РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.12.2023Справа № 910/12793/23

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Данко»
до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»
простягнення 471021,87 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Негеля Ю.М.

Представники учасників справи:

від позивачаКалачик В.В.
від відповідачаПлясун О.І.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Данко» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про стягнення 471021,87 грн, з яких 399021,25 грн основного боргу та 72000,62 грн пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки №1340/24/16-22 від 17.10.2022 в частині оплати поставленого позивачем товару у встановлений цим правочином строк.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2023 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/12793/23, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 20.09.2023; встановлено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвала про відкриття провадження у справі №910/12793/23 була отримана відповідачем 22.08.2023 електронною поштою.

06.09.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. У відзиві також викладено заяву відповідача про зменшення штрафних санкцій (пені) до 1000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.2023 відкладено підготовче засідання у справі на 19.10.2023; встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив - до 06.10.2023; встановлено відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив - до 17.10.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2023 надано можливість позивачу брати участь у всіх судових засіданнях в режимі відеоконференції з використанням сервісу «Система захищеного відеоконференцзв`язку з судом».

18.10.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач, серед іншого, просив поновити строк для подання відповіді на відзив, посилаючись на те, що відзив на позов він так і не отримав, а з матеріалами справи ознайомився лише 17.10.2023.

У підготовчому засіданні 19.10.2023 судом відмовлено в задоволенні клопотання позивача про поновлення строку на подання відповіді на відзив, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.11.2023.

Судове засідання, призначене на 09.11.2023, було відкладено на 07.12.2023.

Представник позивача у судове засідання з`явився, позов підтримав.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, вказуючи на те, що частина із наданих позивачем видаткових накладних стосуються іншого договору; на підставі п. 5.5 Договору відповідач має право утримати суму штрафу з коштів, що підлягають оплаті позивачу; під час розрахунку пені позивачем не враховані положення ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Також у судовому засіданні представник відповідача просив зменшити розмір заявлених до стягнення штрафних санкцій..

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

17.10.2022 між Приватним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Данко» (постачальник) було укладено договір поставки №1340/24/16-22 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник зобов`язується виготовляти та передавати у власність покупцю асфальт (далі - продукція) згідно зі специфікацією (додаток №1 до Договору) в кількості, вказаній в письмових заявках покупця, а покупець зобов`язується приймати і своєчасно здійснювати оплату замовленої продукції на умовах даного договору.

Згідно з п. 1.2 Договору постачальник разом з продукцією надає структурному підрозділу покупця (Департаменту експлуатації водопровідного господарства ПрАТ «АК «Київводоканал»), який отримує продукцію, наступні супровідні документи: сертифікат якості (в залежності від виробника продукції може бути надано паспорт виробника або сертифікат відповідності); рахунок-фактуру; видаткову накладну.

Постачальник надає покупцю податкову накладну за поставлену продукцію у встановлений законодавством термін (п. 1.3 Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору продукція постачається протягом строку дії даного договору окремими партіями за письмовою заявкою покупця, в якій вказується номенклатура, кількість продукції, термін оплати.

Згідно з п. 3.1 Договору передача (приймання-передача) продукції здійснюється в пункті поставки згідно п. 2.2 даного Договору; місце відвантаження - склад постачальника за адресою: 02068, м.Київ, вул. Ревуцького, 41А.

Відповідно до п.п. 2.5, 2.6 Договору перехід права власності на продукцію до покупця відбувається з моменту передачі йому продукції та підписання накладних на продукцію. Передача продукції від постачальника покупцю здійснюється за належним чином оформленою видатковою накладною, в якій зазначається найменування продукції, що постачається, кількість в одиницях вимірювання, ціна продукції та загальна вартість продукції.

У відповідності до п.п. 2.7, 3.2 Договору датою поставки продукції вважається дата отримання продукції уповноваженим представником покупця, що підтверджується його підписом на видатковій накладній.

Згідно з п. 5.2 Договору ціна продукції та її кількість визначена у специфікації, що є додатком №1 до Договору.

У Специфікації №1 (додаток №1 до Договору) сторони погодили таку ціну продукції:

- АСГ Др.Щ.В.НП.І.БНД 70/100 (Асфальт В-10 В-10 ДСТУ Б В.2.7-119-2011 Асфальтобетонна дрібнозерниста щільна суміш, гаряча, непреривчастої гранулометрії тип В-10, марка 1) - ціна без ПДВ за 1 т становить 3649,95 грн;

- АСГ Пщ.Щ.Г.НП.І.БНД 70/100 (Асфальт Г-4 Г-4 ДСТУ Б В.2.7-119-2011 Асфальтобетонна дрібнозерниста щільна суміш, гаряча, непреривчастої гранулометрії тип Г-4, марка 1) - ціна без ПДВ за 1 т становить 6300,00 грн.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що розрахунки за поставлену продукцію здійснюються на підставі рахунку-фактури постачальника, який виписується у відповідності до заявки покупця та специфікації. Покупець здійснює оплату продукції протягом 30 календарних днів з моменту отримання продукції від постачальника шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Згідно з п. 5.5 Договору постачальник зобов`язаний надати покупцю податкову накладну, складену в електронній формі, з дотриманням умов щодо: а) реєстрації в порядку, визначеному чинним законодавством України; б) електронного підпису уповноваженої постачальником особи і зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних. У разі якщо постачальник порушить вищевказані зобов`язання, допустить порушення встановленого законодавством порядку заповнення податкових накладних та/або не зробить в установленому порядку і терміни реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, якщо постачальника віднесено до переліку ризикових платників податку згідно п. 1-8 «Критерії ризиковості платників податків» та зупинена реєстрація податкових накладних/розрахунків коригування, то постачальник повинен оплатити покупцю штраф в розмірі ПДВ, сплаченого (нарахованого) за ціною (вартості) робіт, товарів, послуг за цим договором. У разі відмови постачальника здійснити оплату штрафу покупець має право утримати цю суму штрафу з коштів, що підлягають оплаті постачальнику в якості вартості наданих послуг (виконаних робіт) та отриманих товарів (продукції) за цим договором.

Відповідно до п. 10.1 Договору останній набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2022; закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від виконання тих зобов`язань, що лишились невиконаним.

За правовою природою Договір №1340/24/16-22 від 17.10.2022 є договором поставки.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 441585,55 грн.

Факт поставки товару підтверджується наявними у справі видатковими накладними №168 від 21.10.2022 на суму 46865,36 грн, №169 від 24.10.2022 на суму 65961,90 грн, №171 від 25.10.2022 на суму 43799,40 грн, №172 від 27.10.2022 на суму 44675,39 грн, №187 від 28.10.2022 на суму 44675,39 грн, №186 від 31.10.2022 на суму 43799,40 грн, №180 від 07.11.2022 на суму 43624,20 грн, №184 від 09.11.2022 на суму 65348,70 грн, №200 від 16.11.2022 на суму 42835,81 грн.

Належних та допустимих доказів здійснення в рамках Договору поставки товару на більшу суму матеріали справи не містять.

Надані позивачем видаткові накладні №258 від 30.01.2023 на суму 26582,52 грн та №261 від 13.02.2023 на суму 44775,20 грн стосуються поставки товару за договором №67/24/16-23 від 24.01.2023, а тому не можуть бути прийняті судом як доказ на підтвердження поставки товару за Договором №1340/24/16-22 від 17.10.2022 (на підставі якого позивачем заявлено до стягнення суму заборгованості в рамках даної справи). В ході розгляду справи представник позивача підтвердив, що дані накладні не стосуються правовідносин за Договором №1340/24/16-22 від 17.10.2022, а суму боргу у розмірі 26582,52 грн та 44775,20 грн до позовних вимог включено помилково.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що у період з 21.10.2022 по 16.11.2022 в рамках Договору позивачем поставлено відповідачу товар на суму 441585,55 грн.

З урахуванням положень ч. 5 ст. 254, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та приписів п.5.1 Договору відповідач зобов`язаний був здійснити оплату поставленого позивачем товару у такі строки (30 календарних днів з моменту отримання продукції): за видатковою накладною №168 від 21.10.2022 - до 21.11.2022 включно; за видатковою накладною №169 від 24.10.2022 - до 23.11.2022 включно; за видатковою накладною №171 від 25.10.2022 - до 24.11.2022 включно; за видатковою накладною №172 від 27.10.2022 - до 26.11.2022 включно; за видатковою накладною №187 від 28.10.2022 - до 28.11.2022 включно; за видатковою накладною №186 від 31.10.2022 - до 30.11.2022 включно; за видатковою накладною №180 від 07.11.2022 - до 07.12.2022 включно; за видатковою накладною №184 від 09.11.2022 - до 09.12.2022 включно; за видатковою накладною №200 від 16.11.2022 - до 16.12.2022 включно.

Проте в порушення умов Договору відповідач здійснив лише часткову оплату товару - у сумі 113922,02 грн.

Решта вартості поставленого товару оплачена Приватним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» не була, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 327663,53 грн.

Посилання відповідача про недоведеність факту поставки товару через відсутність у справі довіреностей на осіб, які приймали товар, а також відсутність на видаткових накладних посад осіб, відповідальних за здійснення відповідної господарської операції, судом відхиляються з огляду на таке.

У долученому до відзиву додатку до листа відповідача №1390/24/24/02-23 від 04.08.2023 міститься реєстр поставок, які повністю співпадають із сумами видаткових накладних за Договором, які додані до позовної заяви. При цьому, відповідачем була здійснена часткова оплата поставленого товару.

Такі дії відповідача - направлення листа №1390/24/24/02-23 від 04.08.2023 з відповідним додатком та здійснення часткової оплати товару, свідчать про визнання відповідачем факту отримання відповідної продукції.

Заперечуючи проти позову відповідач також стверджує, що відповідно до п. 5.5 Договору він мав право утримати з коштів, що підлягають оплаті, суму штрафу за порушення обов`язку з реєстрації податкових накладних.

Так, за твердженням відповідача, в порушення умов Договору позивачем не було зареєстровано податкові накладні, внаслідок чого сума ПДВ незареєстрованих податкових накладних та, відповідно, недоотриманого податкового кредиту складає 73597,59 грн.

Проте, суд зазначає, що зазначення сторонами у договорі про обов`язок відповідача здійснити реєстрацію податкової накладної не має наслідком зміну характеру відповідних правовідносин з податкових на господарські. Таким чином, невиконання або неналежне виконання таких умов договору (здійснення реєстрації податкової накладної тощо) не є правопорушенням у сфері господарювання та не може бути підставою для покладення на продавця господарської відповідальності у вигляді штрафної санкції.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 07.02.2019 у справі №913/272/18.

Наведене спростовує доводи відповідача про наявність підстав для утримання ним суми коштів у розмірі 73597,59 грн з коштів, що підлягають оплаті позивачу за поставлений товар.

За таких обставин, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 327663,53 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім основного боргу, за прострочення виконання грошового зобов`язання позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 72000,62 грн, нараховану в розрізі кожної накладної окремо.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом та Договором відповідальності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст.230 Господарського кодексу України).

У відповідності до норм ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Пунктом 6.3 Договору встановлено, що у випадку порушення виконання умов п. 5.1 Договору покупець сплачує пеню постачальнику в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла за період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості, за кожний день прострочення оплати.

Оскільки судом встановлено факт порушення відповідачем умов п. 5.1 Договору, доводи позивача про наявність підстав для застосування до відповідача відповідальності у вигляді стягнення пені є обґрунтованими.

