РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.12.2023Справа № 910/15091/23

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОТЕК СОЛЮШНЗ УКРАЇНА" (01042, місто Київ, провулок Новопечерський, будинок 18, офіс 32) до фізичної особи - підприємця Криничко Лілії Романівни ( АДРЕСА_1 ) про стягнення 182 073,85 грн,

без повідомлення (виклику) сторін,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

25.09.2023 в системі «Електронний суд» Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОТЕК СОЛЮШНЗ УКРАЇНА" було сформовано позовну заяву до фізичної особи - підприємця Криничко Лілії Романівни про стягнення 182 073,85 грн та 26.09.2023 передана судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.10.2017 року між ТОВ «ПРОТЕК СОЛЮШНЗ УКРАЇНА» та ФОП Криничко Л.Р. був укладений Договір купівлі-продажу № 30102017/4, за умовами якого позивач як Продавець зобов`язується передати у власність відповідача як Покупця, а Покупець прийняти медичне обладнання, у кількості відповідно до Специфікацій (Додаток №1 до даного Договору), що є невід`ємною частиною даного Договору (надалі - Договір).

Загальна сума даного Договору визначається в гривнях і становить: 579 173,00 грн., що еквівалентно на день укладення Договору 18 445,00 Євро по курсу згідно даних на міжбанківському валютному ринку України (згідно курсу продажу в АТ "ОТП Банк", https://www.otpbank.com.ua), на 30.10.2017 року , 1 Євро = 31,40 грн. (пункт 3.1., 3.2. Договору).

Позивач вказує, що на виконання умов Договору відповідач сплатив: 13.11.2017 р. 115 834,60 грн, що за курсом Євро 31,40 складає 3 689,00 Євро; 11.12.2017 р. 81 845,42 грн., що за курсом Євро 32,25 складає 2 537,84 Євро; 09.02.2018 р. 87 100,00 грн., що за курсом Євро 33,70 складає 2 584,57 Євро; 16.03.2018 р. 85 100,00 грн., що за курсом Євро 32,95 складає 2 582,70 Євро; 19.04.2018 р. 84 200,00 грн., що за курсом Євро 32,60 складає 2 582,82 Євро, відтак на думку позивача за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 182 073,85 грн.

Ухвалою суду від 02.10.2023 залишено позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОТЕК СОЛЮШНЗ УКРАЇНА" - без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

Позивачем у строк встановлений ухвалою суду від 02.10.2023, подано заяву про усунення недоліків, з доданими до неї документами.

Ухвалою суду від 16.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

30.10.2023 в системі «Електронний суд» представником відповідача сформовано відзив на позовну заяву відповідно до якого представник зазначає, позивач у відповідності до п. 5.1. Договору зобов`язаний поставити товар протягом 45 днів з дня оплати Відповідачем першого платежу на суму 115 834,60 грн., відповідачем було сплачено дану суму 13.11.2017, що підтверджується платіжним дорученням № 4270285SB від 13.11.2017, яке позивачем додано до позовної заяви.

Разом з тим представник зазначає, що на підтвердження поставки відповідачу товару, позивачем надано Акт приймання-передачі обладнання від 07.11.2018.

При ретельному аналізі наданого Позивачем акта приймання-передачі обладнання від 07.11.2018 та співставлення його з Договором видно, що постачальником фактично є Позивач, і міститься підпис відповідальної особи та печатка товариства, в розділі «Покупець» зазначено Відповідача, однак стоїть нерозбірливий підпис без ідентифікації чий він, а також даний підпис суттєво відрізняється від підпису на Договорі.

З огляду на що, представник відповідача вважає, що акт приймання-передачі обладнання від 07.11.2018, наданий Позивачем, не може вважатися достатнім та допустимим доказом факту поставки товару від Позивача до Відповідача. Відсутність переконливого доказу поставки товару свідчить про те, що Позивач не виконав свій обов`язок із постачання товару, і, відповідно до цього, Відповідач не має обов`язку оплачувати товар, який фактично не було поставлено Позивачем.

Також представник зауважує, що згідно з умовами Договору та чинним законодавством України, Відповідач має зобов`язання сплатити Позивачу суму 579 173,00 гривень, оскільки ця сума зазначена в Договорі та Специфікації, і всі розрахунки мають бути проведені в національній валюті.

Окрім того представник відповідача просить застосувати строк позовної давності до вимог ТОВ «ПРОТЕК СОЛЮШНЗ УКРАЇНА» () щодо стягнення з Фізичної особи-підприємця Криничко Лілії Романівни (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованості за договором купівлі-продажу №30102017/4 від 30 жовтня 2017 року та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Останнє обґрунтоване тим, що Відповідач повинен був здійснити останній платіж 10.06.2018. Тобто Договором визначений конкретний строк виконання зобов`язань сторонами та саме з даної дати починається відлік трирічної позовної давності, яка спливає 10.06.2021.

Оскільки на думку представника Відповідача, Позивачем було подано позов до суду лише 25.09.2023, тобто після спливу позовної давності.

03.11.2023 в системі «Електронний суд» представником позивача сформовано відповідь на відзив, відповідно до якої представник зазначає, що із вступної частини Акту приймання-передачі від 07.11.2018 року чітко вбачається, що його підписали сторони - Покупець ФОП Криничко Л.Р. (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), та ТОВ "ПРОТЕК СОЛЮШНЗ УКРАЇНА" в особі директора Скрипка А.А.

Відповідно до Специфікації (додаток № 1) до Договору, Товаром, який постачається

за Договором є:

- медичне ліжко VIRGO в комплекті - 5 шт.;

- багатофункціональна тумба НС 8130 - 5 шт.;

- столик СІ8010 - 5 шт.

Загальна вартість Товару з ПДВ складає 579 173,00 грн.

Позивачем як постачальником, на виконання вимог ПК України, враховуючи наявність першої події (внесенням попередньої оплати 13.11.2017 року) та подальшого постачання Товару відповідачу, були сформовані та зареєстровані податкові накладні:

- від 13.11.2017 року № 8 на суму 115 834,60 грн. з ПДВ;

- від 11.12.2017 року № 14 на суму 81 845,42 грн. з ПДВ;

- від 09.02.2018 року № 6 на суму 87 100,00 грн. з ПДВ;

- від 16.03.2018 року № 41 на суму 85 100,00 грн. з ПДВ;

- від 19.04.2018 року № 25 на суму 67 992,98 грн. з ПДВ;

- від 19.04.2018 року № 27 на суму 4 036,02 грн. з ПДВ;

- від 23.10.2018 року № 26 на суму 24 223,99 грн. з ПДВ;

- від 07.11.2018 року № 11 на суму 113 040,00 грн. з ПДВ.

Всього на суму 579 173,00 грн. з ПДВ.

Найменування Товару, вказане у податкових накладних, відповідає найменуванню Того товару, який придбала відповідач та який був поставлений відповідачу.

Окрім того представник позивача наголошує, що відповідно до розділу "IV. Порядок здійснення оплати" Договору, Сторони погодили розрахунок за Товар у порядку розтермінування шляхом внесення коштів частинами:

- попередня оплата у розмірі 20% від загальної суми договору, а саме 115 834,60 грн., що на момент укладення Договору еквівалентно 3 689,00 Євро - до 10 листопада 2017 року;

- по 14 % від суми договору - щомісячно до 10 грудня 2017 року, до 10 лютого 2018 року, до 10 березня 2018 року, до 10 квітня 2018 року, до 10 травня 2018 року (всього 70% вартості);

- залишок у розмірі 10 % вартості - до 10 червня 2018 року.

Платіжними інструкціями від 11.11.2017 року, 08.12.2017 року, 09.02.2018 року, 15.03.2018 року, 18.04.2018 року - відповідач здійснювала оплату за Товар, де у призначенні платежу чітко вказувала дата та номер Договору, згідно якого вона оплачує.

Стосовно курсової різниці представник зазначає, що пункт 3.1. Договору передбачає, що загальна сума даного Договору визначається у гривнях і становить 579 173,00 грн., в тому числі ПДВ 7 і 20%. Визначення суми Договору саме в гривні обумовлено необхідністю реєструвати податкові зобов`язання зі сплати ПДВ, який сплачується лише у гривні.

В той же час, згідно пункту 3.2. Договору визначено, що "Загальна вартість Товару згідно з цим Договором є еквівалентом 18 445,00 Євро (курс євро 31,40 визначений на 30.10.2017 року, тобто на день підписання договору).

Представник звертає увагу суду, що надалі, по тексту договору - пункти 4.2. - 4.8. містять словосполучення "... яку покупець зобов`язаний оплатити ... за курсом продажу Євро на момент здійснення оплати... але не нижче ніж 1,00 Євро дорівнює 31,40 гривень".

Отже на думку представника позивача, доводи відповідача є безпідставні, оскільки Договір чітко передбачає оплату вартості товару у гривні, проте з розрахунку еквіваленту іноземної валюти.

В частині застосування строку позовної давності представник вказує, що відсутність факту оплати починаючи з 11 червня 2018 року породжує для позивача право на позов, а відтак і початок відліку з цієї дати позовної давності.

Враховуючи положення ст 257 ЦК України, позовна давність за вимогами у цьому спорі мала б спливти 10 червня 2021 року. Однак, відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року № 540-IX розділ "ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ" Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 12 наступного змісту: "12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".

Відповідно до постанови КМУ від 25 квітня 2023 року № 383 "Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236" карантин востаннє був продовжений до 30 червня 2023 року.

Отже на думку представника позивача, строк дії карантину складає період між 12 березня 2020 року та 30 червня 2023 року, тобто 3 роки 3 місяці і 18 днів.

Представник позивача вважає, що оскільки сплив строку позовної давності припав на час дії карантину (10 червня 2021 року), то цей строк продовжився на строк дії карантину, тобто ще на 3 роки 3 місяці і 18 днів, та у цьому спорі позовна давність мала би спливти 18 вересня 2026 року.

10.11.2023 в системі «Електронний суд» представником відповідача сформовано заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких представник зазначає, що Позивач звернувся до суду про стягнення заборгованості з Відповідача за поставлений товар відповідно до Акту приймання-передачі обладнання від 07.11.2018, даний акт не містить вартості товару, а тому на думку відповідача твердження Позивача про поставку товару саме цього дня на суму 579 173,00 грн. є безпідставним та не підтверджується документально.

Представник відповідача вважає, що 07.11.2018 згідно акту, Позивач здійснив поставку Відповідачу багатофункціональну тумбу НС8130 та столик СІ8010, загальна вартість яких склала 23 550,00 грн. Факт поставки саме даного товару підтверджено податковою накладною від 07.11.2018 №11, оскільки оплат в цей день від Відповідача до Позивача не було, а тому перша подія для складання податкової накладної є поставка товару.

На підтвердження оплати Відповідачем отриманого товару за договором купівлі-продажу №30102017/4 від 30 жовтня 2017 року, Позивачем надано платіжні доручення на загальну суму 454 080,02 грн. Дана сума значно вища за вартість товару отриманого Відповідачем відповідно до акту від 07.11.2018 та податковою накладною від 07.11.2018 № 11.

Отже представник вважає що з урахуванням наданих Позивачем доказів, документально підтверджено те, що фактична заборгованість Відповідача перед Позивачем за поставлений 07.11.2018 товар складає 28260,00 грн., а не 182 073,85 грн., як зазначено в позовній заяві. Дану вартість оплачено Відповідачем в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями.

14.12.2023 в системі «Електронний суд» представником позивача сформовано заяву відповідно до якої представник зазначає, що відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України позивач зазначає, що докази понесення витрат на правову допомогу будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

30.10.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОТЕК СОЛЮШНЗ УКРАЇНА» (надалі - Продавець), з однієї сторони, та фізичною особою - підприємця Криничко Лілією Романівною (надалі - Покупець), з іншої сторони, укладено Договір купівлі-продажу №30102017/4 (надалі - Договір) за умовами якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець прийняти Медичне обладнання, назване в подальшому «Товар» або «Обладнання», у кількості відповідно до Специфікацій (Додаток №1 до даного Договору), що є невід`ємною частиною даного Договору (п. 1.1 Договору).

Пунктом 2.5 Договору передбачено, що дата вводу в експлуатацію Товару вважається дата, зазначена в Акті введення в експлуатацію Обладнання.

Загальна сума даного Договору визначається в гривнях і становить: 579 173, 00 грн. (п`ятсот сімдесят дев`ять тисяч сто сімдесят три грн. 00 коп.), в т. ч. ПДВ 7% - 28 645,90 грн. та в т. ч. ПДВ 20% - 23 550,00 грн., згідно із статтею 193 пунктом 193.1. підпунктом «в» Податкового Кодексу України (п. 3.1 Договору).

У відповідності до п. 3.2-3.4 Договору сторони погодили, що загальна вартість Товару згідно з цим Договором є еквівалентом 18 445,00 Євро по курсу згідно даних на міжбанківському валютному ринку України (згідно курсу Продажу в АТ «ОТП Банк», https://www.otpbank.com.ua/) на 30.10.2017 р., 1 EUR = 31,40 грн.

Ціна па Товар встановлюється в національній валюті України.

Ціна на Товар може змінюватись у зв`язку зі зміною митних тарифів, курсів валют та інфляцією. Зміна ціни оформлюється додатковою угодою до даного Договору, яка є його невід`ємною частиною.

Розділом IV Договору «Порядок здійснення оплати» передбачено, що розрахунки за цим Договором здійснюються Покупцем у національній валюті України шляхом перерахування безготівкових коштів на поточний рахунок Продавця (п. 4.1).

Оплата Товару в розмірі 20 % від загальної суми договору, а саме: 115 834,60 грн. (сто п`ятнадцять тисяч вісімсот тридцять чотири грн. 60 коп.) що еквівалентно 3 689,00 EUR, яку Покупець зобов`язаний оплатити в термін до 10 листопада 2017 року включно за курсом продажу Євро на момент здійснення оплати, згідно даних на міжбанківському валютному ринку України (згідно курсу Продажу в AT «ОТП Банк» . https://www.otpbank.com.ua/), але за курсом не нижче ніж 1,00 Євро дорівнює 31.40 гривень (п. 4.2).

Оплата Товару в розмірі 14 % від загальної суми договору, а саме: 81 084,22 грн. (вісімдесят одна тисяча вісімдесят чотири грн. 22 коп.) що еквівалентно 2 582,30 EUR, яку Покупець зобов`язаний оплатити в термін до 10 грудня 2017 року включно за курсом продажу Євро на момент здійснення оплати, згідно даних на міжбанківському валютному ринку України (згідно курсу Продажу в AT «ОТП Банк» , https://www.otpbank.com.ua/), але за курсом не нижче ніж 1,00 Євро дорівнює 31,40 гривень (п. 4.3).

Оплата Товару в розмірі 14 % від загальної суми договору, а саме: 81 084,22 грн. (вісімдесят одна тисяча вісімдесят чотири грн. 22 коп.) що еквівалентно 2 582,30 EUR, яку Покупець зобов`язаний оплатити в термін до 10 лютого 2018 року включно за курсом продажу Євро на момент здійснення оплати, згідно даних на міжбанківському валютному ринку України (згідно курсу Продажу в АТ «ОТП Банк» , https://www.otpbank.com.ua/), але за курсом не нижче ніж 1,00 Євро дорівнює 31,40 гривень (п. 4.4).

Оплата Товару в розмірі 14 % від загальної суми договору, а саме: 81 084,22 грн. (вісімдесят одна тисяча вісімдесят чотири грн. 22 коп.) що еквівалентно 2 582,30 EUR, яку Покупець зобов`язаний оплатити в термін до 10 березня 2018 року включно за курсом продажу Євро на момент здійснення оплати, згідно даних на міжбанківському валютному ринку України (згідно курсу Продажу в AT «ОТП Банк»), але за курсом не нижче ніж 1,00 Євро дорівнює 31,40 гривень (п 4.5.).

Оплата Товару в розмірі 14 % від загальної суми договору, а саме: 81 084,22 грн. (вісімдесят одна тисяча вісімдесят чотири грн. 22 коп.) що еквівалентно 2 582,30 EUR. яку Покупець зобов`язаний оплатити в термін до 10 квітня 2018 року включно за курсом продажу Євро на момент здійснення оплати, згідно даних на міжбанківському валютному ринку України (згідно курсу Продажу в AT «ОТП Банк» https://www.otpbank.com.ua/), але за курсом не нижче ніж 1,00 Євро дорівнює 31,40 гривень (п.4.6.).

Оплата Товару в розмірі 14 % від загальної суми договору, а саме: 81 084,22 грн. (вісімдесят одна тисяча вісімдесят чотири грн. 22 коп.) що еквівалентно 2 582,30 EUR, яку Покупець зобов`язаний оплатити в термін до 10 травня 2018 року включно за курсом продажу Євро на момент здійснення оплати, згідно даних на міжбанківському валютному ринку України (згідно курсу Продажу в AT «ОТП Банк» , https://www.otpbank.com.utV), але за курсом не нижче ніж 1,00 Євро дорівнює 31,40 гривень (п. 4.7.).

Пунктом 5.1 - 5.3 Договору, сторони погодили, що продавець зобов`язується поставити товар згідно Специфікації №1, що є невід`ємною частиною даного Договору, протягом 45 (сорока п`яти) робочих днів з дати здійснення оплати згідно пункту 4.2.

Товар постачається па умовах DDP за адресою Покупця: 03189, м. Київ, вул. Академіка Вільямса, будинок 19/14.

Перехід права власності на Товар від Продавця до Покупця відбувається у момент передачі Товару від Продавця до Покупця та підписання Акту приймання-передачі Товару.

У відповідності до п. 10.1 цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до « 31» грудня 2018 року, а в частині взаєморозрахунків та гарантійних зобов`язань - до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

Згідно з п. 11.6 - 11.8 Договору право власності на Товар переходить до Покупця з моменту підписання Акту приймання-передачі матеріально - відповідальною особою Покупця та матеріально - відповідальною особою Продавця, підписи яких свідчить про видачу та одержання Товару.

Датою прийняття (одержання) Товару Покупцем вважається дата підписання матеріально - відповідальною особою Покупця Акту приймання-передачі.

Приймання товару за кількістю і якістю здійснюється Покупцем відповідно до чинного законодавства України, а також відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до Специфікації №1, яка є Додатком №1 до Договору сторони визначили, асортимент, вартість та кількість товару, а саме:

Медичне ліжко VIRGO в комплекті, кількість -5 шт, ціна за одиницю - 81 845,42 грн без ПДВ, загальна вартість - 409 227,10 грн без ПДВ.;

Багатофункціональна тумба НС8130, кількість -5 шт, ціна за одиницю 11 775,00 грн без ПДВ, загальна вартість - 58 875,00 грн без ПДВ.;

Столик СІ8010 кількість -5 шт, ціна за одиницю 11 775,00 грн без ПДВ, загальна вартість - 58 875,00 грн без ПДВ.

Разом без ПДВ 526977,10 грн. ПДВ у розмірі 7% -28645,90 грн. ПДВ у розмірі 20% -23550,00 грн. Разом з ПДВ - 579 173 ,00 грн.

Відповідно до акту б/н від 07.11.2018 позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар у кількості, що визначений у Специфікації №1, яка є Додатком №1 до Договору. Вищевказаний акт містить підписи.

Окрім того матеріали справи містять акт № б/н за 2018 рік про передачу в експлуатацію медичного обладнання (товару) проведення монтажних та пусконалагоджувальних робіт та акт №б/н за 2018 рік про проведення навчання інструктажу за місцем постачання товару. Вищевказані акти підписані.

Позивач зазначає, що на виконання умов Договору відповідач сплатив:

13.11.2017 р. 115 834,60 грн, що за курсом Євро 31,40 складає 3 689,00 Євро;

11.12.2017 р. 81 845,42 грн., що за курсом Євро 32,25 складає 2 537,84 Євро;

09.02.2018 р. 87 100,00 грн., що за курсом Євро 33,70 складає 2 584,57 Євро;

16.03.2018 р. 85 100,00 грн., що за курсом Євро 32,95 складає 2 582,70 Євро;

19.04.2018 р. 84 200,00 грн., що за курсом Євро 32,60 складає 2 582,82 Євро;

Дати платежів вказані відповідно до дати надходження коштів на рахунки позивача

(дати "одержання банком" згідно відомостей, які містяться у платіжних дорученнях).

Всього здійснено оплат на загальну суму: 13 976,93 Євро.

Позивач вважає, що оскільки вартість товару в повному обсязі сплачено не було за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 182 073,85 грн. (курс 40,75 на день подання позову).

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого обґрунтованого висновку.

За змістом ст. ст. 11, 509, 627 Цивільного кодексу України та ст. 179 Господарського кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

У відповідності до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1-3 ст. 692 цього ж Кодексу передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару (ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України).

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до підписаного між сторонами Акту б/н від 07.11.2018 позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар у кількості, що визначений у Специфікації №1, яка є Додатком №1 до Договору.

Разом з тим, у зазначеному акті вказується, що покупець не має претензій до продавця щодо кількості місць та цілісності упаковочної тари продукції.

Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами укладено та підписано Акт № б/н за 2018 рік про передачу в експлуатацію медичного обладнання (товару) проведення монтажних та пусконалагоджувальних робіт та акт №б/н за 2018 рік про проведення навчання інструктажу за місцем постачання товару. Вищевказані акти підписані.

Стосовно заперечення відповідача, що при ретельному аналізі наданого Позивачем акта приймання-передачі обладнання від 07.11.2018 та співставлення його з Договором видно, що постачальником фактично є Позивач, і міститься підпис відповідальної особи та печатка товариства, в розділі «Покупець» зазначено Відповідача, однак стоїть нерозбірливий підпис без ідентифікації чий він, а також даний підпис суттєво відрізняється від підпису на Договорі. З огляду на що, представник відповідача вважає, що акт приймання-передачі обладнання від 07.11.2018, наданий Позивачем, не може вважатися достатнім та допустимим доказом факту поставки товару від Позивача до Відповідача, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 11.6 - 11.8 Договору право власності на Товар переходить до Покупця з моменту підписання Акту приймання-передачі матеріально - відповідальною особою Покупця та матеріально - відповідальною особою Продавця, підписи яких свідчить про видачу та одержання Товару.

Датою прийняття (одержання) Товару Покупцем вважається дата підписання матеріально - відповідальною особою Покупця Акту приймання-передачі.

Приймання товару за кількістю і якістю здійснюється Покупцем відповідно до чинного законодавства України, а також відповідно до умов цього Договору.

Отже умовами Договору передбачено не лише отримання товару безпосередньо особою, яка уклала договір, але й матеріально - відповідальною особою Продавця.

З акту Акту б/н від 07.11.2018 вбачається, що товар у кількості, що визначений у Специфікації №1, яка є Додатком №1 до Договору був прийнятий.

Окрім того у підтвердження отримання товару відповідачем слугує те, що останнім було здійснено оплати за поставлений товар:

13.11.2017 р. 115 834,60 грн, що за курсом Євро 31,40 складає 3 689,00 Євро призначення платежу: «ЧАСТКОВА ОПЛАТА В РОЗМІРІ 20% ВІД ЗАГАЛЬНОЇ СУМИ ДОГОВОРУ № 30102017/4 ВІД 30/10/2017 КРИНИЧКО ЛІЛІЯ РОМАНІВНА;ХАРКІВСЬКЕ ШОСЕ 56 КВ 125»;

11.12.2017 р. 81 845,42 грн., що за курсом Євро 32,25 складає 2 537,84 Євро, призначення платежу: «ЗГ ДОГ КУПІВЛІ-ПРОДАЖУ 30102017/4 ВІД 30/10/2017 ЗА МЕДИЧНЕ ЛІЖКО VIRGO в комплекті КРИНИЧКО ЛІЛІЯ РОМАНІВНА;»;

09.02.2018 р. 87 100,00 грн., що за курсом Євро 33,70 складає 2 584,57 Євро призначення платежу: «зг договору купівлі-продажу 30102017/4 від 30/10/2017 в.т.ч ПДВ»;

16.03.2018 р. 85 100,00 грн., що за курсом Євро 32,95 складає 2 582,70 Євро «ОПЛАТА ЗГ ДОГ 30102017/4 ВІД 30 ЖОВТНЯ 2017 РОКУ ФОП КРИНИЧКО ЛІЛІЯ РОМАНІВНА»; ;

19.04.2018 р. 84 200,00 грн., що за курсом Євро 32,60 складає 2 582,82 Євро призначення платежу: «часткова оплата зг договору купівлі-продажу 30102017/4 від 30/10/2018 КРИНИЧКО ЛІЛІЯ РОМАНІВНА; ПАСПОРТ НОМЕР_3 , ТЕЛ ».

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до п. 3.2-3.4 Договору сторони погодили, що загальна вартість Товару згідно з цим Договором є еквівалентом 18 445,00 Євро по курсу згідно даних на міжбанківському валютному ринку України (згідно курсу Продажу в АТ «ОТП Банк», https://www.otpbank.com.ua/) на 30.10.2017 р., 1 EUR = 31,40 грн.

Ціна на Товар встановлюється в національній валюті України.

Ціна на Товар може змінюватись у зв`язку зі зміною митних тарифів, курсів валют та інфляцією. Зміна ціни оформлюється додатковою угодою до даного Договору, яка є його невід`ємною частиною.

Розділом IV Договору «Порядок здійснення оплати» передбачено, що розрахунки за цим Договором здійснюються Покупцем у національній валюті України шляхом перерахування безготівкових коштів на поточний рахунок Продавця (п. 4.1).

За змістом статті 524 Цивільного кодексу України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення щодо валюти виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 Цивільного кодексу України, а саме: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як стверджує позивач, відповідач на виконання умов Договору сплатив:

13.11.2017 р. 115 834,60 грн, що за курсом Євро 31,40 складає 3 689,00 Євро;

11.12.2017 р. 81 845,42 грн., що за курсом Євро 32,25 складає 2 537,84 Євро;

09.02.2018 р. 87 100,00 грн., що за курсом Євро 33,70 складає 2 584,57 Євро;

16.03.2018 р. 85 100,00 грн., що за курсом Євро 32,95 складає 2 582,70 Євро;

19.04.2018 р. 84 200,00 грн., що за курсом Євро 32,60 складає 2 582,82 Євро;

Всього здійснено оплат на загальну суму: 13 976,93 Євро., в підтвердження чого позивачем долучено до матеріалів справи копії платіжних доручень.

Відповідно до пунктів 4.1 - 4.8. Договору Покупець оплачує за Товар шляхом здійснення щомісячних періодичних платежів згідно графіка платежів, у гривні, за курсом Євро на момент здійснення оплати згідно курсу продажу в АТ "ОТП Банк", https://www.otpbank.com.ua, але не нижче ніж 1 Євро = 31,40 грн. При цьому, остаточно розрахуватися за медичне обладнання відповідач повинен був у строк до 10 червня 2018 року (пункт 4.8.).

Проте, як встановлено судом, станом на дату, визначену позивачем 25.09.2023 загальна сума сплачених відповідачем періодичних платежів мала б становити еквівалент 18445,00 Євро, відповідно сума невиконаної частини зобов`язань з оплати поставленого товару станом на 25.09.2023 становить еквівалент 4468,07 Євро.

Відповідач у відзиві на позовну заяву звертає увагу суду на той факт, що пункт 2 Специфікації передбачає можливість зміни ціни товару в разі коливання курсу валют на день оплати, і нова ціна товару повинна фіксуватися в додатку до Договору. Подібна умова також міститься в пункті 3.4. Договору, згідно з якою ціна товару може змінюватися у зв`язку з коливанням курсу, і зміна ціни товару повинна оформлятися додатковою угодою до Договору та зазначає, що сторони будь-яких додаткових угод до Договору про зміну вартості товару не укладали, а тому вартість товару, яка зазначена в п. 3.1. цього Договору та Специфікації є чинною та обов`язковою для виконання Відповідачем.

Таким чином, згідно з умовами Договору та чинним законодавством України, Відповідач вказує, що має зобов`язання сплатити Позивачу суму 579 173,00 гривень, оскільки ця сума зазначена в Договорі та Специфікації, і всі розрахунки мають бути проведені в національній валюті.

Суд погоджується та не заперечується сторонами, що всі розрахунки мають бути проведені в національній валюті.

Разом з тим умовами договору, а саме п. 4.1 - 4.8. Договору сторони погодили періодичний графік платежів, у гривні, за курсом Євро на момент здійснення оплати згідно курсу продажу в АТ "ОТП Банк", https://www.otpbank.com.ua, який має бути не нижчий ніж 1 Євро = 31,40 грн.

Суд звертає увагу відповідача, що останнім при здійсненні періодичних платежів було враховано положення п. 4.1 - 4.8. Договору, так 11.12.2017 року (платіж згідно пункту 4.3. Договору) відповідач оплатила 81 845,42 гривні, сума відповідає курсу 31,69 грн.

09.02.2018 року відповідач оплатила 87 100,00 грн. (пункт 4.4. Договору), сума відповідає курсу 33,72 грн;

16.03.2018 року відповідач оплатила 85100,00 грн., (пункт 4.5. Договору), сума відповідає курсу 32,95 грн.

19.04.2018 року відповідач оплатила 84 200,00 грн., (пункт 4.6. Договору), сума відповідає курсу 32,60 грн.

Отже здійснюючі періодичні платежі відповідач дотримувався умов Договору, зокрема п. 4.1 - 4.8. Договору.

Відповідно до пункту 6 статті 3 ЦК України добросовісність є однією із основоположних засад цивільного законодавства, і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою до інтересів іншої сторони договору або відповідних правовідносин.

Принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.

У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.

Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.

Зазначений принцип лежить в основі доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

Згаданий принцип римського права «venire contra factum proprium» є вираженням «equitable estoppel» - однієї з найважливіших доктрин загального права. В системі загального права ця доктрина ґрунтується на «principles of fraud» та є спрямованою на недопущення ситуації, в якій одна сторона може займати іншу позицію в судовому розгляді справи, що відрізняється від її більш ранньої поведінки або заяв, якщо це ставить протилежну сторону у невигідне становище. Доктрина виступає своєрідним механізмом гарантування захисту очікувань іншої сторони правовідносин і забезпечення балансу відносин між сторонами.

Оскільки умови договору передбачають можливість як укласти Додаткову угоду у разі зміни курсу валют так і здійснювати періодичні платежі з урахуванням п. 4.1 - 4.8. Договору, а відповідач здійснював такі платежі з дотриманням вимог п. 4.1 - 4.8 Договору, суд дійшов висновку, що останнім своїми діями було обрано порядок.

Отже, матеріали справи свідчать про належне виконання позивачем взятих на себе зобов`язань за Договором перед відповідачем.

Перевіривши правомірність та правильність здійсненого позивачем розрахунку основного боргу у розмірі 182073,85 грн., враховуючи умови договору, положення законодавства, обставини справи та наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності суд зазначає, що розрахунок основного боргу у повній мірі відповідає обставинам справи, умовам договору, виконано арифметично вірно, з урахуванням чого, позовна вимога про стягнення основного боргу у розмірі 182073,85 грн. є обґрунтованою, доведеною та підлягає задоволенню.

Стосовно заявленого представником відповідача клопотання про застосування позовної давності, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі сплином якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Статтею 252 ЦК України передбачено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Пунктом 7 Розділу IX Прикінцевих положень ГК України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Вказаний пункт введений в дію на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року №540-IX (далі - Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX), який набрав чинності з 2 квітня 2020 року, і дія вказаного Закону фактично надає можливість нараховувати штрафні санкції більше, ніж за шість місяців.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 383 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. N 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. N 1236» продовжено на всій території України дію карантину до 30.06.2023 року.

Дію карантину, встановленого цією постановою неодноразово продовжувалась та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 27 червня 2023 р. № 651 з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 відмінено.

Окрім того п. 19 прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. (Розділ доповнено пунктом 19 згідно із Законом № 2120-IX від 15.03.2022).

Оскільки строки встановлені в ЦК України в частині позовної давності продовжуються на строк дії таких обставин (COVID-19, воєнний стан), суд відхиляє заперечення відповідача в частині порушення позивачем строків на подання позовної заяви.

Разом з тим суд не приймає до уваги твердження представника позивача , що у даному спорі позовна давність мала би спливти 18 вересня 2026 року з огляду на те, що ЦК України передбачено, що строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії таких обставин, а не зупиняється.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Будь-які подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Криничко Лілії Романівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОТЕК СОЛЮШНЗ УКРАЇНА" (01042, місто Київ, провулок Новопечерський, будинок 18, офіс 32, ) 182 073 (сто вісімдесят дві тисячі сімдесят три) грн. 85 коп. та судовий збір у розмірі 2184 (дві тисячі сто вісімдесят чотири) грн 89 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому статтею 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений статтею 256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому статтею 257 Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 22.12.2023.

Суддя Владислав ДЕМИДОВ