ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року

м. Київ

cправа № 916/2263/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І. С. - головуючого, Багай Н. О., Зуєва В. А.,

секретар судового засідання - Корнієнко О. В.,

за участю представників:

Державного підприємства

«Адміністрація морських портів України» в особі

Ренійської філії Державного підприємства

«Адміністрація морських портів України»

(Адміністрація Ренійського морського порту) - Арабаджи І. А.,

Товариства з обмеженою

відповідальністю «ЛАКОСА» - Шараг О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ренійського морського порту)

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.09.2023 (у складі колегії суддів: Принцевська Н. М. (головуючий), Діброва Г. І., Ярош А. І.)

та рішення Господарського суду Одеської області від 17.01.2023 (суддя Рога Н. В.)

та касаційну скаргу (із урахуванням нової редакції касаційної скарги) Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАКОСА»

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.09.2023 (у складі колегії суддів: Принцевська Н. М. (головуючий), Діброва Г. І., Ярош А. І.)

у справі № 916/2263/22

за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ренійського морського порту)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАКОСА»

про стягнення пені та штрафу,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ренійського морського порту) (далі - ДП «Адміністрація морських портів України») звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАКОСА» (далі - ТОВ «ЛАКОСА») про стягнення пені у розмірі 1 378 856,13 грн, штрафу у розмірі 920 185,10 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням ТОВ «ЛАКОСА» зобов`язань за договором про надання послуг від 06.01.2021 № 2-В-РЕФ-21 в частині строків надання послуг.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.01.2023 позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «ЛАКОСА» на користь ДП «Адміністрація морських портів України» пеню у розмірі 78 994,76 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481,00 грн. У задоволенні решти позову - відмовлено.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.09.2023 рішення Господарського суду Одеської області від 17.01.2023 скасовано частково, викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції:

« 1. Позовну заяву ДП «Адміністрація морських портів України» до ТОВ «ЛАКОСА» про стягнення пені у розмірі 1 378 856,13 грн, штрафу у розмірі 920 185,10 грн - задовольнити частково.

2. Стягнути з ТОВ «ЛАКОСА» на користь ДП «Адміністрація морських портів України» пеню у розмірі 413 656,83 грн, штраф у розмірі 276 055,53 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 34485,61 грн.

3. У задоволенні решти позову - відмовити.»

Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій, у жовтні 2023 року ДП «Адміністрація морських портів України» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, порушення норм процесуального права та наявність випадку, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), просить постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.09.2023 скасувати в частині зменшення розміру пені та штрафу, рішення Господарського суду Одеської області від 17.02.2023 скасувати повністю, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Берднік І. С. - головуючий, Зуєв В. А., Случ О. В. від 09.11.2023 відкрито касаційне провадження у справі № 916/2263/22 за касаційною скаргою ДП «Адміністрація морських портів України» на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.09.2023 та рішення Господарського суду Одеської області від 17.02.2023 з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України; касаційну скаргу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 13.12.2023.

Не погоджуючись з висновками суду апеляційної інстанції, у жовтні 2023 року ТОВ «ЛАКОСА» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права та наявність випадку, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, просить постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.09.2023 скасувати, а рішення Господарського суду Одеської області від 17.02.2023 залишити в силі.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Берднік І. С. - головуючий, Зуєв В. А., Случ О. В. від 23.11.2023 відкрито касаційне провадження у справі № 916/2263/22 за касаційною скаргою ТОВ «ЛАКОСА» на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.09.2023 з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України; зупинено виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.09.2023 у справі № 916/2263/22 до закінчення перегляду цієї постанови в касаційному порядку; касаційну скаргу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 13.12.2023.

ТОВ «ЛАКОСА» у відзиві на касаційну скаргу ДП «Адміністрація морських портів України», поданому через підсистему «Електронний суд», зазначає, що постанова суду апеляційної інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. При цьому, ТОВ «ЛАКОСА» частково погоджується з позицією позивача щодо підстав касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, оскільки вирішуючи питання про зменшення нарахованих пені та штрафу судом апеляційної інстанції не враховано, що відповідач до суду з клопотанням про зменшення розміру штрафних санкцій не звертався. Разом з тим, ТОВ «ЛАКОСА» просить відмовити у задоволенні касаційної скарги ДП «Адміністрація морських портів України», оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим.

Крім того, ТОВ «ЛАКОСА» надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн, які товариство понесло і очікує понести у зв`язку із розглядом справи у суді касаційної інстанції.