Проте, суд констатує, що при здійсненні розрахунку суми пені позивачем не враховані положення ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України (відповідно, невірно визначено початок періоду прострочення за видатковими накладними №168 від 21.10.2022 та №187 від 28.10.2022) та ч. 6 ст.232 Господарського кодексу України (щодо видаткових накладних №171 від 25.10.2022, №172 від 27.10.2022, №187 від 28.10.2022, №186 від 31.10.2022, №180 від 07.11.2022, №184 від 09.11.2022, №200 від 16.11.2022). Також позивачем не враховано, що пеня може бути нарахована лише за кожен повний день прострочення виконання зобов`язання, а тому безпідставно включено до періоду нарахування день часткових проплат.

При цьому, здійснюючи розрахунок пені за прострочення поставки товару за видатковими накладними №169 та №171, позивач суму здійснених відповідачем часткових проплат врахував не в повному обсязі.

Крім того, позивач безпідставно нараховував пеню за накладними №258 та 261, які стосуються іншого договору.

З урахуванням наведеного, за здійсненим судом перерахунком, за прострочення виконання зобов`язань за Договором позивачем правомірно заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 49700,95 грн.

В свою чергу, наявності правових підстав для нарахування відповідачу пені у сумі 22299,67 грн позивач не довів, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають з підстав необґрунтованості.

В ході розгляду справи Приватним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» було заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, в якому відповідач просить суд зменшити розмір пені до 1000,00 грн.

Згідно з ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналогічні приписи наведено у ст.233 Господарського кодексу України, за змістом якої у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналіз приписів ст.551 Цивільного кодексу України, 233 Господарського кодексу України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Водночас слід зазначити, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій обґрунтовано тим, що послуги з водопостачання та водовідведення в м.Києві та Київській області надаються лише Приватним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал», яке є монополістом у даному сегменті ринку по наданню послуг з водопостачання та водовідведення.

Як вказує відповідач, основним завданням Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» як оператора критичної інфраструктури в умовах воєнного стану є вжиття заходів, які потребують значних фінансових втрат, спрямованих на стабільне функціонування об`єктів критичної інфраструктури, що забезпечують життєдіяльність міста Києва та деяких населених пунктів Київської області.

Відповідач зазначає, що неможливість своєчасних розрахунків з контрагентами була зумовлена невнесення плати споживачами міста Києва за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а також запровадженням воєнного стану.

При цьому, відповідач просить врахувати, що послуги, які відповідач надає як об`єкт критичної інфраструктури здійснюється за економічно необґрунтованими тарифами, встановленими ще постановою НКРЕКП від 22.12.2021, розміри яких в рази нижчі витрат на виробництво послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які критично зросли протягом 2022 року та першого півріччя 2023 року (зокрема, мало місце зростання цін на електроенергію, зростання вартості реагентів, що використовуються для виробництва послуги з централізованого водопостачання тощо).

Також відповідач вказує, що внаслідок значного зростання складових виробництва послуг, кошти, що надходять від споживачів, не покривають витрат навіть на виробництво, при цьому відповідач змушений постійно здійснювати відновлення зношених та пошкоджених водопровідних мереж з метою безперебійного водопостачання, у зв`язку з чим, за твердженням відповідача, покладення на нього будь-яких штрафних санкцій є непомірним тягарем для нього.

Враховуючи вищевказані доводи відповідача, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення поданого відповідачем клопотання про зменшення розміру пені, у зв`язку з чим вважає за доцільне стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Данко» пеню у розмірі 30000,00 грн.

З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню.

Інші доводи та заперечення учасників справи судом розглянуті та відхилені як такі, що на результат вирішення спору - часткове задоволення позову з наведених вище підстав, впливу не мають.

У відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 238-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (Україна, 01015, місто Київ, вулиця Лейпцизька, будинок 1А, ідентифікаційний код 03327664) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Данко» (Україна, 03035, місто Київ, вулиця Шаповала Генерала, будинок 2, офіс 111, ідентифікаційний код 32727466) 327663 (триста двадцять сім тисяч шістсот шістдесят три) грн 53 коп. основного боргу, 30000 (тридцять тисяч) грн 00 коп. пені та 5660 (п`ять тисяч шістсот шістдесят) грн 47 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 03.01.2024

Суддя Ю.М.Смирнова