СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2023 року м. Харків Справа № 922/3236/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О. , суддя Пуль О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу відповідача - фізичної особи-підприємця Гріншпуна Олександра Семеновича (вх. № 2256 Х/2-5) на рішення Господарського суду Харківської області від 06.10.2023 (ухвалене у порядку спрощеного позовного провадження у приміщенні господарського суду Харківської області суддею Сальніковою Г.І., повний текст складено 06.10.2023 ) у справі № 922/3236/23

за позовом фізичної особи-підприємця Цимцби Дмитра Давидовича, м.Харків

до фізичної особи-підприємця Гріншпуна Олександра Семеновича, Харківська обл., смт. Васищеве

про стягнення 133527,32 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Цимцба Дмитро Давидович звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до фізичної особи-підприємця Гріншпуна Олександра Семеновича про стягнення заборгованості у розмірі 133527,32 грн. за договором суборенди від 19.11.21 №14/2021 в частині сплати орендної плати за період з березня 2022 року по липень 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на належне виконання взятих на себе зобов`язань за договором суборенди від 19.11.2021 №14/2021 щодо передання відповідачу в суборенду приміщення та порушення відповідачем умов цього Договору в частині повної та своєчасної сплати орендної плати та експлуатаційних витрат з березня 2022 року по липень 2023 року що мало наслідком виникнення заборгованості за орендну плату та експлуатаційні витрати у розмірі 133527,32 грн., яка залишається не сплаченою.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 06.10.2023 у справі № 922/3236/23 позов задоволено.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця Гріншпун Олександра Семеновича на користь Фізичної особи-підприємця Цимцби Дмитра Давидовича заборгованість у розмірі 133527,32 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн.

В обґрунтування рішення суд послався на доведення позивачем порушення відповідачем умов пункту 2.2., 4.1. Договору щодо своєчасної та повної сплати орендної плати та експлуатаційних витрат та виникнення у зв`язку з цим спірної суми заборгованості, в той час як жодних доказів на спростування правомірності та обґрунтованості позовних вимог матеріали справи не містять та відповідачем суду не надано.

Відповідач - фізична особа-підприємець Гріншпун Олександр Семенович подав на зазначене рішення до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на нез`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність викладених в рішенні висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, просить це рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач послався на те, що:

- з початку збройної агресії рф проти України (24.02.2022) відповідач не користувався орендованим приміщенням, оскільки виїхав за межі України та знаходився в Німеччині, на підтвердження чого до апеляційної скарги додав відповідні документи, в той час як позивач з 24 лютого 2022 року не складав та не направляв на адресу відповідача актів наданих послуг та рахунків на компенсацію експлуатаційних витрат, а тому відповідач правомірно, у відповідності до умов Договору суборенди, не сплачував орендні платежі та компенсацію експлуатаційних витрат, так як вважав, що послуги з оренди йому не надаються;

- представник відповідача Лебедєва В.О., яка діяла на підставі довіреності від 05.09.2022 № 1581, намагалася увійти до орендованого приміщення з метою забрати речі відповідача, які там знаходилися, але їй було відмолено у доступі до приміщення, про що вона повідомила Начальника відділу поліції № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, на підтвердження чого до апеляційної скарги додано відповідні пояснення та заява, підписані Лебедєвою В.О.;

- 07.10.2022 відповідач, не маючи наміру продовджувати дію Договору суборенди, надіслав позивачу цінним листом з описом вкладення повідомлення про дострокове розірвання цього Договору, в той час як позивач надіслав на адресу відповідача лист, в якому повідомив про наявність заборгованості за Договором суборенди станом на 23.12.2022, без зазначення її розміру, просив її погасити, та повідомив про своє небажання продовжувати (пролонгувати) Договір суборенди на наступний 2023 рік, з чого вбачається розірвання Договору суборенди за взаємною згодою сторін ще у вересні 2022 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2023 для розгляду справи № 922/3236/23 сформовано склад колегії суддів: головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.11.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача - фізичної особи-підприємця Гріншпуна Олександра Семеновича на рішення господарського суду Харківської області від 06.10.2023 у справі № 922/3236/23 та ухвалено здійснити її розгляд без повідомлення учасників справи.

17.11.2023 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. № 14185), згідно з яким він просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення- без змін.

В обґрунтування заперечень проти доводів апеляційної скарги позивач зазначив, зокрема, те, що неотримання відповідачем актів приймання-передачі не може свідчити про ненадання спірного приміщення в користування, а тому не звільняє від сплати орендної плати, додаткова угода про розірвання спірного Договору в порядку п. 9.3 сторонами не укладалась, акт приймання-передачі приміщення з оренди не підписувався, а тому відповідач безпідставно посилається на розірвання Договору у вересні 2022 року.

При цьому позивач у відзиві на апеляційну скаргу підтвердив, що у вересні 2022 року представнику відповідача Лебедєвій В.О. дійсно було відмовлено в доступі до орендованих приміщень на підставі п. 6.5. спірного Договору суборенди.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах, встановлених статтею 269 ГПК України, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, зважаючи на таке.

19.11.2021 між Фізичною особою-підприємцем Цимцба Дмитром Давидовичем (надалі - позивач, орендар) та Фізичною особою-підприємцем Гріншпун Олександром Семеновичем (надалі - відповідач, суборендар) було укладено договір суборенди №14/2021 (надалі Договір суборенди), відповідно до умов пункту 1.1. якого орендар передає, а суборендар приймає в тимчасове користування адміністративні приміщення площею 67,10 кв.м. розташовані за адресою: 61052, м. Харків, вул. Маліновського, буд. 3. Орендоване приміщення розташоване на 2-му поверсі будівлі літ. "Б-1" оф. №17/8, 17/9.

Умовами пункта 1.2. Договору суборенди погоджено, що вказане в п. 1.1. Договору приміщення використовується суборендарем виключно під офіс.

Згідно з пунктом 1.7 Договору суборенди орендар підтверджує, що його укладено з попередньої письмової згоди власника приміщення, та додаткової угоди з боку власника орендованих приміщень на укладення цієї Додаткової угоди не потрібно.

Відповідно до умов пункту 2.1. Договору суборенди , орендар зобов`язується передати в оренду приміщення для тимчасового використання суборендарем відповідно до предмету договору.

Умовами пунктом 2.2. Договору суборенди передбачено, що суборендар зобов`язується використовувати орендоване приміщення винятково по прямому призначенню, вказаному в п. 1.2. Договору; cвоєчасно вносити орендну плату відповідно до п. 4.1. Договору; компенсувати орендареві вартість спожитої електроенергії згідно показників приладів обліку, встановлених в орендованих приміщеннях. Розрахунок кількості та вартості спожитої електроенергії здійснює представник орендаря; компенсувати орендареві вартість спожитого природного газу згідно Угоди про участь в експлуатаційних витратах; відшкодувати орендареві вартість експлуатаційних витрат (компенсація за спожиті електроенергію, природний газ, послуги зв`язку і т.п.) протягом 3-х календарних днів з моменту виписки рахунку або рахунку-акту.

Умовами пункту 3.2. Договору суборенди погоджено, що передача орендованих приміщень відбувається згідно акта прийому-передачі. Орендовані приміщення вважаються переданими в оренду з моменту підписання акту прийому-передачі.

Згідно з пунктом 3.5. Договору суборенди у разі незвільнення суборендарем орендованих приміщень після закінчення терміну дії договору (за умови відсутності угоди про пролонгацію), а також в разі наявності заборгованості по орендній платі та/або додатковим платежам (компенсація експлуатаційних витрат та штрафи) більш 15 календарних днів, суборендар надає орендареві право самостійно відкрити і звільнити орендовані приміщення від майна, що знаходиться в орендованих приміщеннях. При цьому орендар має право розмістити таке майно в будь-якому зручному для орендаря місці (в т.ч. на відкритому повітрі). При цьому орендар не несе відповідальності за збереження, втрату або пошкодження даного майна.

Пунктом 6.5. Договору суборенди передбачено, що в разі порушення суборендарем умов цього Договору, орендар має право на свій розсуд вжити заходи, зокрема, у вигляді обмеження та/або припинення доступу суборендаря чи його працівників, клієнтів в орендовані приміщення.

Умовами пункту 4.1. Договору суборенди між сторонами погоджено, що за приміщення суборендар сплачує орендареві орендну плату. Розмір і розрахунок орендної плати вказаний в Протоколі узгодження величини орендної плати. Оплата здійснюється за кожен місяць вперед до 5-го числа поточного місяця.

Пунктом 4.3. Договору суборенди передбачено, що суборендар зобов`язаний до моменту підписання договору або в день його підписання перерахувати орендареві орендну плату за два місяці вперед (за перший місяць і за останній).

Згідно з пунктом 4.4. Договору суборенди, оплата за використання приміщень відбувається шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок орендаря.

Умовами пункту 10.1. Договору суборенди погоджено, що він вступає в дію з моменту підписання, але в будь-якому випадку не раніше факту повної оплати загальної вартості послуг і діє до 31 грудня 2022 року. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не пізніше ніж за 20 календарних днів до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії.

Пунктом 9.3. Договору передбачено, що всі доповнення і зміни до нього оформлюються виключно в письмовій формі у вигляді додаткових угод, що є невід`ємною частиною Договору.

Додатком №5 до договору суборенди №14/2021 від 19.11.2021 є Протокол узгодження величини орендної плати від 01.02.2022, відповідно до якого сторонами була досягнута згода встановити розмір щомісячної орендної плати за оренду адміністративних приміщень - 8640,00 грн. (ПДВ не передбачений). Погоджено, що вказаний протокол є підставою для проведення взаємних розрахунків і платежів між суборендарем і орендарем.

Зі змісту Акту прийому-передачі приміщення від 06.12.2021 вбачається, що позивач передав, а відповідач прийняв адміністративні приміщення загальною площею 67,10 кв.м., розташовані за адресою: м. Харків. вул. Маліновського, буд. 3, згідно договору суборенди №14/2021 від 19.11.2021. У вказаному Акті прийому-передачі приміщення зазначено, що сторони вважають взаємні зобов`язання по прийому-передачі орендованого приміщення по договору виконаними та не мають взаємних претензій. Стан приміщення придатний для використання його у відповідності до п. 1.2. укладеного договору суборенди.

Додатковою угодою від 31.01.2022 до договору суборенди від 19.11.2021 №14/2021 сторони досягли згоди викласти пункту 1.1. договору в наступній редакції: "1.1. Орендар передає, а суборендар приймає в тимчасове користування адміністративні (офісні) приміщення площею 25 кв.м. (орендовані приміщення). Дані приміщення розташовані за адресою: 61052, м. Харків, вул. Маліновського, буд. 3, к.30, 31. Орендоване приміщення розташоване на 1-му поверсі будівлі літ. "Е-2 оф. №30,31". Дана угода вступає в дію 01 лютого 2022 .

Відповідно до Акту прийому-передачі приміщення від 31.01.2022 орендар передав, а суборендар прийняв адміністративні приміщення загальною площею 25 кв. м., розташовані за адресою: м. Харків, вул. Маліновського, буд. 3, згідно з договором суборенди від 19.11.2021 №14/2021 та додаткової угоди від 31.01.2022.

Матеріали справи також свідчать, що 19.11.2021 та 01.02.2022 між орендарем та суборендарем було укладено угоди про участь в експлуатаційних витратах у якості додатку №2 до договору суборенди №14/2021 від 19.11.2021, відповідно до умов пункту 6-7 яких, метою укладення договору є компенсація понесених орендарем витрат по оплаті постачання і транспортування газу. Орендар не має мети отримання від даної компенсації прибутку. Компенсація здійснюється без будь-яких націнок та нарахувань.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач за допомогою засобів поштового зв`язку звертався до відповідача з листами вих. №1/22 від 22.09.2022 та вих. №1/23 від 23.12.2022, в яких з обґрунтуванням фактичних підстав звернення вказував про наявність заборгованості із сплати орендної плати за договором суборенди №14/2021 від 19.11.2021, надіславши їх на зареєстровану адресу місцезнаходження відповідача: 62495,Харківська область, Харківський район, смт. Васищеве, вул. Слобідська ,161.

10 липня 2023 комісією у складі: ФОП Цимцба, Писаревського О.М., Шершньова О.Г., Решетнік О.В. складено Акт, в якому зазначено про те, що комісією було проведено обстеження адміністративного приміщення (офісу) загальною площею 25 кв. м., розташованого за адресою: 61052, м. Харків, вул. Маліновського, буд. 3, на 1-му поверсі будівлі літ. "Е-2", оф. №30, 31, яке згідно договору суборенди №14/2021 від 19.11.2021 використовує ФОП Гріншпун Олександр Семенович. За результатами проведеного обстеження приміщення комісією зроблено такий висновок: враховуючи відсутність документів стосовно звільнення орендованого приміщення та наявності великої кількості документів щодо господарської діяльності ФОП Гріншпун Олександра Семеновича, приміщення продовжує використовуватись ФОП Гріншпун Олександром Семеновичем для своєї господарської діяльності, а також для зберігання свого майна та документів. Також, зроблено висновок, що станом на дату огляду приміщення не звільнено та продовжує використовуватись відповідачем.

Як зазначено вище, в обґрунтування позовних вимог позивач послався на належне виконання взятих на себе зобов`язань за договором суборенди від 19.11.2021 №14/2021 щодо передання відповідачу в суборенду приміщення та порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за цим Договором в частині здійснення повної та своєчасної сплати орендної плати у період з березня 2022 рроку по липень 2023 року, що мало наслідком виникнення заборгованості за оренду плату та експлуатаційні витрати у розмірі 133527,32 грн., яка залишається не сплаченою.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Натомість, як зазначено вище, в обгрунтування апеляційної скарги відповідач послався, зокрема, на те, що він з початку збройної агресії рф проти України не користувався орендованим приміщенням, оскільки виїхав за межі України та знаходився в Німеччині, на підтвердження чого до апеляційної скарги додав відповідні документи.

При цьому відповідач в апеляційній скарзі зазначив, що його представник Лебедєва В.О., яка діяла на підставі довіреності, намагалася війти до орендованого приміщення з метою забрати його майно, але їй було відмолено у доступі до приміщення, про що вона повідомила Начальника відділу поліції № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, на підтвердження чого до апеляційної скарги додано відповідні пояснення та заява від 22.09.2022, підписані Лебедєвою В.О.

Також в апеляційній скарзі відповідач послався на те, що 07.10.2022 він, не маючи наміру продовджувати дію Договору суборенди, надіслав позивачу повідомлення про дострокове розірвання цього Договору, на підтвердження чого до апеляційної скарги додано копію відповідного повідомлення, яке від імені відповідача підписано Лебедєвою В.О., із зазначенням, що вона діє на підставі довіреності від 05.09.2022 № 1581.

Копію вказаної довіреності від 05.09.2022 № 1581 відповідачем надано на вимогу ухвали суду апеляційної інстанції від 05.12.2023, якою було задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

Як зазначалось вище, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якою визначено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів приймає додані до апеляційної скарги докази, оскільки з матеріалів справи вбачається неможливість подання відповідачем вказаних доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З наданих відповідачем доказів вбачається, зокрема, те, що відповідач дійсно з початку збройної агресії рф проти України виїхав за межі України та знаходився в Німеччині; його представник Лебедєва В.О., яка діяла на підставі довіреності, намагалася війти до орендованого приміщення з метою забрати майно відповідача, але їй було відмолено у доступі до приміщення, про що вона повідомила Начальника відділу поліції № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області.

Дана справа розглядалась судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Разом з цим, відповідачем не подавалось суду першої інстанції будь-яких заяв, в тому числі заяв по суті справи з обгрунтуванням своєї позицій по справі, а також будь-яких доказів, в той час як копії ухвал суду та оскаржуваного рішення, що надсилались судом першої інстанції на зареєстроване місцезнаходження відповідача, повертались поштою у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, тоді як в обгрунтування апеляційної скарги відповідач послався, зокрема, на те, що він з початку збройної агресії рф проти України не користувався орендованим приміщенням, оскільки виїхав за межі України та знаходився в Німеччині, на підтвердження чого до апеляційної скарги додав відповідні офіційні документи, які відповідно до чинного законодавства фіксують перебування особи за кордоном .