ДП «Адміністрація морських портів України» у відзиві на касаційну скаргу ТОВ «ЛАКОСА», поданому через підсистему «Електронний суд», посилається на правильність висновків суду апеляційної інстанції щодо обґрунтованості нарахованих штрафних санкцій та доведеності позовних вимог, проте вважає неправомірним висновок про зменшення штрафних санкцій, просить касаційну скаргу ТОВ «ЛАКОСА» залишити без задоволення.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2023 у зв`язку з перебуванням судді Случа О. В. у відпустці справу № 916/2263/22 передано на розгляд складу колегії суддів Касаційного господарського суду: Берднік І. С. - головуючий, Багай Н. О., Зуєв В. А.

У судовому засіданні 13.12.2023 оголошено перерву у справі № 916/2263/22 за касаційними скаргами ДП «Адміністрація морських портів України» та ТОВ «ЛАКОСА» до 20.12.2023.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені у касаційних скаргах доводи та заперечення проти них, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд дійшов таких висновків.

Як установлено судами попередніх інстанцій, 06.01.2021 між ДП «Адміністрація морських портів України» (замовник) та ТОВ «ЛАКОСА» (виконавець) укладено договір про надання послуг № 2-В-РЕФ-21, відповідно до умов якого виконавець зобов`язався надати послуги за кодом ДК 021:20-1 «Будівництво гідротехнічних об`єктів» (послуги з експлуатаційного днопоглиблення у затоні і у причалів), а замовник зобов`язався прийняти і оплатити такі послуги (пункт 2.1 договору).

За умовами договору послуги - це експлуатаційне днопоглиблення на акваторії морського порту (пункт 1.19 договору).

Згідно з пунктами 2.2, 2.3 договору місце надання послуг: об`єкти днопоглиблення, які зазначені в п.1.17 цього Договору, розташовані на території Ренійської філії ДП «Адміністрація морських портів України» за адресою: вул. Дунайська, 188, м. Рені, Одеська область.

Склад, загальний обсяг днопоглиблення та інші характеристики послуг, які надаються виконавцем згідно з цим договором, визначаються технічними вимогами, що є додатком № 1 та невід`ємною частиною цього договору. Обсяги днопоглиблення на окремих ділянках днопоглиблення, в межах загального обсягу днопоглиблення, визначаються відповідними технічними завданнями.

Виконавець зобов`язаний надати послуги в строк, що не перевищує 150 календарних днів безпосереднього надання послуг від дати початку надання послуг. Початок надання послуг та їх закінчення сторони оформляють окремими двосторонніми актами, підписаними уповноваженими представниками сторін. Дати підписання цих актів є відповідно датою початку надання послуг та закінчення надання послуг (пункт 3.1 договору).

Відповідно до пунктів 3.2- 3.4 договору виконавець зобов`язаний розпочати надання послуг не пізніше 30 календарних днів після передачі замовником документів виконавцю відповідно до пункту 3.3 договору.

Перед початком надання послуг, в термін не пізніше 10 календарних днів від дати підписання цього договору, замовник передає виконавцю: затверджене технічне завдання на першочергову ділянку днопоглиблення; копії дозволів на виконання днопоглиблення відповідно до об`єктів днопоглиблення, за умови їх видачі/отримання від природоохоронних органів (відкладальна обставина згідно з частиною 1 статті 212 Цивільного кодексу України); копію погодження уповноваженого органу на проведення днопоглиблення в нерестовий період (у разі необхідності здійснення днопоглиблення в нерестовий період). Передача переліченої у цьому пункті документації оформлюється сторонами відповідним актом приймання-передачі документації.

Плани попередніх промірів глибин на усі ділянки днопоглиблення надаються замовником виконавцю відповідно до вимог НД з урахуванням фактичного початку виконання днопоглиблення на цих ділянках.

У пункті 3.5 (підпункти 3.5.1- 3.5.10) договору сторони погодили, що до строку надання послуг не зараховується час зупинок (простоїв) днопоглиблювального обладнання виконавця, які виникли з наступних причин:

виникнення і дія обставин непереборної сили, визначених у розділі 19 цього договору;

настання на ділянці днопоглиблення льодової обстановки - на період такої обстановки, у відповідності до територіального розташування об`єктів днопоглиблення;

настання на ділянці днопоглиблення несприятливих гідрометеорологічних умов, зазначених у пункті 1.15 цього договору (такі гідрометеорологічні умови, за яких виконання днопоглиблення стає неможливим відповідно до вимог РД-85 та РД-86, а також стає неможливим виконання промірів глибин відповідно до вимог НД. Несприятливі гідрометеорологічні умови щодо днопоглиблювального обладнання визначаються Виконавцем на підставі паспортних даних, вимог Регістру судноплавства України або іншого класифікаційного товариства до залученого виконавцем днопоглиблювального обладнання);

наявності заборони через нерест риб (за умови відсутності погодження уповноваженого органу на проведення днопоглиблення в нерестовий період);

пропуску суден для забезпечення безперервної роботи морських портів;

виявлення вибухонебезпечного предмету на ділянці днопоглиблення - з моменту виявлення вибухонебезпечного предмету до моменту його видалення з ділянки днопоглиблення;

вилучення предметів засмічення з ґрунтозабірних пристроїв днопоглиблювального обладнання Виконавця;

зайнятості ділянок днопоглиблення суднами та/або іншими плавучими об`єктами;

невиконання або неналежного виконання замовником своїх зобов`язань, що можуть вплинути на своєчасність виконання виконавцем своїх обов`язків за договором;

зміна місця надання послуг за цим договором за ініціативою замовника днопоглиблювальним обладнанням виконавця у порівнянні до того, що передбачено у розрахунках до цього договору.

