aifb.org.ua/wp-content/uploads/2022/02/Polozhennya-TS-AIFB.pdf) визначено, що Голова третейського суду з питань, що належать до його повноважень видає накази і розпорядження.

43. Водночас суд враховує, що 18.06.2015 наказом Міністерства юстиції України №1000/5 затверджені Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях (далі - Правила № 1000/5), які регламентують порядок та правила ведення діловодства, в тому числі вимоги щодо створення та оформлення ними організаційно-розпорядчих документів.

44. Відповідно до пункту 1 розділу І Правил № 1000/5 ці Правила встановлюють єдині вимоги щодо створення управлінських документів і роботи зі службовими документами, а також порядок їх архівного зберігання в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності (далі - установи). Ці Правила є нормативно-правовим актом, обов`язковим для виконання всіма установами.

45. Водночас, відповідно до пункту 11 глави 1 розділу ІІ Правил № 1000/5 оформлення реквізитів організаційно-розпорядчої документації та порядок їх розташування здійснюються з урахуванням вимог Національного стандарту України "Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. ДСТУ 4163-2020", прийнятого наказом Державного підприємства "Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості" від 01.07.2020 № 144 (далі - ДСТУ 4163-2020).

46. Пунктом 1.2. ДСТУ 4163-2020 визначено, що цей стандарт установлює: склад реквізитів документів; вимоги до змісту та місця розташування реквізитів у документах; вимоги до бланків та оформлення документів; вимоги до виготовлення документів.

47. За пунктом 4.4. ДСТУ 4163-2020 документи, що їх створюють юридичні особи, обов`язково повинні мати такі реквізити: найменування юридичної особи (04), назва виду документа (09) (не зазначають на листах), дата документа (10), реєстраційний індекс документа (11), заголовок до тексту документа (19), текст документа (20), підпис (для електронних документів - електронний підпис або електронна печатка в разі відсутності електронного підпису) (22).

48. Дата документа - це, відповідно, дата його підписання, затвердження, прийняття, реєстрації або складення. Реєстраційний індекс документа складається з порядкового номера цього документа в межах групи документів, що реєструють, який доповнюється індексами, що застосовують в юридичній особі, зокрема індексом за номенклатурою справ, структурного підрозділу, кореспондентів, посадових осіб, які розглядають або підписують документ, виконавців, питань діяльності яких стосується документ (пункти 5.10., 5.11. ДСТУ 4163-2020).

49. Пунктами 4.1.4, 4.1.10 Національного стандарту України "Діловодство й архівна справа. Терміни та визначення понять" ДСТУ 2732:2004, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 28.05.2004 № 97 (далі - ДСТУ 2732:2004) визначено, що дата (службового) документа це реквізит службового документа, який свідчить про час створення і (або) підписання, затвердження, прийняття, зареєстрування службового документа; реквізит (службового) документа це інформація, зафіксована в службовому документі для його ідентифікування, організування обігу і (або) надання йому юридичної сили.

50. Схоже визначення поняття змісту реквізиту службового документа закріплено у пункті 2 розділу І Правил № 1000/5, який визначає реквізит службового документа як обов`язковий елемент, зафіксований в документі для його ідентифікації, організації обліку та надання йому юридичної сили.

51. Згідно з пунктом 3.12 ДСТУ 2732:2004 юридична сила (службового документа) це властивість службового документа, надана чинним законодавством, яка є підставою для вирішення правових питань, здійснювати правове регулювання і (або) управлінські функції.

52. Отже, дата та реєстраційний індекс розпорядження є обов`язковим реквізитами розпорядження як організаційно-розпорядчого документа, наявність належного оформлення яких надає йому юридичної сили, а в зворотному випадку - відсутність таких обов`язкових реквізитів (їх не зазначення) свідчить, що у такого документа немає юридичної сили (Подібний висновок наведено, зокрема, в постановах Верховного Суду від 23.02.2023 у справі № 873/88/22, від 09.05.2023 у справі № 873/9/23).

53. Розгляд третейської справи № 49/23 здійснювався третейським суддею Мамченко Ю. В., яка ухвалила рішення. З матеріалів третейської справи вбачається, що підставою здійснення розгляду справи вказаним третейським суддею визначено Розпорядження Голови Постійно діючий третейський суд при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" Жукова А. М. у справі № 49/23. Зазначене Розпорядження містить дату та реєстраційний індекс, які є обов`язковим реквізитами розпорядження як організаційно-розпорядчого документа.

54. Верховний Суд зауважує, що наявність зазначених реквізитів дає змогу перевірити й достеменно встановити момент набуття повноважень (компетенції) третейським суддею для розгляду конкретної справи, а рукописне виконання, у даному випадку, не свідчить про відсутність у документа юридичної сили та про невідповідність складу третейського суду, яким прийнято рішення, вимогам закону.

55. Верховний Суд не бере до уваги посилання скаржників на постанову Верховного Суду від 09.05.2023 у справі № 873/9/23, оскільки у справі № 873/9/23 судом було встановлено взагалі відсутність таких реквізитів як номеру та дати розпорядження про призначення третейського судді.

56. Разом з тим, рішенням третейського суду у справі № 49/23 суму заборгованості за кредитним договором стягнуто солідарно з ФОП Дзядевича І. М. як позичальника та ОСОБА_1 як поручителя.

57. Однак, зі змісту договору поруки, укладеного між Банком та ОСОБА_1 вбачається, що останній не містить третейського застереження про передачу спору між Банком та поручителем, у разі його виникнення, на вирішення третейським судом. Доказів укладення окремої третейської угоди між Банком та поручителем матеріали справи також не містять.

58. Водночас, пунктом 6.5. Договору поруки сторони прямо погодили, що всі спори, які виникають між сторонами у зв`язку з цим Договором, підлягають вирішенню шляхом переговорів, а у разі неможливості їх вирішити шляхом переговорів - у судовому порядку відповідно до чинного законодавства України.

59. Укладення між банком та позичальником третейської угоди, що міститься в умовах кредитного договору не передбачає автоматичного поширення цієї третейської угоди на відносини з поручителями за договорами поруки, які такої (третейської) угоди не містять. Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 873/117/21.

60. Верховний Суд також враховує висновки, викладені у постановах від 03.12.2019 у справі № 876/42/19, від 18.11.2020 у справі № 876/51/20, від 08.04.2021 у справі № 876/79/20, від 10.11.2021 у справі № 876/13/21, від 30.08.2022 у справі № 803/140/20, відповідно до яких Суд дійшов висновку, що спір в частині поручителя за подібних правовідносин не підвідомчий третейському суду.

61. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 355 Господарського процесуального кодексу України суд відмовляє у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, якщо рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди.

62. Отже, оскільки спір між банком і поручителем про стягнення заборгованості за кредитним договором не підвідомчий третейському суду, заява АТ "Райффайзен банк Аваль" про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 01.03.2023 у третейській справі № 49/23 підлягає задоволенню лише в частині вимог банку до ФОП Дзядевича І. М.

63. Проте наведене було залишено Північним апеляційним господарським судом поза увагою, у зв`язку з чим, апеляційний господарський суд дійшов помилкового висновку про задоволення заяви Банку про видачу наказу на виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" у третейській справі № 49/23 в частині стягнення солідарно суми боргу та суми третейського збору з ОСОБА_1 та порушив вимоги пункту 4 частини першої статті 355 Господарського процесуального кодексу України.

64. Відносно посилань скаржників на те, що на момент постановлення Північним апеляційним господарським судом ухвали від 30.10.2023, право вимоги Банком за кредитним договором було передано ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-капітал", Суд зазначає наступне.

65. Суд під час розгляду заяви про видачу виконавчого документа лише встановлюється відсутність або наявність підстав для задоволення заяви про видачу виконавчого документа, визначених статтею 56 Закону України "Про третейські суди" та статтею 355 Господарського процесуального кодексу України.

66. Разом з тим, зазначені норми не містять такої підстави для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду як заміна особи у матеріальному правовідношенні, з якого виник спір.

67. Суд вважає за необхідне звернути увагу на положення статті 516 Цивільного кодексу України, відповідно до якої заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

68. Водночас, питання процесуального правонаступництва врегульовані частиною першою статті 52 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

69. З матеріалів справи № 873/284/23 вбачається, що після прийняття Північним апеляційним господарським судом ухвали від 30.10.2023, до апеляційного господарського суду ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-капітал" було подано заяву про заміну стягувача АТ "Райффайзен Банк" на ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-капітал". Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2023 заяву ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" про заміну стягувача у справі № 873/284/23 - задоволено. Замінено стягувача з АТ "Райффайзен Банк" на його правонаступника - ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" у справі № 873/284/23.

70. У зв`язку з наведеним, Верховний Суд також не вбачає підстав для задоволення заяв АТ "Райффайзен Банк" та ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" про заміну позивача правонаступником у справі № 873/284/23.

71. Відповідно до частини четвертої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

72. Отже, встановивши, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення заяви Банку про видачу наказу на виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" у третейській справі № 49/23 в частині стягнення солідарно суми боргу та суми третейського збору з ОСОБА_1 , Верховний Суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2023 в цій частині із прийняттям нового рішення про часткову відмову в задоволенні заяви Банку.

Б. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

73. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

74. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункти 3, 4 частини першої статті 277 ГПК України).

Керуючись статтями 269, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

ПОСТАНОВИВ :

1. Заяву Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" про залучення правонаступника та заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" про заміну позивача у справі № 873/284/23 залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Дзядевича Ігоря Михайловича та ОСОБА_1 задовольнити частково.

3. Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2023 у справі № 873/284/23 в частині видачі наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 01.03.2023 у третейській справі № 49/23 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" заборгованості за кредитним договором № 011/2548/00840839 від 10.03.2020 на суму 400 266,43 грн, на суму 4 402,66 грн третейського збору та 1 342 судового збору за видачу виконавчого документу - скасувати.

4. Прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Інформаційно-фінансового бізнесу" від 01.03.2023 у третейській справі № 49/23 в частині стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" заборгованості за кредитним договором № 011/2548/00840839 від 10.03.2020 на суму 400 266,43 грн, а також третейського збору на суму 4 402,66 грн та витрат по сплаті судового збору за подання заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення на суму 1 342 грн - відмовити.

5. В решті ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2023 у справі № 873/284/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді В. Картере

К. Огороднік