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи, колегія суддів не погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення всієї заявленої позивачем суми, з наступних мотивів.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.

Згідно зі статтею 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 174 Господарського кодексу України серед підстав виникнення господарських зобов`язань передбачено господарські договори.

Згідно з ч. 2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Статтею 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Спірний Договір за своєї правовою природою є договором найму(оренди) майна.

Згідно із статтею 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до частини 1 статті 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною 6 статті 283 Господарського кодексу України передбачено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 774 Цивільного кодексу України, передання наймачем речі у володіння та користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом.

Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму.

До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Як правомірно зазначив суд першої інстанції, приймаючи до уваги встановлену статтею 204 Цивільного кодексу України та неспростовану в межах цієї справи в порядку статті 215 Цивільного кодексу України презумпцію правомірності зазначеного Договору суборенди, він у розумінні статей 11, 509 ЦК України та статей 173, 174 ГК України є підставою для виникнення та існування обумовлених таким Договором кореспондуючих прав і обов`язків сторін. При укладенні та підписанні договору суборенди від 19.11.2021 №14/2021 та додаткової угоди до нього, сторони чітко визначили та погодили всі істотні умови договору, а тому він є укладеним.

Статтею 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Згідно зі статтею 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Орендар має право вимагати зменшення розміру орендної плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, змінилися передбачені договором умови господарювання або істотно погіршився стан об`єкта оренди.

Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1, 2 статті 538 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання.При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

За змістом цієї статті зустрічність виконання зобов`язання полягає у виконанні однією стороною взаємного обов`язку, тобто такого обов`язку, виконання якого відповідно до умов договору обумовлене виконанням свого обов`язку другою стороною. При цьому визначеність договором обумовленості зустрічного виконання може випливати зі змісту договору в цілому, із закону чи із суті зобов`язання. Разом з цим, одночасність зустрічного виконання означає не одномоментність, а послідовність виконання у максимально стислий розумний строк після здійснення (початку здійснення) іншою стороною виконання, яким зустрічне виконання зумовлене.

Таким чином зустрічне виконання слід розуміти як виконання наступне, таке, що слідує за здійсненням іншою стороною передуючого виконання, тобто за виконанням іншою стороною обов`язку, виконанням якого обумовлене зустрічне виконання.

Виходячи із законодавчого визначення договору оренди, орендної плати та суті зобов`язання за таким Договором, обов`язок зі сплати орендної плати є зустрічним задоволенням за надану можливість використовувати орендоване майно.

В даному випадку спірне нерухоме майно за Договором суборенди надано відповідачеві для використання в якості офісного приміщення.

Передання спірного нерухомого майна в оренду відбулось 06.12.2021 за актом приймання-передачі.

Разом з цим, як зазначено вище, доданими до апеляційної скарги доказами в їх сукупності та самим позивачем у відзиві на апеляційну скаргу підтверджено, що з 22 вересня 2022 року відповідачу, в особі його представника Лебедєвої В.О., дійсно було відмовлено в доступі до орендованих приміщень на підставі п. 6.5. спірного Договору суборенди, яким позивачу надано право в разі допущення відповідачем порушення умов договору обмежити останньому доступ до орендованого приміщення.

Відповідно до статті 235 Господарського кодексу України, за порушення господарських зобов`язань до суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов`язання, що використовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку.

До суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором.

Оперативно-господарські санкції застосовуються незалежно від вини суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання.

Статтею 236 Господарського кодексу Українипередбачено, що у господарських договорах сторони можуть передбачати використання таких видів оперативно-господарських санкцій:

1) одностороння відмова від виконання свого зобов`язання управненою стороною, із звільненням її від відповідальності за це - у разі порушення зобов`язання другою стороною;

відмова від оплати за зобов`язанням, яке виконано неналежним чином або достроково виконано боржником без згоди другої сторони;

відстрочення відвантаження продукції чи виконання робіт внаслідок прострочення виставлення акредитива платником, припинення видачі банківських позичок тощо;

2) відмова управненої сторони зобов`язання від прийняття подальшого виконання зобов`язання, порушеного другою стороною, або повернення в односторонньому порядку виконаного кредитором за зобов`язанням (списання з рахунку боржника в безакцептному порядку коштів, сплачених за неякісну продукцію, тощо);

3) встановлення в односторонньому порядку на майбутнє додаткових гарантій належного виконання зобов`язань стороною, яка порушила зобов`язання: зміна порядку оплати продукції (робіт, послуг), переведення платника на попередню оплату продукції (робіт, послуг) або на оплату після перевірки їх якості тощо;

4) відмова від встановлення на майбутнє господарських відносин із стороною, яка порушує зобов`язання.

Перелік оперативно-господарських санкцій, встановлений у частині першій цієї статті, не є вичерпним. Сторони можуть передбачити у договорі також інші оперативно-господарські санкції.

Оскільки у відповідача станом на 22.09.2022 була наявна заборгованість з орендної плати, відповідач у відповідності до п. 6.5. Договору суборенди застосував оперативно-господарську санкцію у вигляді припинення доступу до орендованого приміщення, що виключало можливість використання його відповідачем (мале місце відсторонення від використання) за обставин, за які він відповідає, а тому до відповідних правовідносин не може бути застосована норма ч. 6 ст. 762 щодо звільнення від сплати орендної плати.

Разом з цим, за змістом статей 759, 762 Цивільного кодексу України та статей 283, 286 Господарського кодексу України та виходячі із суті зобов`язань за договором оренди орендна плата є зустрічним виконанням за надану можливість використовувати орендоване майно за визначеним у договорі призначенням, а тому вимоги щодо її стягнення з відповідача за період його відсторонення позивачем від такого використання, навіть на підставі умов Договору суборенди в порядку застосування оперативно-господарської санкції за порушення зобов`язань, суперечить наведеним нормам, суті зобов`язання та не відповідає встановленим ст. 3 Цивільного кодексу України засадам цивільного законодавства, а саме добросовісності, розумності та справедливості, на яких, відповідно до ч. 2 статті 509 цього Кодексу, повинно ґрунтуватись зобов`язання.

Крім цього, позивач нарахував орендну плату за період після закінчення строку Договору - після 31.12.2022, тобто у період відсутності підстав для її нарахування, що також не враховано судом першої інстанції.

Таким чином нарахування позивачем орендної плати починаючи з 22.09.2022 є безпідставним, а тому відповідні вимоги задоволенню не підлягають.

Разом з цим, відповідач не навів доводів та не надав доказів щодо неможливості використовувати орендоване приміщення до 22 вересні 2022 року, зміну передбачених Договором умов господарювання або істотного погіршення стану об`єкта оренди, які можуть бути підставою для звільнення від сплати орендної плати до вказаної дати відповідно до ч. 6 статті 762 Цивільного кодексу України.

Зокрема, обставина виїзду відповідача до Німеччини у зв` язку з початком збройної агресії рф проти України не зумовлює об`єктивну неможливість використання орендованого приміщення в якості офісу до 22.09.2022, оскільки приміщення не має недоліків, зокрема пошкоджень, отриманих внаслідок бойових дій, територія м. Харкова не є окупованою чи територію, на якій ведуться активні бойові дії, доступ відповідача до орендованого приміщення в цей період жодним чином не був обмеженим.

Зазначена обставина не свідчить також про наявність встановлених Договором суборенди та законом підстав для припинення зобов`язань, що виникли з відповідного Договору.

Колегія суддів відхиляє як такі, що суперечать матеріалам справи, доводи апеляційної скарги щодо того, що спірний Договір є розірваним з вересня 2022 у зв`язку із направленням відповідачем позивачу цінним листом з описом вкладення повідомлення про дострокове розірвання цього Договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового оборогу, вимог розумності та справедливості.

Положеннями статей 11, 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

За положеннями статті 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частинами першою і другою статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Отже, зазначеною нормою встановлено основне правило щодо можливості припинення зобов`язання лише на підставі договору або закону. При цьому припинення зобов`язання на вимогу однією зі сторін можливе, якщо такі дії вчинені відповідно до вимог закону або передбачені умовами договору.

Положеннями статті 651 Цивільного кодексу України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Аналогічні положення містить стаття 291 Господарського кодексу України.

Статтею 188 Господарського кодексу України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Таким чином, за змістом наведених положень закону одностороння відмова від договору можлива лише у випадках встановлених законом та Договором.

Натомість спірним Договором та чинним законодавством не передбачено право відповідача на відмову від Договору оренди за обставин, на які він посилається, натомість пунктом 9.3. Договору передбачено, що всі доповнення і зміни до нього оформлюються виключно в письмовій формі у вигляді додаткових угод, що є невід`ємною частиною Договору.

Доказів надання позивачем згоди на пропозицію відповідача щодо дострокового розірвання Договору суборенди та укладення сторонами Додаткової угоди в порядку п. 9.3. Договору про його розірвання матеріали справи не містять та позивач наявність таких фактів заперечує.

Посилання відповідача на те, що неотримання ним з лютого 2022 від позивача актів наданих послуг з оренди в порядку пунктів 5.1. - 5.3. Договору суборенди свідчить про неотримання ним таких послуг, й відповідно, про правомірність нездійснення оплати з вказаної дати, колегія суддів відхиляє як такі, що суперечать чинному законодавству, оскільки договір оренди за своєю правовою природою не є договором про надання послуг в розумінні статті 901 Цивільного кодексу України, оскільки передбачає передання майна у строкове платне користування, а не отримання невіддільного від виконавця корисного ефекту від процесу діяльності останього, в той час як передача орендованого майна відповідачу 06.12.2021 підтверджується підписаним сторонами актом приймання передачі, а наявними у справі доказами підтверджено відсутність обмежень у можливості використання відповідачем зазначеного майна відповідно до умов Договору до 22.09.2022, а тому виконання позивачем обов`язку з надання відповідачеві спірного майна в користування у період з 06.12.2021 по 21.09.2022 є підтвердженим, незважаючи на відсутність вказаних Актів, що зумовлює виникнення у відповідача зустрічного обов`язку сплатити орендну плату за таке користування. При цьому колегія суддів зазначає, що складання Актів, які помилково сторонами названо Актами наданих послуг, за умовами Договору та виходячи із суті зобов`язання, не є передуючим виконанням, яке зумовлює виникнення у відповідача зустрічного обов`язку з орендної плати, тоді як такий обов`язок обумовлений саме виконанням позивачем обов`язку з надання майна в користування.

З наведеного вбачається наявність у відповідача обов`язку зі сплати орендної плати за Договором суборенди з 06.12.2021 по 21.09.2022 включно .

Стосовно розміру заборгованості відповідача з орендної плати за вказаний період колегія суддів зазначає наступне.

Враховуючи, що відповідно до Акту приймання передачі відповідач отримав майно в оренду з 06.12.2021, він мав сплатити за грудень 2021 року орендну плату в сумі 9740,32 грн. (12078 грн. : 31день *25 днів).

За січень 2022 року відповідно до умов Договору відповідач повинен сплатити орендну плату в сумі 12078 грн.

Відповідно до Додатку № 5 до Договору суборенди, яким є Протокол узгодження величини орендної плати від 01.02.2022, за період лютий-серпень 2022 року відповідач повинен сплатити орендну плату в сумі 59220 грн. (8460 грн. *7 місяці).

З 01.09.2022 по 21.09.2022 включно відповідач повинен сплатити 5880 грн. (8460 грн. : 30 днів *21 день).

Отже, всього з 06.12.2021 по 21.09.2022 відповідач повинен був сплатити орендну плату в сумі 86918,32 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, розрахунку позивача та наданих відповідачем платіжних документів про оплати за Договором суборенди, відповідач за вищевказаний період сплатив:

- відповідно до умов п. 4.3. Договору суборенди, відповідач під час укладення спірного Договору сплатив орендну плату за перший та останній місяці в сумі 24156 грн. (12078 грн.*2). Враховуючи, що відповідно до Акту приймання передачі відповідач отримав майно в оренду з 06.12.2021, він мав сплатити за грудень 2021 року орендну плату в сумі 9740,32 грн. (12078 грн. : 31день *25 днів), у зв`язку з чим станом на 01.01.2022 відповідач мав позитивне сальдо - 14415,68 грн., що повністю відповідає розрахунку суми позову позивача;

-за січень-вересень 2022 року - 44180 грн. за даними позивача відповідно до розрахунку суми позову, що включає як сплату орендної плати, так і експлуатаційних платежів.

Як вбачається з платіжних документів, наданих відповідачем, за вказаний період ним оплачено 9172,98 грн. за експлуатаційні послуги, спожиті в грудні 2021 року (платіжні документи від 21.01.2022, 25.01.2022, 27.01.2022) та 4600 грн. як часткове погашення комунальних платежів (платіжний документ від 11.02.2022).

Отже, з матеріалів справи вбачається, що за період січень-вересень 2022 року відповідачем сплачено орендну плату в сумі 30407,02. грн. (44180грн.-13772,98 грн.=30407,02. грн.), а за період з 06.12.2021 по 21.09.2022 відповідачем сплачено орендну плату в сумі 54563,02 грн. (24156грн. + 30407,02 грн. =54563,02 грн.) .

Доказів сплати іншої частини орендної плати за Договором відповідачем не надано.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягає несплачена сума орендної плати за Договором суборенди за період з 06.12.2021 по 21.09.2022, яка становить 32355,30 грн.(86918,32 -54563,02 грн.)

Щодо позовних вимог про стягнення експлуатаційних витрат, колегія суддів зазначає про відсутність підстав для їх задоволення, з огляду на те, що відповідно до підпунктів 14, 18 Договору суборенди та п. 1,2 договорів про участь в експлуатаційних витратах від 19.11.2021 та від 01.02.2022, які є додатком № 2 до Договору суборенди, відшкодування відповідних витрат проподиться відповідачем протягом 3-х днів з моменту отримання відповідних рахунків від позивача, в яких останній зазначає розмір таких витрат,обчислений на підставі отриманих від надавачів відповідних експлуатаційних послуг даних щодо обсягу та вартості послуг щодо всіх приміщень буд. № 3 по вул. Маліновського в м. Харкові, пропорційно до орендованої відповідачем площі, а щодо спожитого природного газу також на підставі повідомлення відповідача про обсяг та вартість спожитого відповідачем природного газу, тоді як в матеріалах справи відповідні рахунки та повідомлення відсутні, а відповідач зазначає про їх неотримання з лютого 2022 року.

Отже, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, є позовні вимоги про стягнення 32355,30 грн. орендної плати, а в іншій частині позовних вимог про стягнення 101172,02 грн. орендної плати та експлуатаційних витрат слід відмовити за необґрунтованістю, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення підлягає відповідній зміні як таке, що ухвалене внаслідок неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права .

Витрати зі сплати судового збору за подання позову та апеляційної скарги відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України підлягають покладенню на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтею 126,129, 269, пунктом 2 статті 275, пунктом 4 частини 1 статті 277, статтями 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача - фізичної особи-підприємця Гріншпуна Олександра Семеновича задовольнити частково.

Рішення господарського суду Харківської області від 06.10.2023 у справі № 922/3236/23 змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

« Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Гріншпуна Олександра Семеновича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи-підприємця Цимцби Дмитра Давидовича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) заборгованість у розмірі 32355,30 грн. та 650,40 грн. витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.

В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 101172,02 грн. заборгованості відмовити».

Стягнути з фізичної особи-підприємця Цимцба Дмитра Давидовича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь фізичної особи-підприємця Гріншпуна Олександра Семеновича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 3050,50 грн. витрат зі сплати судового збору за поданя апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.Порядок і строк її оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.В. Тарасова

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.А. Пуль