ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2023 р. Справа№ 910/14302/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

за участю секретаря судового засідання Кузьменко А.М.

представники:

від ТОВ "ДЕЛОНГІ Україна" (скаржника): Джаловян І.А. (посвідчення адвоката № 6928/10 від 05.09.2018)

від ТОВ "ДІЄСА": Білека Ю.І. (посвідчення адвоката № КВ3278 від 11.09.2015)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЛОНГІ Україна"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.09.2023

у справі № 910/14302/23 (суддя Привалов А.І.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЛОНГІ Україна"

про забезпечення позову до подачі позову,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЕЛОНГІ Україна" звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову (до подання позовної заяви) про:

- накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 ) в межах ціни позову 43 794 080,63 грн;

- накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 , які знаходяться на будь-яких банківських рахунках, відкритих на його ім`я, у межах ціни позову 43 794 080,63 грн.

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначив, що в порушення умов укладеного сторонами договору № 22.03.2021 від 23.03.2023 у Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІЄСА" на даний час виникла заборгованість за поставлений товар у загальній сумі 43 794 080,63 грн, яка останнім безпідставно не сплачується.

Враховуючи, зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІЄСА" за договором № 22.03.2021 від 23.03.2023, що додатково забезпечені договором поруки, за яким поручителем виступає - ОСОБА_1 , заявник має намір звернутися до суду з позовом до поручителя про стягнення заборгованості, яка виникла на підставі договору № 22.03.2021 від 23.03.2023.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2023 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "ДЕЛОНГІ Україна" в задоволенні заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Аргументуючи судове рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність заявником достатньо обґрунтованих підстав для негайного вжиття заходів щодо забезпечення позову, оскільки останнім не зазначено, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому, або про неможливість захисту прав, свобод та інтересів заявника без вжиття таких заходів забезпечення позову, які наведені в поданій заяві.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції під час винесення оскаржуваної ухвали не було досліджено та не надано належної оцінки ані інформації, розміщеній на інтернет ресурсі "вікіпедія" щодо корупційності та скандальності ОСОБА_1 , ані факту відсутності реєстрації його майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, ані факту ігнорування боржником та поручителем вимог претензії, що на переконання скаржника, змушує його сумніватись у належності виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Короткий зміст відзиву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІЄСА" на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІЄСА" зазначає про те, що скаржником не було надано суду першої інстанції жодних доказів, які б підтверджували факт, що грошові кошти можуть зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись, за якістю на момент виконання судового рішення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2023 у справі № 910/14302/23 призначено повторний автоматизований розподіл, у зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці. Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2023, справу № 910/14302/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЛОНГІ Україна" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.09.2023 у справі № 910/14302/23 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів: Тищенко А.І., Михальської Ю.Б.; призначено справу № 910/14302/23 до розгляду в судовому засіданні на 19.12.2023.

В судовому засіданні 19.12.2023, з`явилися представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЛОНГІ Україна" (скаржника) і представник Товариства з обмеженою відповідальністю, які підтримали свої правові позиції щодо апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЛОНГІ Україна" не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала місцевого господарського суду, якою відмовлено у забезпеченні позову до подання позовної заяви.

Забезпечення позову полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення.

Згідно зі ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В такий спосіб, забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Подібна правова позиція висловлена, зокрема, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 по справі № 922/2163/17.

Судова колегія враховує те, що судом першої інстанції встановлено, що подаючи вказану заяву про забезпечення позову на суму 43 794 080,63 грн, заявник не надав жодних доказів стосовно того, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому, або про неможливість захисту прав, свобод та інтересів заявника без вжиття таких заходів забезпечення позову, які наведені в поданій заяві.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що ненадання божником та поручителем відповіді на претензію про сплату заборгованості та невчинення дій на її задоволення не є безумовною підставною для вжиття заходів до забезпечення позову.

Судова колегія вважає обґрунтованими доводи викладені представником Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЛОНГІ Україна" у відзиві на апеляційну скаргу про те, що з доданих до заяви про забезпечення позову документів не вбачається, що майно або кошти, які є у ОСОБА_1 на момент пред`явлення позову до нього, можуть зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Підсумовуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що по суті, подана заявником заява ґрунтується на припущеннях щодо можливого ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду у майбутньому, в разі подання та задоволення позову, а відтак і щодо неможливості чи істотного ускладнення в майбутньому виконання такого рішення.

Також, колегія суддів зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів щодо забезпечення позову та які б свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

За таких обставин, перевіривши застосування місцевим господарським судом норм процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та в межах наведених у апеляційній скарзі доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Зважаючи на вищенаведене, доводи апеляційної скарги не спростовують правомірні висновки суду першої інстанції на час прийняття оскаржуваної ухвали.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 11.09.2023 у даній справі прийнята з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи та дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення не вбачається.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЛОНГІ Україна" залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.09.2023 у справі № 910/14302/23 - без змін.

Матеріали справи № 910/14302/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 27.12.2023.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська