ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2023 р. Справа№ 911/274/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська теплоелектроцентраль"

на ухвалу Господарського суду Київської області від 04.08.2023

(про відмову у задоволенні скарги ПрАТ "Білоцерківська теплоелектроцентраль" на постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України)

у справі № 911/274/17 (суддя Мальована Л.Я.)

за позовом Акціонерного товариства "Київмедпрепарат",

до Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська теплоелектроцентраль",

про стягнення 166 900 000, 00 грн,-

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Київської області надійшла скарга ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» на постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, винесені Рекашовою Аллою Миколаївною (надалі-державний виконавець).

Скаржник вважав, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 від 07.04.2023 р. була прийнята з порушенням п. 6 ч. 4 ст. 4 ЗУ "Про виконавче провадження", тож наступні постанови про приєднання відкритого виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, про арешт коштів боржника у зведеному провадженні, про арешт майна боржника та про розшук майна боржника були незаконними. З огляду на це скаржник доводив, що прийняті Державним виконавцем постанови підлягають скасуванню, а наказ господарського суду (виконавчий документ) - поверненню стягувачу.

Як вказував боржник, 07.04.23 р. державний виконавець за заявою стягувача - Акціонерного товариства «Київмедпрепарат» - відкрив виконавче провадження ВП № НОМЕР_1.

Подана у виконавчу службу від імені стягувача заява була підписана ОСОБА_1, як виконуючим обов`язки Директора виконавчого АТ «Київмедпрепарат», однак в Автоматизованій системі виконавчого провадження були відсутні будь-які документи, які би підтверджували повноваження ОСОБА_1 діяти від імені Акціонерного товариства «Київмедпрепарат».

До того ж у відомостях, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 не значиться як керівник АТ «Київмедпрепарат», чи тимчасово виконуючий обов`язки керівника, або в якості особи, яка має право вчиняти дії від імені АТ «Київмедпрепарат».

Таким чином, скаржник вважав, відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, поданий ОСОБА_1 , не повинен був прийматися до виконання державним виконавцем і мав бути повернутий стягувачу.

За доводами скаржника, процедура відкриття виконавчого провадження, установлена ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», була порушена. З порушенням процедури відкриття виконавчого провадження, усі інші, вчинені державним виконавцем дії, а саме приєднання до зведеного виконавчого провадження та наступний арешт коштів боржника, є незаконними в силу ч. 5 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім цього, вказував скаржник, усупереч положенням статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець після відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 приєднав його до зведеного виконавчого провадження відносно боржника, згодом наклав арешт на грошові кошти боржника, у результаті чого його грошові кошти на рахунках у банках були незаконно обтяжені арештом на суму 994 903 054,84 грн., з яких 115 727 370,00 грн. (згідно з постановами по ВП НОМЕР_2) + 366 745 842,42 грн. (згідно з постановою від 05.04.2023 по ВП НОМЕР_3) + 512 429 842,42 грн. (згідно з постановою від 19.04.2023 по ВП № НОМЕР_1)). На підтвердження цих доводів ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» подало до матеріалів справи документи з банківських установ.

Так, згідно довідки № 5-43/292/2023 АТ «Укргазбанк» від 07.06.2023 р. вбачається, що банком обліковуються постанови про арешт коштів боржника, що знаходяться на рахунках ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль», а у тому числі постанови про арешт коштів боржника від 23.01.2018 ВП № НОМЕР_4 на суму 115 727 370,00 грн., постанови про арешт коштів боржника від 05.04.2023 ВП № НОМЕР_5 на суму 366 745 842,42 грн., постанови про арешт коштів боржника від 19.04.2023 ВП № НОМЕР_1 на суму 512 429 842,42 грн.

Відповідно до довідки № 358 від 07.06.2023 р., виданої AT «Державний ощадний банк України», банком виконано арешт коштів, що знаходяться на рахунку скаржника, відповідно до постанов про арешт коштів боржника по черговості, а саме: 1-й арешт накладено 01.02.2018 р. на підставі постанови про арешт коштів боржника від 23.01.2018 ВП № НОМЕР_4 на суму 115 727 370,00 грн., 3-й арешт накладено 12.04.2023 р. на підставі постанови про арешт коштів боржника від 05.04.2023 ВП НОМЕР_3 на суму 366 745 842,42 грн., 4-й арешт накладено 26.04.2023р. на підставі постанови про арешт коштів боржника від 19.04.2023 ВП № НОМЕР_1 на суму 512 429 842,42 грн.

Згодом, 25.04.2923 р. державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника.

Послідовність дій, вчинених Державним виконавцем підчас виконання у примусовому порядку рішення господарського суду, на думку скаржника, порушує установлений законом порядок, що є окремою підставою вважати незаконними вчинені державним виконавцем дії.

17.05.2023 р. представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у поданому відзиві проти скарги заперечував, посилаючись на наступне:

- у провадженні відділу перебуває зведене виконавче провадження № НОМЕР_8, до складу якого входили виконавчі провадження: № НОМЕР_6, № НОМЕР_5 та № НОМЕР_7 з виконання виконавчих документів про стягнення заборгованості з ПрАТ « Білоцерківська теплоелектроцентраль»;

- у разі відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється зведене виконавче провадження, воно приєднується до зведеного виконавчого провадження, про що державним виконавцем виноситься постанова;

- постанови про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження та про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження виносяться не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється виконавче провадження. Отже у даному випадку закон зобов`язував державного виконавця у першу чергу винести постанову про приєднання відкритого виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження;

- відповідно до ч. 2 ст. 56 ЗУ Про виконавче провадження постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. У разі, якщо в заяві стягувача зазначені рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти/електронні гроші боржника;

- державним виконавцем накладається арешт на загальну суму заборгованості за зведеним виконавчим провадженням, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця, то у разі приєднання нових виконавчих проваджень до існуючого, зведеного, сума стягнення збільшується, що зобов`язує виконавця винести постанову про арешт коштів на ту суму заборгованості, яка буде існувати на момент винесення постанови про арешт коштів боржника. При цьому банками, у яких відкрито боржником рахунки, буде врахована остання постанова про арешт коштів, яка надійде на виконання, а не буде плюсуватися сума до попередньої, як це помилково вважає скаржник;

На думку представника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, який посилався при цьому на частину 5 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження", порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Спростовуючи доводи скаржника про відсутність у автоматизованій системі виконавчого провадження документу, що підтверджує право ОСОБА_1 на подання заяви про відкриття виконавчого провадження від імені стягувача АТ «Київмедпрепарат», представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, зауважила, що такі документи містяться у матеріалах виконавчого провадження у паперовій формі.

АТ «Київмедпрепарат», від імені якого за довіреністю від 08.12.2022 р. виступала адвокат Задорожна Л.Г., від 01.06.23 р. у відзиві на скаргу, вважала скаргу безпідставною, просила у її задоволенні відмовити, вказувала, що до заяви стягувача була додана копія наказу від 23.03.2023 № 373-ОД, прийнятого Директором виконавчим АТ «Київмедпрепарат» ОСОБА_2, про тимчасове покладення обов`язків Директора на заступника ОСОБА_1 (з проектних питань). Копію цього наказу просила приєднати до матеріалів господарської справи в рамках здійснення скарги від 05.05.2023 р. ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» на дії Державного виконавця з приводу.

04.08.2023 р. місцевий господарський суд розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу ПрАТ « Білоцерківська теплоелектроцентраль» і у її задоволенні відмовив.

Суд установив, що рішенням Господарського суду Київської області від 23.12.2020 року по справі № 911/274/17 стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль» на користь Акціонерного товариства «Київмедпрепарат» 132 200 000 грн. 00 коп. боргу та 240 000 грн. 00 коп. судового збору, про що 31.05.2021 року було видано наказ. 07.04.2023 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашовою Аллою Миколаївною було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання наказу, копія вказаної постанови була направлена ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль». 07.04.2023 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашовою А.М. було винесено постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та про стягнення виконавчого збору. 07.04.2023 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашовою А.М. винесено постанову про приєднання виконавчих проваджень до зведеного виконавчого провадження. 19.04.2023 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашовою А.М. було винесено постанову про арешт коштів боржника. Оскаржуваною постановою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 512 429 842,42 грн. 25.04.2023 року головним державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та накладено арешт на транспортні засоби.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» та Інструкція з примусового виконання рішення, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 512/5.

Відхиляючи доводи скаржника про порушення установленого законом алгоритму дій державного виконавця як помилкові, місцевий господарський суд вказав, що такі доводи скаржника суперечать Інструкції з організації примусового виконання рішень; при зведеному виконавчому провадженні арешт на майно боржника може бути накладений не на наступний день після відкриття виконавчого провадження, а після приєднання кожного нового відкритого виконавчого провадження, і лише після цього приймаються постанови про арешт коштів боржника на загальну суму зведеного виконавчого провадження.

Що стосується повноважень щодо підпису заяви, то на момент її підписання обов`язки виконавчого директора Яцюка О.М. виконував його заступник Соколов Д.О., який був призначений виконуючим обов`язки директора наказом № 373-ОД від 23.03.2023 р. Копія даного наказу була додана до заяви про відкриття виконавчого провадження, отже заява підписана особою, повноваження якої на момент вчинення дій від імені АТ "Київмедпрепарат" підтверджені відповідними документами.

У підсумку місцевий господарський суд зазначив, що не вбачає підстав для задоволення скарги, оскільки державний виконавець вчинив дії відповідно до норм чинного законодавства.

Не погоджуючись із правильністю та законністю висновків суду першої інстанції, ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просило скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 04.08.2023 р. у справі № 911/274/17 і прийняти нове процесуальне рішення - про задоволення скарги.

За доводами апелянта, прийнятий державним виконавцем виконавчий документ за поданою від імені стягувача за підписом Соколова Д.О. заявою згідно п. 6 ст. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» не повинен бути прийнятий і підлягав поверненню протягом робочих 2-х днів з дня його подання на тій підставі, що заява була подана особою, яка не була представником юридичної особи. Коло осіб, які вказаний Закон відносить до представників юридичних осіб, визначено у ч. 3,4 ст. 16 Закону. Натомість, заява від імені стягувача була підписана в.о. директора виконавчого ОСОБА_1, при цьому у матеріалах виконавчого провадження не знаходився документ, який підтверджував повноваження вказаної особи діяти від імені стягувача. Під час розгляду скарги суду державним виконавцем такі документи також не були подані. Надана стягувачем безпосередньо суду копія наказу не свідчила про наявність такого наказу у матеріалах виконавчого провадження.

Крім того, апелянт звертав увагу апеляційного господарського суду на наявний у справі Статут АТ «Київмедпрепарат», згідно з яким управління поточною діяльністю товариства здійснюється колективним виконавчим органом, який діє на колективних засадах. Головою виконавчого органу є Директор виконавчий. У разі неможливості виконання Директором виконавчим своїх повноважень його повноваження здійснює один із членів виконавчого органу ( п. 9.4.16 Статуту).

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Київмедпрепарат» з доводами апелянта не погоджувалось, вказувало, що доводи скаржника про відсутність наказу № 373-ОД від 23.03.2023 р. про призначення Соколова Д.О. виконуючим обов`язки директора АТ у матеріалах виконавчого провадження, ґрунтуються на припущеннях, оскільки представник скаржника з такими матеріалами не знайомився; зазначало, що Директор виконавчий вправі за Статутом видавати накази та давати розпорядження, тож заява від імені стягувача і поданий разом із нею виконавчий документ слугували законною підставою для відкриття виконавчого провадження; підтримувало правильність висновків, зроблених господарським судом при вирішенні скарги.

Своєю чергою Державний виконавець у відзиві на апеляційну скаргу просив ухвалу господарського суду залишити без змін та скасування, вказував, що у матеріалах виконавчого провадження знаходиться наказ про призначення Соколова Д.О. виконуючим обов`язки директора АТ «Київмедпрепарат» у паперовому вигляді, тому його відсутність в АСВП не означає, що заява від імені стягувача була подана особою, яка не має повноважень на представництво.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши доводи і заперечення представників сторін, Північний апеляційний господарський суд, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Виконавче провадження є особливою процедурою виконання виконавчих документів, у тому числі судових рішень, що врегульована як процесуальними кодексами (ЦПК України, КАС України, ГПК України), так і Законом України від 02 червня 2016 року N 1404-VIII "Про виконавче провадження".

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 «Початок примусового виконання рішення» Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення».

Відповідно до ч. 1 та 2 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Згідно з частинами 3,4 ст. 16 Закону «Про виконавче провадження» представництво юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками чи органами, посадовими особами, які діють у межах повноважень, наданих їм законом чи установчими документами юридичної особи, або через представників юридичної особи. Представником юридичної особи у виконавчому провадженні може бути особа, яка відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань має право вчиняти дії від імені такої юридичної особи без довіреності. Повноваження представника юридичної особи у виконавчому провадженні можуть бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до закону. Представник може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти така особа. Дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи у виконавчому провадженні можуть міститися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань або у виданій довіреності.

Підчас розгляду поданої в порядку ст. 357 ГПК України скарги місцевий господарський суд відхилив доводи скаржника з приводу того, що відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 від 07.04.2023 р. відбулося з порушенням п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а подана від імені стягувача заява була подана особою, яка у розумінні ст.16 цього Закону не може вважатися представником АТ «Київмедпрепарат», адже не підписана особою, відомості про яку містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців щодо вказаного Товариства.

Місцевий господарський суд не перевірив цих тверджень скаржника і у своїх висновках покладався лише на заяви державного виконавця та стягувача, які стверджували, що до заяви стягувача був доданий документ, який підтверджував повноваження Соколова Д.О. на представництво ним юридичної особи - стягувача.

Однак суд не перевірив, чи відомості про Соколова Д.О. як про представника відповідають відомостям про особу, яка може представляти АТ «Київмедпрепарат», і відомості про яку внесені у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Суд не з`ясував, чи повноваження Соколова Д.О. на представництво узгоджуються з положеннями наявного у матеріалах справи Статуту АТ «Київмедпрепарат» та Закону України «Про акціонерні товариства», яким у акціонерних товариствах передбачено колегіальний виконавчий орган для управління поточною діяльністю.

Між тим, згідно з відомостями у ЄДРЮО ФОП на момент подання заяви про відкриття виконавчого провадження керівником АТ «Київмедпрепарат» є ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 9.4.1, 9.4. 2, 9.4.3. Статуту АТ ( а.с. 68, 69, т. 1) виконавчим органом товариства є виконавча дирекція, головою якої є Директор виконавчий. Виконавча дирекція обирається у складі не менше трьох осіб і не більше 7 осіб разом з Директором виконавчим та складається з Директора виконавчого та членів виконавчої дирекції.

Відповідно до п. 9.4.4. Статуту до компетенції виконавчої дирекції належить вирішення всіх питань, пов`язаних з керівництвом поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції Загальних зборів та Наглядової ради.

На засіданні виконавчої дирекції ведеться протокол. Директор виконавчий організовує роботу Виконавчої дирекції, скликає засідання, забезпечує ведення протоколів засідання (п. 9.4.11 Статуту).

Відповідно до п. 9.4. 16 у разі неможливості виконання Директором виконавчим своїх повноважень за рішенням виконавчої дирекції його повноваження здійснює один із членів виконавчої дирекції.

Соколов Д.О., як випливає з пояснень представника АТ «Київмедпрепарат», адвоката Задорожної Л.Г., і підтверджується змістом прийнятого Директором виконавчим АТ наказу від 23.03.2023 р. за № 373-ОД (а.с. 92, т. 1), Соколов Д.О. займав посаду заступника директора виконавчого (з проектних питань), не є членом виконавчої дирекції АТ хоча б тому, що його повноваження не підтверджені рішенням виконавчої дирекції АТ.

Таким чином, доводи скаржника про те, що заява про примусове виконання рішення не може вважатися такою, що подана стягувачем, є вірними, тож виконавчий документ без виконання мав бути повернутий органом державної виконавчої служби стягувачеві протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення його до виконання в силу п. 6 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Зважаючи на те, що при наявності визначених Законом підстав для повернення виконавчого документу без виконання державним виконавцем безпідставно відкрито 07.04.2023 виконавче провадження ВП № НОМЕР_9 на суму 145 684 271,47 грн., то така постанова про відкриття, як неправомірна, підлягає скасуванню.

Такими, що є неправомірними і підлягають скасуванню є також інші, вчинені державним виконавцем дії та прийняті ним постанови:

- від 07.04.20023 про приєднання виконавчого провадження ВП № НОМЕР_9 до зведеного виконавчого провадження ВП № НОМЕР_8,

- від 19.04.2023 р. про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № ВП НОМЕР_9, яке входить до зведеного виконавчого провадження ВП № НОМЕР_8,

- від 25.04.2023 про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № ВП НОМЕР_9, яке входить до зведеного виконавчого провадження ВП № НОМЕР_8,

- від 25.04.2023 про розшук майна боржника у виконавчому провадженні № ВП НОМЕР_9, яке входить до зведеного виконавчого провадження ВП № НОМЕР_8.

Процедура відкриття виконавчого провадження установлюється розділом IV Закону України «Про виконавче провадження», який має назву «ЗАГАЛЬНІ УМОВИ ТА ПОРЯДОК ЗДІЙСНЕННЯ ВИКОНАВЧОГО ПРОВАДЖЕННЯ» і охоплює статті з 24 по 41 Закону.

Отже, посилання стягувача і державного виконавця на частину 5 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" як на підставу, що виключає скасування прийнятих виконавцем рішень чи виконавчих дій в ході здійсненні виконавчого провадження, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки, як установлено судом, державним виконавцем порушено установлену законом процедуру. У даному випадку порядок здійснення виконавчого провадження тотожний процедурі його здійснення, адже охоплює установлену законом стадійність та послідовність дій державного виконавця при здійсненні ним виконавчого провадження з моменту його відкриття.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Водночас, ч. 8 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язує осіб, які беруть участь у виконавчому провадженні, сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про державну виконавчу службу» дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до вищестоящої посадової особи або до суду у порядку, встановленому законом. Відповідно до статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Положеннями статті 339 ГПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч. 3 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом апеляційної інстанції установлено, що державний виконавець при відкритті виконавчого провадження, приєднанні до зведеного виконавчого провадження, накладенні арешту на грошові кошти та майно боржника, а також при оголошенні розшуку майна діяв усупереч Закону «Про виконавче провадження», чим порушив гарантовані законом права боржника, тож подана ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» як боржником у виконавчому провадженні скарга підлягає задоволенню, а прийняті державним виконавцем постанови - скасуванню.

Що стосується вимоги скаржника про зобов`язання державного виконавця повернути наказ Господарського суду Київської області від 31.05.2021 р. по справі № 911/274/17 АТ «Київмедпрепарат», то такий обов`язок у державного виконавця після задоволення скарги боржника і встановлення судом неправомірності відкриття виконавчого провадження виникає в силу закону, а припускати, що державний виконавець при виконанні приписів закону допустить неправомірну бездіяльність наразі передчасно.

Апеляційний суд не вбачає необхідності надавати детальну оцінку іншим доводам скаржника, проте зауважує, що право являє собою комплекс правових норм, що мають різну юридичну силу, хоча підпорядковуються принципам ієрархічності та гармонізації.

Відомчі нормативні акти міністерств та відомств, прийняті на виконання закону, мають не суперечити закону. У разі, якщо такий акт не відповідає вимогам закону, застосуванню підлягає закон як акт, що має вищу юридичну силу.

З цих підстав висновок суду першої інстанції про перевагу Інструкції з організації примусового виконання рішень над нормами Закону суперечить нормам діючого правопорядку.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 16 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 123, 124, 126, 129, 130, 264, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська теплоелектроцентраль" на ухвалу Господарського суду Київської області від 04.08.2023 у справі № 911/274/17 задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 04.08.2023 у справі № 911/274/17 скасувати частково.

3. Прийняти нове рішення: "1. Скаргу Приватного акціонерного товариства "Білоцерківська теплоелектроцентраль" на постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, винесені Рекашовою Аллою Миколаївною задовольнити частково.

2. Визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1, винесену 07.04.2023 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашовою Аллою Миколаївною;

3. Визнати неправомірною та скасувати постанову про приєднання виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 до зведеного виконавчого провадження НОМЕР_10, винесену 07.04.2023 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашовою Аллою Миколаївною;

4. Визнати неправомірною та скасувати постанову про арешт коштів боржника, винесену 19.04.2023 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашовою Аллою Миколаївною у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_1, яке входить до зведеного виконавчого провадження НОМЕР_10;

5. Визнати неправомірною та скасувати постанову про арешт майна боржника, винесену 25.04.2023 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашовою Аллою Миколаївною у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_1. яке входить до зведеного виконавчого провадження НОМЕР_10;

6. Визнати неправомірною та скасувати постанову про розшук майна боржника винесену 25.04.2023 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашовою Аллою Миколаївною у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_1, яке входить до зведеного виконавчого провадження НОМЕР_10."

4. В іншій частині ухвалу Господарського суду Київської області від 04.08.2023 у справі № 911/274/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

5. Справу № 911/274/17 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 15.12.2023.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко