УХВАЛА

19 грудня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/20806/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючої - Вронської Г.О., суддів - Губенко Н.М., Студенця В.І.

за участю секретаря судового засідання Балли Л.М.,

представників учасників справи:

від позивача: Оніщука В.М.,

від відповідача: Сидорченка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування"

на рішення Господарського суду міста Києва

в складі судді Мандриченка О.В.

від 18.04.2023

та на постанову Північного апеляційного господарського суду

в складі колегії суддів: головуючої - Ходаківської І.П., суддів - Демидової А.М., Владимиренко С.В.

від 04.10.2023

у справі за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Акціонерного товариства "Укргазвидобування"

про стягнення 37 332 190,37 грн,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Короткий зміст позовних вимог

1. У грудні 2021 року Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (надалі - Позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (надалі - Відповідач, Скаржник) про стягнення 37 332 190,40 грн, з них: 27 217 303,52 грн - основна заборгованість з оплати перевищення замовленої (договірної) потужності, 4 396 526,62 грн - пеня, 2 027 394,48 грн - три проценти річних, 3 690 965,75 грн - інфляційні втрати.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що:

- 30 серпня 2016 року між Позивачем (оператор) та Відповідачем (замовник) був укладений договір транспортування природного газу № (надалі - Договір), відповідно до пункту 2.1 якого оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у Договорі, а замовник сплачує оператору встановлену Договором вартість таких послуг;

- за результатами остаточної алокації точок входу та виходу до/з газотранспортної системи Відповідача Позивач виявив наявність у Відповідача перевищення замовленої договірної потужності та здійснив розрахунок вартості такої плати у відповідних розрахункових місяцях, а саме:

(1) за січень 2019 року було виявлено остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 16 483,329 тис.м.куб/добу всього на загальну суму 3 634 376,24 грн;

(2) за лютий 2019 року було виявлено остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 17 587,809 тис.м.куб/добу, 69 253,890 тис.м.куб/добу, 54 187,311 тис.м.куб/добу всього на загальну суму 34 417 204,24 грн;

- Позивач надіслав на адресу Відповідача супровідні листи № 2001Вих-19-567 від 14.02.2019 та № 2001Вих-19-930 від 14.03.2019 разом з рахунками-фактурами на оплату зазначеної вартості № 01-19-/П від 31.01.2019, № 02-19-/П від 28.02.2019, № 01-19-/П-2 від 28.02.2019, № 02-19-/П-2 від 28.02.2019, звітами про використання замовленої потужності за січень і лютий 2019 року та актами наданих послуг №01-19-/П від 31.01.2019, № 02-19-/П від 28.02.2019, № 01-19-/П-2 від 28.02.2019 та № 02-19-/П-2 від 28.02.2019;

- Відповідачем були підписані та оплачені акти наданих послуг № 01-19-/П від 31.01.2019 на суму 3 634 376,24 грн та № 02-19-/П від 28.02.2019 на суму 3 877 900,84 грн. Разом із тим акти наданих послуг № 01-19-/П-2 від 28.02.2019 та № 02-19-/П-2 від 28.02.2019 на загальну суму 27 217 303,52 грн не були підписані та оплачені Відповідачем, що є підставою для стягнення заборгованості у судовому порядку разом з пенею, трьома процентами річних та інфляційними втратами.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Справа № 910/20806/21 розглядалася господарськими судами неодноразово.

4. Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.05.2022, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.09.2022 у справі № 910/20806/21, позов задоволено повністю. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача грошові кошти у загальному розмірі 37 332 190,37 грн.

5. Постановою Верховного Суду від 24.11.2022 касаційну скаргу Відповідача частково задоволено. Скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 25.05.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.09.2022, а справу № 910/20806/21 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

6. Постанова Верховного Суду мотивована наступним:

- суди попередніх інстанцій не надали оцінку тому, що акти наданих послуг, рахунки на оплату та звіти не містять формул і порядку здійснення відповідного розрахунку (з огляду на те, що додатковою угодою від 30.12.2016 до Договору внесено зміни, у тому числі до формули обрахунку перевищення замовником замовленої потужності). Вказане позбавляє можливості встановити правомірність чи неправомірність заявленої Позивачем суми позовних вимог. При цьому із оскаржуваних судових рішень не вбачається, що судами самостійно здійснювалася перевірка сум, нарахованих до сплати Позивачем;

- поза увагою судів попередніх інстанцій залишилося те, що акти наданих послуг та рахунки на їх сплату, які сформовані Позивачем та виставлені Відповідачу, містять, зокрема, таку графу як "перевищення замовленої (договірної) потужності, тис.м.3/добу". Водночас наведена в актах і рахунках загальна кількість перевищення замовленої потужності не відповідає визначеним у графі вихідним даним, тобто визначена не за добу.

На підставі викладеного вище Верховний Суд дійшов висновку, що на порушення вимог статей 73-80, 86, 236-238, 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суди попередніх інстанцій не дослідили зібрані у справі докази та не надали їм належну правову оцінку, пославшись на їх належність і допустимість, однак при цьому не перевірили відповідність відображених у них даних та правильність розрахунку заявлених до стягнення сум.

7. За результатами нового розгляду справи № 910/20806/21 рішенням господарського суду міста Києва від 18.04.2023, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.10.2023, позов задоволено повністю. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача грошові кошти у загальному розмірі 37 332 190,37 грн.

8. Судові рішення, зокрема, мотивовані наступним:

- як убачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, Відповідач не здійснив замовлення потужностей на точках входу/виходу в січні-лютому 2019 року, однак обсяг фактично поданого ним природного газу через ці точки входу/виходу в січні-лютому 2019 року склав 123 441,201 тис. куб.м. (69 253,880 тис. м. куб/добу в січні 2019 року та 54 187,311 тис.м.куб/добу в лютому 2019 року), що підтверджується звітами Відповідача про власний видобуток, транспортування та передачу природного газу № 1-01-19 від 08.02.2019 за січень 2019 року та № 1-02-19 від 07.03.2019 за лютий 2019 року;

- жодних зауважень або вмотивованої відмови від підписання актів наданих послуг № 01-19-/I1-2 від 28.02.2019 та № 02-19-/I1-2 від 28.02.2019 Відповідач не надав. У матеріалах справи не міститься жодних доказів на підтвердження факту звернення Відповідача до Позивача з метою уточнення фактичних обсягів перевищення використання договірної потужності з метою дотримання положень пункту 4.1 Договору щодо свого обов`язку не перевищувати замовлені потужності, а також своєчасно оплачувати вартість наданих послуг;

- зі змісту Договору, Кодексу газотранспортної системи та актів цивільного законодавства України не вбачається обов`язок Позивача включати в акти наданих послуг і рахунки до них формулу та порядок здійснення для розрахунку перевищення фактично використаної потужності над замовленою, оскільки вказана формула та порядок наведені в Договорі. За наявності сумнівів у Відповідача щодо правильності та коректності розрахунку останній не позбавлений можливості здійснити відповідний контррозрахунок та у порядку, визначеному Договором, звернутися з ним до Позивача. Разом із тим Відповідач своє право на здійснення контррозрахунку не реалізував;

- твердження Відповідача, що вимога про стягнення основного боргу не ґрунтується на Договорі, оскільки до нього не були внесені зміни, які б урегульовували надання послуги розподілу потужності, не заслуговує на увагу, оскільки відсутність факту приведення умов договору транспортування природного газу у відповідність до нових правил ринку природного газу не звільняє учасників такого ринку від обов`язку дотримання правил, визначених Кодексом газотранспортної системи у відповідній редакції на момент надання послуг (постанови Верховного Суду від 20.12.2022 у справі № 904/7656/21 та від 15.02.2023 у cправі № 904/7654/21).

Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та виклад позиції інших учасників справи

9. Відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.10.2023 у справі № 910/20806/21, у якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

10. На виконання вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України підставою касаційного оскарження Скаржник визначив пункт 1 частини другої статті 287 Кодексу, зазначивши, що суди неправильно застосували частину першу статті 901 та частину першу статті 903 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) без урахування висновків щодо критеріїв застосування цих норм, викладених у постанові Верховного Суду від 12.04.2018 у справі № 910/9551/17.

11. Протягом строку на касаційне оскарження Скаржник подав до Верховного Суду доповнення до касаційної скарги.

12. Позивач подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційне провадження у частині підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, закрити та залишити оскаржувані судові рішення без змін.

Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

13. 30 серпня 2016 року між Позивачем (оператор) та Відповідачем (замовник) був укладений Договір, відповідно до пункту 2.1 якого оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у Договорі, а замовник сплачує оператору встановлену Договором вартість таких послуг.

14. Пунктом 2.3 Договору передбачені послуги, що можуть бути надані замовнику за цим Договором:

- послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (розподіл потужності);

- послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (транспортування);

- послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї.

15. Відповідно до пункту 2.4 Договору обсяг послуг, що надаються за ним, визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужностей) та/або додатка 2 (транспортування) до Договору.

16. За змістом пункту 6.1 Договору оператор забезпечує наявність відповідних потужностей у точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи згідно з додатком 1 до цього Договору (розподіл потужностей).

17. Пунктом 8.1 Договору сторони погодили, що величина договірної потужності замовника визначається згідно з величиною потужностей, визначених у додатку 1 до цього Договору. Величина договірної потужності замовника визначається відповідно до розподілу потужностей, який здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом газотранспортної системи, та оформлюється додатком 1 до цього Договору.

18. Згідно з пунктом 8.4 Договору в редакції додаткової угоди від 30.12.2016 у випадку перевищення замовником розміру договірних потужностей у точках входу/виходу до/з газотранспортної системи за період газового місяця замовник сплачує додаткову плату, яка розраховується за формулою. Підставою для проведення розрахунку додаткової плати є дані, визначені оператором у звіті про використання договірної потужності, який надається замовнику до десятого числа, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу і містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей та рахунок на оплату. Замовник зобов`язаний здійснити оплату в строк до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за газовим. Розбіжності щодо вартості додаткової плати підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість додаткової плати за перевищення договірних потужностей, яку замовник зобов`язаний сплатити в строк, встановлений пунктом 8.4 Договору, визначається за даними оператора.

19. У випадку невиконання або неналежного виконання своїх обов`язків за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим Договором (пункт 13.1 Договору).

20. Пунктом 13.5 Договору визначено, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим Договором, він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

21. За результатами остаточної алокації точок входу та виходу до/з газотранспортної системи Відповідача Позивач виявив наявність у Відповідача перевищення замовленої договірної потужності та здійснив розрахунок вартості плати у відповідних розрахункових місяцях, а саме:

- за січень 2019 року було виявлено остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 16 483,329 тис.м.куб/добу всього на загальну суму 3 634 376,24 грн;

- за лютий 2019 року було виявлено остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 17 587,809 тис.м.куб/добу, 69 253,890 тис.м.куб/добу, 54 187,311 тис.м.куб/добу всього на загальну суму 34 417 204,24 грн.

22. Позивачем на адресу Відповідача супровідним листом № 2001Вих-19-567 від 14.02.2019 були направлені, зокрема:

- акт наданих послуг (перевищення замовленої (договірної) потужності) № 01-19-/П від 31.01.2019 на суму 3 634 376,24 грн;

- рахунок № 01-19-/П від 31.01.2019 на суму 3 634 376,24 грн;

- звіти про використання договірної потужності від 31.01.2019.

23. Супровідним листом № 2001Вих-19-930 від 14.03.2019 Позивачем на адресу Відповідача були направлені, зокрема:

- акт наданих послуг (перевищення замовленої (договірної) потужності) № 02-19-/П від 28.02.2019 на суму 3 877 900,84 грн;

- рахунок № 02-19-/П від 28.02.2019 на суму 3 877 900,84 грн;

- акт наданих послуг (перевищення замовленої (договірної) потужності) № 01-19-/П-2 від 28.02.2019 на суму 15 269 651,70 грн;

- рахунок № 01-19-/П-2 від 28.02.2019 на суму 15 269 651,70 грн;

- акт наданих послуг (перевищення замовленої (договірної) потужності) № 02-19-/П-2 від 28.02.2019 на суму 11 947 651,82 грн;

- рахунок № 02-19-/П-2 від 28.02.2019 на суму 11 947 651,82 грн;

- звіти про використання договірної потужності від 28.02.2019.

24. Відповідач підписав та оплатив акти наданих послуг № 01-19-/П від 31.01.2019 на суму 3 634 376,24 грн та № 02-19-/П від 28.02.2019 на суму 3 877 900,84 грн.

25. Разом із тим акти № 01-19-/П-2 від 28.02.2019 на суму 15 269 651,70 грн та № 02-19-/П-2 від 28.02.2019 на суму 11 947 651,82 грн Відповідачем оплачені не були.

26. У зв`язку з простроченням Відповідачем зобов`язань із здійснення оплати перевищення замовленої (договірної) потужності за січень-лютий 2019 року Позивачем на підставі пунктів 13.1, 13.5 Договору, частини другої статті 625 ЦК України нараховано Відповідачу пеню в розмірі 4 396 526,62 грн, три проценти річних у розмірі 2 027 394,48 грн та інфляційні втрати у розмірі 3 690 965,75 грн.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої та апеляційної інстанцій

27. Виходячи з положень статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

28. Як вже було зазначено, підставою касаційного оскарження Скаржник визначив пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, вказавши, що суди неправильно застосували частину першу статті 901 та частину першу статті 903 ЦК України без урахування висновків щодо критеріїв застосування цих норм, викладених у постанові Верховного Суду від 12.04.2018 у справі № 910/9551/17.

29. Суд звертає увагу, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише цитування у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.

30. Більш того, для касаційного перегляду з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі недостатньо. Обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є подібність правовідносин у справі, в якій Верховний Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з подібними правовідносинами у справі, яка переглядається.

31. Суд зазначає, що ГПК України та інші законодавчі акти не містять визначення поняття "подібні правовідносини", а також будь-яких критеріїв визначення подібності правовідносин з метою врахування відповідного висновку, тому для розуміння відповідних термінів слід звертатися до правових висновків, що викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду.

32. Задля юридичної визначеності в застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин (подібність відносин), Велика Палата Верховного Суду в пункті 39 постанови від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 конкретизувала свої висновки щодо подібності правовідносин, зазначивши наступне.

33. На предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Установивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то в такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним й об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

34. Подібність правовідносин може мати місце не лише у разі тотожності (аналогічності), тобто ідентичності (однаковості) суб`єктного, об`єктного і змістовного критеріїв, але й також у разі їх схожості, що визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.

35. Не можна посилатися на неврахування висновку Верховного Суду, як на підставу для касаційного оскарження, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення.

36. Відмінність предмета розгляду (предмета спору, підстав позову, змісту позовних вимог) у справі, що переглядається в касаційному порядку, та у постановах Верховного Суду, на які посилається скаржник, обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, однаково як і не подібність правовідносин у таких справах за будь-яким іншим із зазначених вище критеріїв тягне процесуальні наслідки, встановлені статтею 296 ГПК України, а саме закриття касаційного провадження.

37. Відповідно до частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною першою статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

38. У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 15.07.2022 у справі № 921/184/21 зроблено висновок, що Закон України "При ринок природного газу" та Кодекс газотранспортної системи визначають предмет договору транспортування як надання послуг, що можуть включати:

- надання доступу до потужності (розподіл потужності);

- послуги транспортування;

- послуги балансування.

Отже, договір транспортування природного газу є договором, який передбачає надання трьох видів послуг, а його істотні умови визначені статтею 901 ЦК України та спеціальним законодавством: Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом газотранспортної системи, Типовим договором.

39. Спір у справі № 910/9551/17, на яку посилається Скаржник, виник між Публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування" та Публічним акціонерним товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" щодо стягнення заборгованості за договором на транспортування природного газу трубопроводами від 30.01.2014 № 14-118.

40. Господарськими судами при розгляді справи встановлено, що відповідно до укладеного договору сторони погодили наступні умови: послуги з транспортування газу оформлюються виконавцем і замовником актами наданих послуг з транспортування газу трубопроводами (пункт 3.1 договору); у випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов договору або в судовому порядку; до прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг з транспортування газу трубопроводами здійснюється відповідно до даних виконавця (пункт 3.3 договору); кількість протранспортованого виконавцем газу замовника до мережі газорозподільчого підприємства визначається вузлами обліку газу, які встановлені ГРС. У разі, якщо замовник та /або його споживачі безпосередньо підключені до трубопроводу виконавця через ГРС, кількість протранспортованого газу виконавцем замовнику та /або його споживачам визначається приладами обліку газу, які встановлені на ГРС (пункт 4.2 договору).

41. Разом із тим у мотивувальній частині наведеної постанови Верховний Суд зауважив, що послугам обов`язково властиві щонайменше дві ознаки: 1) надання послуги невіддільне від діяльності особи-послугонадавача; 2) корисний ефект такої діяльності не виступає у вигляді певного осяжного матеріального результату, а полягає в самому процесі надання послуги.

У справі № 910/9551/17 Верховний Суд виснував, що оскільки предметом договору про надання послуг, в тому числі договору транспортування газу трубопроводами, є діяльність виконавця, яка має певний осяжний результат, то підставою для здійснення оплати є встановлення факту її надання виконавцем та спожиття замовником, якщо сторони не домовилися про інше.

42. Скаржник стверджує, що суди попередніх інстанцій при розгляді справи № 910/20806/21 не встановили, яку саме діяльність Позивач здійснював для надання Скаржнику послуг перевищення потужності, які витрати він поніс при наданні послуг, які дії вчинив на виконання Договору із забезпечення наявності відповідних перевищених потужностей, чи вчинив Позивач хоч якісь дії для надання таких послуг, зокрема чи були взагалі утворені Позивачем віртуальні точки, про перевищення потужностей яких він стверджує.

43. Дослідивши наведені Скаржником аргументи, Верховний Суд звертає увагу, що суди попередніх інстанцій на підставі наявних у справі доказів встановили факт надання Позивачем та отримання Скаржником послуг з перевищення замовленої (договірної) потужності за період січень-лютий 2019 року, а також неоплату Скаржником відповідних послуг на суму 27 217 303,52 грн (наявність заборгованості). При цьому додатковою угодою від 30.12.2016 сторони внесли зміни до Договору, у тому числі до формули обрахунку перевищення замовником замовленої потужності.

Згідно з пунктом 8.4 Договору в редакції додаткової угоди від 30.12.2016 у випадку перевищення замовником розміру договірних потужностей у точках входу/виходу до/з газотранспортної системи за період газового місяця замовник сплачує додаткову плату, яка розраховується за формулою. Підставою для проведення розрахунку додаткової плати є дані, визначені оператором у звіті про використання договірної потужності, який надається замовнику до десятого числа, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу і містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей та рахунок на оплату. Замовник зобов`язаний здійснити оплату в строк до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за газовим. Розбіжності щодо вартості додаткової плати підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість додаткової плати за перевищення договірних потужностей, яку замовник зобов`язаний сплатити в строк, встановлений пунктом 8.4 Договору, визначається за даними оператора.

44. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

45. Статтею 180 Господарського кодексу України деталізовано істотні умови господарського договору. Так, за приписами частин першої і третьої цієї статті зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості.

46. Визначивши підстави та порядок виникнення обов`язку з оплати у випадку, коли обсяг використаної потужності перевищує обсяг договірної потужності, Позивач та Скаржник досягли згоди щодо цієї істотної умови (подібні висновки викладені у пункті 8.17 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 15.07.2022 у справі № 921/184/21).

47. Крім того, у постанові від 20.12.2022 у справі № 904/7656/21 Верховний Суд сформував висновок, згідно з яким учасники ринку природного газу повинні дотримуватися правил, визначених Кодексом газотранспортної системи у відповідній редакції на момент надання відповідних послуг, навіть якщо певні зміни не були внесені до договору транспортування природного газу, укладеного сторонами.

48. Відповідно до пунктів 15, 16 глави 1 розділу ІХ Кодексу газотранспортної системи величина використаних замовником послуг транспортування обсягів потужності точок входу / виходу дорівнює величинам остаточних алокацій щодобових подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу у відповідних точках входу / виходу. Відповідальність за перевищення замовлених потужностей несуть замовники послуг транспортування відповідно до договору транспортування природного газу. Оператор газотранспортної системи оприлюднює на своєму вебсайті перелік точок входу / виходу, обсяг технічної, договірної та вільної потужності. Оператор газотранспортної системи зазначає про точки входу / виходу, для яких з точки зору технічних обмежень обсяг та вид потужності може відрізнятись в окремі періоди газового року.

49. За змістом пункту 2 глави 3 розділу ХV Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи вчиняє дії, які дозволяють уникнути можливості виникнення перевантажень, зокрема стягує із замовника послуг транспортування додаткову оплату за перевищення потужності відповідно до договору транспортування.

50. Системно проаналізувавши доводи та аргументи Скаржника, Верховний Суд вважає, що правовідносини у справі № 910/9551/17 та справі, що переглядається, не є подібними, оскільки підставою для оплати послуг виконавця у справі № 910/9551/17 сторони визначили факт транспортування природного газу, тоді як у цій справі (№ 910/20806/21) підставою додаткової оплати згідно з Договором у редакції додаткової угоди від 30.12.2016 є перевищення замовником розміру договірних потужностей у точках входу/виходу до/з газотранспортної системи (а не факт надання послуги).

Отже, умови договорів, на підставі яких виникли спірні правовідносини та якими встановлені взаємні права й обов`язки сторін, є різними. Підстави для оплати послуг теж істотно відрізняються.

Відмінність договірного регулювання і фактичних обставин, що слугували підставою позову в справах № 910/9551/17 та № 910/20806/21, свідчить про неподібність правовідносин у цих справах за змістовним критерієм.

51. Крім того, постановою Верховного Суду від 12.04.2018 у справі № 910/9551/17, на яку посилається Скаржник, у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про перегляд Верховним Судом України рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2017, постанови Київського апеляційного господарського суду від 28.09.2017 та постанови Вищого господарського суду України від 12.12.2017 у справі № 910/9551/17 відмовлено.

52. Згідно з частиною четвертою статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

53. Натомість заява про перегляд судових рішень у справі № 910/9551/17 подавалася до Верховного Суду України та надалі передана Верховному Суду відповідно до підпункту 1 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ, який відмовив у задоволенні зазначеної заяви.

54. Верховний Суд додатково зазначає, що висновки стосовно застосування частини першої статті 901 та частини першої статті 903 ЦК України, на які посилається Скаржник, обґрунтовуючи обрану підставу касаційного оскарження, мають загальний характер і можуть бути застосовані господарськими судами у будь-якій справі незалежно від предмета і підстав позову під час вирішення спорів, що виникають з договорів про надання послуг.

55. Інші доводи Скаржника, у тому числі викладені в доповненнях до касаційної скарги, про невідповідність висновків суду апеляційної інстанції обставинам справи зводяться до переоцінки доказів, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції та не належить до його повноважень. За результатами нового розгляду справи Північний апеляційний господарський суд, керуючись статтею 86 ГПК України, дослідив наявні докази та надав їм відповідну оцінку, що знайшло відображення у мотивувальній частині судового рішення.

56. Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту та відповідно до частини першої статті 300 ГПК України перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржених судових рішеннях, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, та переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.

57. Верховний Суд погоджується з аргументами Позивача, наведеними у відзиві на касаційну скаргу, в тому обсязі, в якому вони узгоджуються з викладеним у цій постанові.

58. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу.

59. У пункті 48 рішення ЄСПЛ в справі "Levages Prestations Services v. France" від 23.10.1996 (заява № 21920/93) вказано, що, зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежується перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

60. Право на касаційне оскарження не є безумовним, а тому встановлення законодавцем процесуальних передумов щодо доступу до касаційного суду не є обмеженням в отриманні судового захисту, оскільки це викликано виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість та єдність судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

61. Таким чином, касаційне провадження у цій справі, що відкрите з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, підлягає закриттю на підставі пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України.

Судові витрати

62. Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження, судові витрати за розгляд касаційної скарги покладаються на Скаржника.

Керуючись статтями 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити касаційне провадження у справі № 910/20806/21 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.04.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.10.2023.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді Н. Губенко

В. Студенець