Строк зупинок (простоїв) днопоглиблювального обладнання виконавця через причини, що перелічені в підпунктах 3.5.1-3.5.10 цього договору, фіксується двосторонніми актами, які оформлюються виконавцем і підписуються уповноваженими представниками сторін (пункт 3.9 договору).

Відсутність документального підтвердження перелічених у підпунктах 3.5.1-.3.5.10 цього договору причин позбавляє виконавця на зарахування строку зупинок (простоїв) днопоглиблювального обладнання до строку дії цього договору(пункт 3.10 договору).

Відповідно до пунктів 3.12, 3.13 договору будь-яке перевищення строку надання послуг, не підтверджене належними документами та не передбачене договором, вважається простроченням надання послуг.

У разі необхідності сторонами може бути спільно прийняте узгоджене рішення про уповільнення, зупинення, прискорення та поновлення строку надання послуг із внесенням у встановленому порядку змін у цей договір.

Пунктами 4.1, 4.2 договору передбачено, що ціна договору становить 15 119 988,00 грн (у тому числі ПДВ 2 519 988,00 грн); підтверджується розрахунком ціни договору, що є додатком № 2 та невід`ємною частиною цього договору; включає в себе вартість самих послуг за предметом договору, вартість відшкодування усіх обґрунтованих витрат виконавця, які пов`язані з виконанням цього договору, зокрема, вартість матеріально-технічних ресурсів, необхідних для надання послуг, вартість мобілізації, демобілізації, витрат на покриття плати за послуги із забезпечення лоцманського проведення суден, витрат на страхування, сплату податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

У пункті 5.1 договору передбачено, що виконавець зобов`язаний, зокрема, забезпечити необхідну кількість та комплектацію днопоглиблювального обладнання, що повинна забезпечити вчасне та якісне надання послуг за цим договором (підпункт 5.1.3); на момент надання послуг мати необхідну дозвільну документацію для виконання цього договору, підтримувати її чинність протягом усього строку надання послуг, а у разі закінчення строку дії дозвільної документації - здійснити її продовження (отримання нової) своїми силами та за свій рахунок (підпункт 5.1.4); надавати послуги в межах загального обсягу днопоглиблення, визначеного в Технічних вимогах (додаток № 1 до цього договору). Обсяги послуг, що перевищують загальний обсяг днопоглиблення, визначеного в технічних вимогах, замовником не приймаються і не оплачуються (підпункт 5.1.6); надавати послуги в порядку та на умовах, встановлених цим договором (підпункт 5.1.7); виконувати виконавчі проміри на ділянках днопоглиблення у строки згідно НД. (підпункт 5.1.9), виконувати днопоглиблення на ділянках відповідно до технічних завдань замовника, не допускати засмічення суміжних ділянок акваторій і каналу, укосів каналу та забрівкового простору ґрунтом (підпункт 5.10); складати акти наданих послуг, довідки про вартість наданих послуг, акт про початок надання послуг, акт про зупинку (простой) днопоглиблювального обладнання, надавати разом з ними виконавчу документацію, передбачену цим договором (підпункт 5.1.12); негайно повідомляти замовнику про усі зупинки, їх причини та перешкоди, що виникли під час надання послуг (підпункт 5.1.15).

Згідно з пунктом 9.3 договору виконавець надає послуги за цим договором в межах загального обсягу днопоглиблення відповідно до технічних вимог (додаток № 1 та невід`ємна частина цього договору).

При розрахунку обсягу наданих послуг враховуються тільки глибини, вказані в межах технічних вимог (завдань), з урахуванням допустимих переборів (пункт 9.5 договору).

Відповідно до пункту 12.2 договору надання послуг виконавцем та прийняття їх результатів замовником здійснюється щомісячно шляхом підписання сторонами актів наданих послуг та довідок про вартість наданих послуг. Разом з названими документами виконавцем обов`язково надається замовнику виконавча документація з урахуванням вимог пункту 1.4 та підпункту 5.1.12 цього договору.

Оплата фактично наданих послуг здійснюється щомісячно, на підставі оригіналу рахунку, виставленого виконавцем та підписаних сторонами документів, передбачених пунктом 12.3 та пунктом 12.4 цього договору, протягом 10 банківських днів з дати підписання актів наданих послуг (пункт 13.1 договору).

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим договором (пункт 15.1 договору).

Згідно з пунктом 15.2 договору сторони звільняються від відповідальності за порушення цього договору, якщо воно сталося не з їх вини (умислу чи необережності).

Цей договір набуває чинності з дня його укладання сторонами і діє до 31.12.2021 в частині надання послуг виконавцем, а в частині прийняття послуг та здійснення розрахунків замовником - до повного їх виконання (пункт 17.1 договору).

Судами попередніх інстанцій також установлено, що листом від 12.01.2021 № 18/21-02-03 замовник передав виконавцю акт приймання-передачі першочергової ділянки днопоглиблення від 12.01.2021 (підписаний сторонами 16.01.2021), технічне завдання, допуск до початку робіт (додаток 1), відомості про працівників виконавця (додаток 2).

Разом з тим, замовником не було передано виконавцю схеми ділянок днопоглиблення, у зв`язку з чим виконавець був вимушений здійснювати запит схеми окремими листами, що свідчить про невчасне виконання замовником своїх зобов`язань за договором.

Листом від 11.02.2021 № 221/21-02-03 ДП «Адміністрація морських портів України» надіслало ТОВ «ЛАКОСА» узгоджену схему першочергової ділянки днопоглиблювальних робіт в морському порту Рені з визначенням меж, у зв`язку з чим 16.02.2021 сторонами був підписаний акт про початок надання послуг з експлуатаційного днопоглиблення у затоні і у причалів.

22.02.2021 сторонами підписано акт про надання послуг № Л-00-000003. Згідно з цим актом та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат від 22.02.2021 за лютий 2021 року, виконавцем надано послуг на суму 303 589,43 грн (з ПДВ), які сплачено замовником згідно з платіжними дорученнями від 24.02.2021 № 1889 та від 04.03.2021 № 1925.

04.03.2021 ДП «Адміністрація морських портів України» надіслало ТОВ «ЛАКОСА» (лист № 372/21-02-03) уточнене технічне завдання на першочергові ділянки днопоглиблення після попереднього проміру глибини.

10.03.2021 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 про зупинення надання послуг до узгодження сторонами та вирішення питань щодо попередніх промірів глибин.

Надалі, ДП «Адміністрація морських портів України» надіслало відповідачу (лист від 15.03.2021 № 427/21-02-03) уточнене технічне завдання на першочергову ділянку днопоглиблення після (на першочергові ділянки) (після попереднього проміру глибин), перший етап.

16.03.2021 між сторонами укладено додаткову угоду № 2 про поновлення виконання послуг.

18.03.2021 та 24.03.2021 сторонами складено акти зупинки (простою) днопоглиблювального обладнання з несприятливих гідрометеорологічними умов.

14.04.2021 сторонами складено акт зупинки (простою) днопоглиблювального обладнання через нерест риб у період з 15.04.2021 по 29.05.2021.

Судами попередніх інстанцій установлено, що в матеріалах справи також наявні:

- листи ТОВ «ЛАКОСА» від 05.03.2021 № 98 та від 07.03.2021 № 99, № 100 про неможливість приступити до початку робіт у зв`язку з наявністю розбіжностей в обсягах днопоглиблення при розгляді наданого попереднього проміру глибин, виконаного ТОВ «СТБ Азімут»;

- лист ТОВ «ЛАКОСА» від 12.05.2021 № 185 про виявлення на дні біля причалів № 15-16 кріплення з тюфяків, з проханням надати інформацію щодо наявності таких кріплень біля причалів № 15-21;

- листи від 28.05.2021 № 207, № 208 у яких ТОВ «ЛАКОСА» просило позивача надати дозвіл на установку кріплень на вході у затон для закріплення плавкрану при виконання днопоглиблювальних робіт;

- лист від 04.06.2021 № 223, у якому ТОВ «ЛАКОСА» просило позивача погодити заміну плавкрану ТОВ «СК Акорд» «КПЛ-115» на плавкран ДП «ІЗМ МТП» «СПК-10» у зв`язку із технічними проблемами та з метою зменшення вартості надання послуг;

- відповідь ДП «Адміністрація морських портів України» (лист від 08.06.2021 № 815/21-02-03) на лист від 04.06.2021 № 223, у якому позивач повідомив ТОВ «ЛАКОСА», що заміна плавкрану буде узгоджена після надання додаткових документів, визначених у підпункті 5.2.4 договору;

- лист ДП «Адміністрація морських портів України» від 07.06.2021 № 812/21-02-04 про надання ТОВ «ЛАКОСА» інформації щодо затримки початку виконання робіт;

- лист ТОВ «ЛАКОСА» від 10.06.2021 № 234 про перенесення терміну відновлення робіт на 15.06.2021 у зв`язку із несприятливими гідрометеорологічними умовами;

- лист ТОВ «ЛАКОСА» від 10.06.2021 № 236 про погодження субвиконавця ДП «ІЗМ МТП» з метою забезпечення своєчасного надання послуг;

- лист ДП «Адміністрація морських портів України» від 15.06.2021 № 843/21-02-04 про відмову у перенесенні термінів відновлення робіт та повідомлення про необхідність надання документів щодо субвиконавця, що вимагались тендерною документацією для учасника торгів;

- лист ТОВ «ЛАКОСА» від 02.08.2021 № 346 про заміну плавкрану ТОВ «СК Акорд» «КПЛ-115» на плавкран ТОВ «Еніре» «ПК-3-63» у зв`язку із технічними потребами, що було погоджено листом від 05.08.2021 № 1071/21-02-04;

- лист ТОВ «ЛАКОСА» від 11.08.2021 № 359 про повідомлення щодо прибуття плавкрану у період 13.08.2021- 14.08.2021;

- лист ТОВ «ЛАКОСА» від 10.09.2021 № 401 про надання дозволу на встановлення земкаравану на ділянку дноробіт та продовження днопоглиблення;

- лист ТОВ «ЛАКОСА» від 08.11.2021 № 457 про надання причалу для проведення планово- профілактичних робіт строком орієнтовно до 10.11.2021.

- відповідь ДП «Адміністрація морських портів України» (лист від 12.11.2021 № 1567/21-02-04) на лист від 08.11.2021 № 457 про запит додаткової інформації щодо графіків проведення планово-попереджувальних ремонтів та технічного обслуговування земкаравану;

- лист ТОВ «ЛАКОСА`від 01.12.2021 № 483 про зупинення робіт з 01.12.2021 у зв`язку із несприятливими погодними умовами;

- лист ТОВ «ЛАКОСА» від 09.12.2021 № 494 про намір закінчити роботи 14.12.2021 на ділянці акваторія на вході в затон та прохання до 14.12.2021 визначити нову ділянку для виконання робіт за договором;

- відповідь ДП «Адміністрація морських портів України» (лист від 14.12.2021 № 1750/21-02-03) на лист від 09.12.2021 № 494, у якій позивач повідомив відповідача, що до здачі попередньої ділянки нову визначено не буде;

- лист ТОВ «ЛАКОСА» від 10.12.2021 за №497 про наявність критичної ситуації біля споруди берегоукріплення, яка полягає у можливості втрати несучої здатності або збільшення переміщень лицьової стінки у бік каналу, що більші за допустимі та прохання розглянути та затвердити пропозицію про нове розташування межі днопоглиблювальних робіт для запобігання виникнення втрати спорудою берегоукріплення несучої здатності, та внести відповідні зміни у частині перерахунку об`ємів днопоглиблення; повторний лист від 15.12.2021 № 500 про зазначені обставини та простій земкаравану у зв`язку із відсутністю відповіді;

- лист ДП «Адміністрація морських портів України» від 17.12.2021 № 1776/21-02-03 про неможливість внесення змін в технічні вимоги;

- лист ТОВ «ЛАКОСА» від 22.12.2021 № 514 про забезпечення участі представника позивача 24.12.2021 для підняття водолазами з дна та укосів зразків для вивчення механічних та міцносних характеристик для визначення групи ґрунту за важкістю розробки.

ДП «Адміністрація морських портів України», звертаючись до суду з позовними вимогами про стягнення пені у розмірі 1 378 856,13 грн та штрафу у розмірі 920 185,10 грн, обґрунтувало їх неналежним виконанням ТОВ «ЛАКОСА» зобов`язань за договором про надання послуг від 06.01.2021 №2-В-РЕФ-21 в частині строків надання послуг, що є підставою для нарахування пені та штрафу відповідно до пункту 15.4 договору.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, врахувавши, що виконавцем вчинялися дії, направлені на досягнення мети договору, а дії замовника сповільнювали строки надання виконавцем передбачених договором послуг, а також врахувавши положення пункту 15.2 договору, дійшов висновку, що прострочення встановленого договором 150 денного строку надання послуг становить 10 календарних днів за період з 19.12.2021 по 29.12.2021. Разом в цим, встановивши, що позивач був зобов`язаний здійснити оплату за надані послуг за грудень 2021 року відповідно до акту приймання виконаних робіт № 5, суд першої інстанції дійшов висновку, що стягненню з відповідача підлягає пеня у розмірі 78 994,76 грн за 10 днів прострочення виконання зобов`язань за договором.

Частково скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції, врахувавши періоди зупинок (простоїв) днопоглиблювального обладнання виконавця, які були оформлені відповідно до пунктів 3.5, 3.9 договору, а також те, що акт приймання виконаних робіт № 5 за грудень 2021 року позивачем підписано не було у зв`язку із наявність заперечень позивача щодо виконання відповідачем робіт за цим актом, встановив прострочення відповідачем виконання зобов`язання за договором на 101 календарний день, у зв`язку з чим дійшов висновку про доведеність позовних вимог про стягнення пені у розмірі 1 378 856,13 грн та штрафу у розмірі 920 185,10 грн. При цьому врахувавши обставини справи у їх сукупності та скориставшись правом на зменшення штрафних санкцій, суд апеляційної інстанції зменшив розмір пені до 413 656,83 грн та штрафу до 276 055,53 грн.

У поданій касаційній скарзі ДП «Адміністрація морських портів України» зазначає, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та частини 1 статті 233 Господарського кодексу України (далі - ГК України) без урахування висновків щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, у постановах Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/10334/21, від 20.10.2021 у справі № 910/8396/20, від 24.02.2022 у справі № 924/633/20, від 30.03.2021 у справі № 902/538/18 (позивачем помилково зазначено від 24.02.2021), від 14.09.2021 у справі № 910/7256/20, від 19.08.2021 у справі № 910/11889/20, від 16.03.2021 у справі № 922/266/20, від 14.07.2021 у справі № 916/878/20, від 31.03.2020 у справі № 910/8698/19, від 07.06.2022 у справі № 904/5858/20 (904/4630/21), від 15.06.2022 у справі № 922/2141/21, від 02.11.2022 у справі № 910/14591/21, у постанові Верховного Суду України від 14.09.2016 у справі № 6-473цс16.

За доводами касаційної скарги, судом апеляційної інстанції не враховано, що відповідач не звертався до суду з клопотанням про зменшення розміру нарахованих позивачем пені та штрафу, відповідно матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б доводили існування обставин, що можуть бути підставою для зменшення заявлених до стягнення сум пені та штрафу.

ТОВ «ЛАКОСА» у поданій касаційній скарзі посилається на те, що судом апеляційної інстанції при вирішення спору неправильно застосовано положення статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України, без урахування висновків щодо застосування цих норм права, викладених у постанові Великої Палати Верховного суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (відповідачем помилково зазначено № 902/417/19), постановах Верховного Суду від 30.03.2021 у справі № 902/538/18 (відповідачем помилково зазначено від 14.09.2021), від 31.03.2020 у справі № 910/8698/19, від 15.09.2022 у справі № 910/10334/21, від 16.03.2021 у справі № 902/417/18. Також, скаржник посилається на неврахування судом апеляційної інстанції висновків, викладених у постановах Вищого господарського суду України від 13.09.2017 у справі № 922/4783/16, від 23.02.2015 у справі № 910/7686/13, від 11.05.2012 у справі № 21/5005/14068/2011.

У касаційній скарзі відповідач зазначає, що при вирішення питання щодо зменшення нарахованих позивачем пені та штрафу судом апеляційної інстанції не враховано, що під час розгляду справи відповідачем не заявлялось клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Крім того, суд апеляційної інстанції не здійснив перерахунку нарахованих позивачем пені та штрафу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення у межах доводів і вимог касаційних скарг, виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина 2 статті 509 ЦК України).

Частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як правильно встановлено судом апеляційної інстанції, договір про надання послуг від 06.01.2021 № 2-В-РЕФ-21, укладений між ДП «Адміністрація морських портів України» та ТОВ «ЛАКОСА», за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до частини 1 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (частина 1 статті 846 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України ).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина 1 статті 611 ЦК України).

Як встановлено судом апеляційної інстанції, відповідно до пункту 3.1 договору виконавець зобов`язаний надати послуги в строк, що не перевищує 150 календарних днів безпосереднього надання послуг від дати початку надання послуг.

За умовами договору до строку надання послуг не зараховується час зупинок (простоїв) днопоглиблювального обладнання виконавця, які виникли з підстав передбачених підпунктами 3.5.1 -3.5.10 договору.

Судом апеляційної інстанції установлено, що строк зупинок (простоїв) днопоглиблювального обладнання виконавця через причини, передбачені у підпунктах 3.5.1-3.5.10 договору зафіксовано в актах, підписаних уповноваженими представниками сторін, а саме:

- від 18.03.2021 зупинки (простою) днопоглиблювального обладнання з несприятливих гідрометеорологічними умов (відповідно до п.3.5.3 договору);

- від 24.03.2021 зупинки (простою) днопоглиблювального обладнання з несприятливих гідрометеорологічними умов (відповідно до п.3.5.3 договору);

- від 14.04.2021 зупинки (простою) днопоглиблювального обладнання через нерест риб у період з 15.04.2021 по 29.05.2021 (відповідно до п.3.5.4 Договору).

Також, відповідно до додаткових угод № 1 від 10.03.2021 та № 2 від 16.03.2021 за спільним рішенням сторін строк надання послуг було зупинено у період з 10.03.2021 по 15.03.2021.

Отже, врахувавши зазначені періоди зупинок (простоїв) надання відповідачем послуг, які були оформлені відповідно до умов договору, суд апеляційної інстанції встановив, що відповідач свого обов`язку з надання послуг у визначений договором строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання на 101 календарний день, такі дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань, що є підставою для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з частиною 1 статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (частини 1, 2 статті 217 ГК України).

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення (частина 1 статті 218 ГК України).

Відповідно до статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Частиною 6 статті 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з пунктом 15.4 договору за порушення строків надання послуг виконавець сплачує на користь замовника пеню у розмірі 0,1% вартості послуг, щодо яких допущено прострочення надання послуг, за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 календарних днів додатково сплачується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Встановивши прострочення виконання відповідачем зобов`язання за договором про надання послуг від 06.01.2021 № 2-В-РЕФ-21, суд апеляційної інстанції врахував характер спірних правовідносин та встановлені у справі обставини у їх сукупності, а також введення на території України воєнного стану, складність надання передбачених договором послуг, відсутність доказів понесення позивачем збитків у наслідок порушення відповідачем строків надання послуг та з метою збалансованості інтересів сторін скористався передбаченим законом правом на зменшення штрафних санкцій та дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру пені до 413 656,83 грн та розміру штрафу до 276 055,53 грн.

Таким чином, встановивши наявність обставин для застосування приписів статті 233 ГК України та статті 551 ЦК України до спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції обґрунтовано зменшив розміри пені та штрафу.

Так, однією з підстав касаційного оскарження судових рішень, відповідно до пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Зі змісту зазначеної норми права випливає, що оскарження судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, може мати місце за наявності таких складових: неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права апеляційним судом у справі, в якій подано касаційну скаргу, та у постанові Верховного Суду, яка містить висновок щодо застосування цієї ж норми права у подібних правовідносинах; ухвалення різних за змістом судових рішень у справі, у якій подано касаційну скаргу, і у справі, в якій винесено постанову Верховного Суду; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

Отже, для касаційного перегляду з підстави, передбаченої у пункті 1 частини 2 статті 287 ГПК України, наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі недостатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є подібність правовідносин у справі, в якій Верховний Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається. Тобто застосування правового висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду, залежить від тих фактичних обставин, які будуть встановлені судом у кожній конкретній справі за результатом оцінки поданих сторонами доказів. При цьому встановлені судом фактичні обставини у кожній справі можуть бути різними.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 зазначено, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

ДП «Адміністрація морських портів України» у касаційній скарзі підставу касаційного оскарження судових рішень, передбачену пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, обґрунтувало тим, що судом апеляційної інстанції при вирішенні питання щодо зменшення штрафних санкцій не враховано висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, у постановах Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/10334/21, від 20.10.2021 у справі № 910/8396/20, від 24.02.2022 у справі № 924/633/20, від 30.03.2021 у справі № 902/538/18 (позивачем помилково зазначено від 24.02.2021), від 14.09.2021 у справі № 910/7256/20, від 19.08.2021 у справі № 910/11889/20, від 16.03.2021 у справі № 922/266/20, від 14.07.2021 у справі № 916/878/20, від 31.03.2020 у справі № 910/8698/19, від 07.06.2022 у справі № 904/5858/20 (904/4630/21), від 15.06.2022 у справі № 922/2141/21, від 02.11.2022 у справі № 910/14591/21, постанові Верховного Суду України від 14.09.2016 у справі № 6-473цс16.

ТОВ «ЛАКОСА» у касаційній скарзі підставу касаційного оскарження судових рішень, передбачену пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, обґрунтувало тим, що судом апеляційної інстанції при вирішенні питання щодо зменшення штрафних санкцій не враховано висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (відповідачем помилково зазначено № 902/417/19), постановах Верховного Суду від 30.03.2021 у справі № 902/538/18 (відповідачем помилково зазначено від 14.09.2021), від 31.03.2020 у справі № 910/8698/19, від 15.09.2022 у справі № 910/10334/21, від 16.03.2021 у справі № 902/417/18. Також, скаржник посилається на неврахування судом апеляційної інстанції висновків, викладених у постановах Вищого господарського суду України від 13.09.2017 у справі № 922/4783/16, від 23.02.2015 у справі № 910/7686/13, від 11.05.2012 у справі № 21/5005/14068/2011.

Так, аналіз висновків, зроблених судом апеляційної інстанції у справі № 916/2263/22 щодо застосування статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України, не свідчить про їх невідповідність висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, у постановах Верховного Суду від 20.10.2021 у справі № 910/8396/20, від 24.02.2022 у справі № 924/633/20, від 30.03.2021 у справі № 902/538/18, від 14.09.2021 у справі № 910/7256/20, від 19.08.2021 у справі № 910/11889/20, від 16.03.2021 у справі № 922/266/20, від 14.07.2021 у справі № 916/878/20, від 31.03.2020 у справі № 910/8698/19, від 15.09.2022 у справі № 910/10334/21, від 07.06.2022 у справі № 904/5858/20 (904/4630/21), від 15.06.2022 у справі № 922/2141/21, від 02.11.2022 у справі № 910/14591/21, постанові Верховного Суду України від 14.09.2016 у справі № 6-473цс16, на які посилаються скаржники (ДП «Адміністрація морських портів України» та ТОВ «ЛАКОСА») у касаційних скаргах, оскільки зазначені висновки (щодо наявності/відсутності підстав для зменшення розміру штрафних санкцій) не є різними за своїм змістом, а зроблені судами з урахуванням інших фактичних обставин, встановлених судами попередніх інстанцій у кожній конкретній справі, які формують зміст спірних правовідносин і зумовили прийняття відповідного рішення, що не дає підстави вважати правовідносини у цих справах подібними.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, 16.03.2021 Верховним Судом не приймалась постанова у справі № 902/417/18, на яку посилається ТОВ «ЛАКОСА» у касаційній скарзі на обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України.

Посилання скаржників (ДП «Адміністрація морських портів України» та ТОВ «ЛАКОСА») на те, що судом апеляційної інстанції без клопотання відповідача зменшено розмір штрафних санкцій, не заслуговують на увагу, оскільки законом (стаття 233 ГК України, стаття 551 ЦК України) передбачено право суду на зменшення штрафних санкцій не лише за клопотанням сторони, а й з власної ініціативи.

Доводи ТОВ «ЛАКОСА» про те, що суд апеляційної інстанції, дійшовши висновку про неврахування у строк виконання відповідачем зобов`язань за договором періодів зупинки (простоїв) днопоглиблювального обладнання виконавця, зафіксованих в актах від 18.03.2021, від 24.03.2021, від 14.04.2021 та в додаткових угодах № 1 від 10.03.2021, № 2 від 16.03.2021, не здійснив перерахунок нарахованих позивачем розмірів штрафу і пені, не беруться судом касаційної інстанції до уваги, оскільки суд апеляційної інстанції скористався правом, передбаченим статтею 233 ГК України та статтею 551 ЦК України та зменшив розмір штрафних санкцій, нарахованих позивачем, а тому зазначене не призвело до ухвалення неправильного рішення.

Крім того, Верховний Суд не бере до уваги посилання ТОВ «ЛАКОСА» на неврахування судом апеляційної інстанції правових позицій, наведених у постановах Вищого господарського суду України від 13.09.2017 у справі № 922/4783/16, від 23.02.2015 у справі № 910/7686/13, від 11.05.2012 у справі № 21/5005/14068/2011, оскільки за змістом частини 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд має враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені саме у постановах Верховного Суду, тоді як постанови Вищого господарського суду України не є джерелом правозастосовчої практики та не є обов`язковими для врахування при застосуванні судами норм права у розумінні цієї правової норми (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 03.03.2020 у справі № 916/806/19, від 10.06.2020 у справі № 914/2259/17).

Верховний Суд також зазначає, що інші доводи скаржників, викладені у касаційних скаргах фактично спрямовані на спонукання Суду до необхідності переоцінки вже оцінених судом апеляційної інстанції доказів та встановлення нових обставин справи, що відповідно до статті 300 ГПК України, виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Зважаючи на викладене, наведена скаржниками підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваного судового рішення.

Наведене в сукупності виключає можливість задоволення касаційних скарг.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції, за результатами розгляду касаційної скарги, має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Ураховуючи наведене, суд касаційної інстанції, переглянувши оскаржуване судове рішення в межах доводів касаційних скарг ДП «Адміністрація морських портів України» та ТОВ «ЛАКОСА», дійшов висновку про залишення зазначених касаційних скарг без задоволення, а постанови суду апеляційної інстанції - без змін.

Судовий збір за подання касаційних скарг в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржників.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ренійського морського порту) та Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАКОСА» залишити без задоволення.

2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.09.2023 у справі № 916/2263/22 залишити без змін.

3. Поновити виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.09.2023 у справі № 916/2263/22.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. С. Берднік

Судді: Н. О. Багай

В. А. Зуєв