ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.12.2023 м. Харків Справа №905/2101/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

розглянувши справу №905/2101/21

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

до відповідача Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1»

про стягнення 44 840 грн,

без повідомлення (виклику) представників сторін,

Суть спору: АТ «Українська залізниця» в особі РФ «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» штрафу у розмірі 44 840 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неправильне зазначення відповідачем маси вантажу у залізничній накладній № 48495543, внаслідок чого позивачем нараховано штраф у розмірі 44 840 грн на підставі ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України.

11.11.2021 господарським судом постановлено ухвалу, якою відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

У зв`язку з тим, що у період з 01.10.2021 по 16.11.2021 було зупинено відправлення документів за межі суду (згідно розпорядження голови суду №33-р від 30.09.2021) позивач про розгляд справи повідомлявся шляхом направлення копії ухвали від 11.11.2021 на його офіційну електронну адресу, а відповідач (за відсутністю офіційної електронної адреси) - шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному сайті Господарського суду Донецької області.

Після відновлення прийняття документів для відправки за межі суду (згідно розпорядження голови суду №46-р від 15.11.2021) копія зазначеної вище ухвали суду направлена на юридичну адресу відповідача, що зазначена у позові та витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та отримана ним 26.01.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №375.

28.01.2022 за вх. №01-35/613 на електронну адресу суду надійшов відзив, в якому відповідач не погоджується із заявленими вимогами посилаючись на те, що комерційний акт, яким зафіксовано нестачу вантажу, не надсилався на адресу підприємства.

Крім того, відповідач наголошує, що позивачем до позову не надано документи, які підтверджують результати зважування у порядку п.3.4 Інструкції «Про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті», зар. в Міністерстві юстиції України 11.10.2012 за №1716/22028; в доданому акті загальної форми не зазначено, яким чином встановлено недовантаження вугілля у спірному вагоні та на підтвердження факту неправильного зазначення відправником маси вантажу не надано жодних доказів, окрім комерційного акту; перевірка маси вантажу вантажовідправником та на станції призначення здійснювалася неоднаковим способом; позивач не зважував тару (вагони) без вантажу, у той час, як її вага не завжди відповідає маркуванню на вагонах.

Також, відповідач, посилаючись на ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України, просить зменшити розмір штрафу до однієї провізної плати за кожен вагон, враховуючи відсутність настання будь-яких негативних наслідків від вчиненого правопорушення.

11.05.2022 за вх. № 4015/22 господарський суд одержав відповідь на відзив, в якій позивач не погоджується з доводами відповідача та посилається на те, що направлення комерційного акту вантажовідправнику не передбачено жодним нормативно-правовим актом, при цьому на станцію відправлення направлено оперативне повідомлення № 113 від 22.05.2021.

Також позивач спростовує необхідність надання друкованого документу, який підтверджує результати зважування, з посиланням на п. 3.5 Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затв. наказом Міністерства інфраструктури України від 31.07.2021 № 442, а також на те, що згідно технічного паспорту тензометричні ваги ТОВ «Миронівська ТЕЦ» ІЕТ 150 ВСД зав. № 497 прийняті в експлуатацію 22.01.2007, тобто до набрання чинності цієї інструкції, а тому на таких вагах допускається відсутність друкувального пристрою.

Одночасно позивач звертає увагу на те, що те, що зважування спірного вагону проводилось у встановленому порядку відповідно до Правил видачі та приймання вантажів.

Крім того, позивач заперечив щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафу та зазначив, що в цьому випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає із положень Статуту залізниць України, якими чітко визначено розмір штрафу (ст.118 вказаного підзаконного нормативно-правового акту України).

Заперечення на відповідь на відзив відповідачем до суду не подано. Зважаючи на те, що у відповідача було достатньо часу для подання заперечень на відповідь на відзив, а також те, що їх подання є правом, а не обов`язком відповідача, судом визнано за можливе вирішити даний спір за наявними у справі матеріалами.

Щодо строку розгляду справи.

Згідно з ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

В силу норм ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) ратифікована Верховною Радою України 17.07.1997 і набула чинності в Україні 11.09.1997.

З прийняттям у 2006 році ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж «розумного строку» цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Однак, Конвенція в першу чергу також гарантує «процесуальну» справедливість розгляду справи, а вже потім дотримання розумного строку, що на практиці розуміється як змагальні провадження, у процесі яких у суді на рівних засадах заслуховуються аргументи сторін (Star Cate Epilekta Gevmata and Others v. Greece (Star Cate Epilekta Gevmata та інші проти Греції). Справедливість проваджень завжди оцінюється їх розглядом загалом для того, щоб окрема помилка не порушувала справедливість усього провадження (Mirolubov and Others v. Latvia (Миролюбов та інші проти Латвії), §103).

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, суд не вправі допустити юридичну помилку виключно з метою дотримання розумного строку розгляду справи, так як в такому разі не буде досягнуто завдання господарського судочинства.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку «розумності строку» розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття «розумного строку» не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013, Папазова та інші проти України від 15.03.2012).

Європейський суд щодо тлумачення положення «розумний строк» в рішенні у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» роз`яснив, що строк, який можна визначити «розумним», не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затв. ЗУ від 24.02.2022 №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, з 05:30 24.02.2022 на території України введено воєнний стан строком на 30 діб.

Дію воєнного стану в Україні неодноразово було продовжено. Востаннє Указом Президента України від 06.11.2023 № 734/2023, затв. ЗУ від 08.11.2023 № 3429-ІХ, строк дії воєнного стану на території України продовжено з 05:30 16.11.2023 строком на 90 діб.

У відповідності до спільного розпорядження голови та керівника суду №6-р від 25.05.2023, з урахуванням рішення зборів суддів Господарського суду Донецької області від 13.06.2022 № 1, з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів і працівників суду, продовжено особливий режим роботи суду (дистанційно або в приміщенні суду (за необхідності та в умовах безпеки), тимчасове обмеження доступу до приміщення суду.

Приймаючи до уваги необхідність забезпечення можливості реалізації сторонами їх процесуальних прав щодо подання заяв по суті справи з урахуванням того, що відповідач фактично був повідомлений про відкриття провадження лише 26.01.2022, а також те, що відповідь позивача на відзив одержана судом 11.05.2022, з огляду на дію воєнного стану на території країни та поточну ситуацію у м. Харкові, особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану, рішення у цій справі ухвалено 25.12.2023.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

16.05.2021 зі станції відправлення Південнодонбаська Донецької залізниці на станцію призначення Роти Донецької залізниці відправником ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» на адресу одержувача ТОВ «Миронівська теплоелектроцентраль» відправлений вантаж вугілля кам`яне, непоіменоване в алфавіті (насипом, поверхня вантажу нижча рівня бортів вагону, вантаж промарковано подовжньою смугою жовтого кольору 200 мм по усій довжині вагону) в т.ч. у вагоні №53529988, що підтверджується залізничною накладною №48495543.

Відповідні відмітки вантажовідправника у вказаній залізничній накладній свідчать, що вантаж завантажений відправником, маса вантажу визначена відправником на вагонних вагах (200 т), заводський №0049 та становить у вагоні №53529988 64 400 кг. Правильність внесених у накладну відомостей підтверджена відправником.

На станції призначення Роти Донецької залізниці на підставі акту загальної форми №168 від 22.05.2021 здійснено комісійне переважування вагону №53529988, за результатами чого складено комерційний акт №496100/102 від 22.05.2021.

Згідно з комерційним актом №496100/102 від 22.05.2021 комісійне переважування вагону №53529988 здійснювалось на тензометричних вагах Миронівська ТЕЦ зав.№497 ВЕТ 150 ВСД, повірених 29.03.2021. У вагоні №53529988 по перевізному документі значиться тара 22 400 кг, нетто 64 400 кг, фактично виявилось тара 22 400 кг, брутто 85 040 кг, нетто 62 640 кг, що менше документа на 1 760 кг. При комісійному обстеженні виявлено: вагони технічно справі, вантаж вугілля кам`яне, поверхня вантажу нижче рівня бортів вагону, вантаж маркований подовжньою смугою жовтого кольору 200 мм по усій довжині вагону, слідів крадіжки не виявлено.

Комерційний акт (із зазначенням про відсутність посади начальника вантажного району (двору) за штатним розкладом) підписано начальником станції Мороз А.Б., комерційним агентом ОСОБА_1 (яким здійснювалось переважування вагонів), старшим комерційним агентом ОСОБА_2 та зам. начальника ТТЦ Миронівської ТЕЦ Двадцатовим Ю.В. в порядку п. 10 Правил складання актів, затв. наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334 та зар. в Мінюсті України 08.07.2002 за №567/6855.

Відповідно до наказів начальника Луганської дирекції залізничних перевезень Донецької залізниці № 278-ос від 09.08.2007 «По особистому складу», наказів (розпоряджень) начальника станції Попасна РФ «Донецька Залізниця» АТ «Укрзалізниця» № 62-ОС від 17.06.2014, № 79-ОС від 01.09.2015 «Про переведення на іншу роботу» (з урахуванням наказу начальника станції Попасна РФ «Донецька Залізниця» АТ «Укрзалізниця» № 4-О від 01.02.2016 «Про зміну прізвища») ОСОБА_3 є начальником станції Роти, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 є комерційними агентами станції Роти 5 класу.

Згідно з розпорядженням начальника станції Роти СП «Станція Попасна» РФ «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» №10 від 19.01.2021, у зв`язку з відсутністю в штатному розкладі станцій посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи, старшого прийомоздавальника), за правильність оформлення та підписання комерційних актів призначено відповідальною агента комерційного ОСОБА_2 ; призначено відповідальних осіб, підпис яких має бути обов`язковий в комерційних актах, які складаються станціями філії, відповідно до п.10 р.28 Правил складання актів, а саме: перший підпис - начальника станції (п.2.1.); другий підпис - працівник станції, уповноважений на підписання комерційного акту замість начальника вантажного району - комерційний агент Рачкова О.М. (п.2.2.); третій підпис - працівник станції, який особисто здійснював перевірку (2.3.). У разі відсутності обов`язкових підписантів комерційних актів вказаних в п.2.1., 2.2. обов`язки покладаються в п.2.1 на в.о. начальника станції, в п.2.2. на агента комерційного ОСОБА_1 , ОСОБА_4 .

Відповідно до технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ), власник ЗВВТ Миронівська ТЕЦ, вид ЗВВТ тонзометричні, модифікація ЗВВТ ВЕТ-150 ВСД №У-2050-05, заводський №497, міжповірочний інтервал складає 12 місяців, інтервал між оглядами-повірками ЗВВТ 3 місяці. Відміткою у паспорті підтверджено, що огляд-повірка ваг здійснена 29.03.2021, ваги придатні для зважування вантажів, що перевозяться залізничним транспортом; похибка показання вагів складає 2т-25т-1е 25т-100т-1,5е.

За розрахунком позивача, штраф за неправильно зазначену у накладній №48495543 масу вантажу у вагоні №53529988 становить 44 840 грн, виходячи із п`ятикратної вартості провізної плати цього вантажу, яка зазначена у цій залізничній накладній та яка складає 8 968 грн.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст.908 ЦК України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Аналогічні положення щодо регулювання правовідносин в галузі перевезення передбачені і у ч.5 ст.306 ГК України.

Накладна за приписами ст.6 Статуту залізниць України це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Відповідно до ст.37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

У ст.23 Статуту залізниць України встановлено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Вимогами р. ІІ Правил оформлення перевізних документів, затв. наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644 та зар. в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №863/5084, встановлено, що вантажовідправником заповнюються в т.ч. такі графи накладної як «Найменування вантажу» (графа 20), «Маса вантажу, визначена відправником» (графа 24), «Спосіб визначення маси» (графа 26), «Ким завантажено вантаж у вагон (контейнер)» (графа 28), «Правильність внесених відомостей підтверджую» (графа 55).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

У ст. 129 Статуту залізниць України встановлено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті, при цьому вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Відповідно до ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. У ст.118 Статуту залізниць України передбачено стягнення штрафу у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Поряд з цим, вимогами п.5.5. Правил оформлення перевізних документів, затв. наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу

Міністерства інфраструктури України 08.06.2011 № 138) та зар. в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 863/5084, також передбачено, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України.

Обставини, які встановлені у комерційному акті №496100/102 від 22.05.2021, складеному на станції призначення, свідчать, що маса нетто вантажу у вагоні №53529988 становить 62 640 кг, що менше маси, зазначеної у накладній на 1 760 кг. При цьому, вагон прибув на станцію у технічно справному стані, слідів крадіжки вантажу не виявлено, контрольне зважування здійснювалось на повірених та технічно справних 150т електронних вагах станції.

Отже, позивачем доведені обставини неправильного зазначення відповідачем маси вантажу, що в силу вимог ст.ст.118,122 Статуту залізниць України є підставою для покладення на відповідача відповідальності у вигляді штрафу.

Згідно з розрахунком штрафу, який здійснений позивачем за неправильне зазначення відповідачем у залізничній накладній маси вантажу у вагоні, розмір штрафу становить 44 840 грн, виходячи при цьому із п`ятикратної вартості провізної плати цього вантажу, яка зазначена у залізничній накладній та складає 8 968 грн. Перевіривши розрахунок позивача, суд встановив, що він є арифметично вірним.

За таких обставин, позовні вимоги АТ «Укрзалізниця» в особі РФ «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» є обґрунтованими та правомірними, а отже підлягають задоволенню.

Відповідач у відзиві посилається на те, що складені залізницею комерційні акти, в яких зафіксовано показники нестачі не надсилалися на його адресу.

Відповідно до п.8 Правил складання актів, затв. наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334 та зар. в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, комерційні акти складаються у трьох примірниках на бланках установленої форми і заповнюються на друкарській машинці або чорнилами чітко, без будь-яких виправлень. На кожному акті проставляється штемпель станції. Другий примірник акта видається одержувачу на його вимогу.

Одержувачу станція повинна видати складений комерційний акт у триденний термін. Видача актів одержувачам провадиться під розписку на третьому примірнику акта, який зберігається на станції. Вимоги про видачу актів від імені одержувача може пред`являти особа, яка має довіреність одержувача, оформлену згідно із законодавством. Вимоги про видачу актів можуть пред`являтися протягом шести місяців від дня видачі вантажу (п.14 Правил складання актів, затв. наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334 та зар. в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855).

З наведеного вбачається, що комерційний акт вручається одержувачу у триденний термін на його вимогу, яка може пред`являтись протягом шести місяців від дня видачі вантажу, при цьому законодавчо визначеного обов`язку видати чи направити комерційний акт саме відправнику ані зазначені правила, ані норми чинного законодавства не містять, у зв`язку з чим посилання відповідача є безпідставними.

Також відповідач зазначає, що матеріали позову не містять документ, що підтверджує результат зважування у відповідності до п.3.4 розд. ІІІ Інструкції «Про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті», затв. наказом Міністерства інфраструктури України від 31.07.2012 № 442 та зар. в Міністерстві юстиції України 11.10.2012 за №1716/22028.

Згідно з п.3.4 розд. ІІІ Інструкції «Про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті», затв. наказом Міністерства інфраструктури України від 31.07.2012 №442 та зар. в Міністерстві юстиції України 11.10.2012 за №1716/22028, результати зважування на електронних ЗВВТ повинні видаватися у друкованому вигляді, для чого конструкція вагопроцесора має передбачати можливість підключення до нього друкувального пристрою.

Пунктом 3.5 вказаної Інструкції визначено, що у ЗВВТ для статичного зважування, прийнятих в експлуатацію до набрання чинності цією Інструкцією, допускається відсутність друкувального пристрою.

Інструкція «Про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті» затверджена наказом №442 від 31.07.2012, при цьому з технічного паспорту вагонних ваг, на яких станцією призначення здійснено переважування, вбачається, що зазначений засіб вимірювальної техніки прийнято в експлуатацію 22.10.2007, тобто до набрання чинності Інструкцією, у зв`язку з чим використання зазначених ваг допускається без друкувального пристрою, тобто без фіксації результатів зважування на електронних ЗВВТ у друкованому вигляді.

Крім того, відповідач посилається на те, що позивачем здійснено переважування на 150 т вагах, коли зважування було здійснено на 200 т вагах, без врахування похибки та вивантаження вугілля, а різниця виведена в результаті арифметичних дій, та позивач не зважував тару (вагони) без вантажу, коли їх вага не завжди відповідає маркуванню,

Відповідно до ст.13 Статуту залізниць України для зважування вантажів, багажу і вантажобагажу (товаробагажу) використовуються вагонні, вантажні, елеваторні та інші ваги.

Згідно п.п. 5, 7 Правил приймання вантажів до перевезення, затв. наказом Мінтранспорту України №644 від 21.11.2000 та зар. в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 861/5082, до розрахункових способів визначення маси вантажу належать: за трафаретом (підсумовування маси вантажу, зазначеної на кожному вантажному місці), за стандартом (множення суми стандартної маси вантажного місця на кількість місць вантажу), за заміром висоти наливу (з подальшим визначенням густини та об`єму вантажу за таблицею калібрування цистерн, розробленою заводом - виробником цистерни). За домовленістю відправника, залізниці та одержувача вантажу можуть бути встановлені інші способи визначення маси вантажу. Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобов`язаний зазначити в накладній. Маса вантажів, які перевозяться навалом, насипом, наливом, визначається зважуванням на вагонних вагах. Допускається використання інших типів ваг, крім вагонних, за умови їх відповідності вимогам законодавства про метрологію.

Пункт 22 Правил видачі вантажів, затв. наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644 та зар. в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083, передбачає, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. При цьому, зважування вагону з вантажем на станції відправлення на 200-тонних вагах, а при видачі на станції призначення на 100-150 тонних вагонних вагах або навпаки не є порушенням способу визначення маси вантажу.

У п. 26 «Спосіб визначення маси» накладних №53760005 та №53817300 зазначені вагонні ваги (200 т) заводський №0049. За змістом комерційних актів №496100/72 та №496100/73 від 11.04.2021 переважування вантажу на станції Роти Донецької залізниці здійснювалось на 150 тонних тензометричних вагонних вагах Миронівської ТЕЦ, що повністю узгоджується з приписами наведених вище норм.

Доводи відповідача щодо необхідності здійснення зважування маси вагону без вантажу суд також залишає поза увагою, оскільки залізницею перевірка маси вантажу була здійснена таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення вантажовідправником та виходячи з маси тари вагону, яка була зазначена відправником в накладних.

Клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу до однієї провізної плати за кожен вагон, яке викладене у відзиві на позов, відхилено судом з огляду на те, що заявлена до стягнення штрафна санкція не є договірною, а випливає із положень Статуту залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає права, обов`язки і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в цьому випадку чітко визначена ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України. Такий штраф стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено. Аналогічна за змістом позиція міститься у висновках Верховного Суду за результатом розгляду досліджуваного питання, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.02.2019 у справі №914/2339/17, від 27.03.2020 у справі №917/500/19, від 29.04.2021 у справі №905/1450/20.

На підставі ст.129 ГПК України у зв`язку із задоволенням позову, витрати щодо сплати судового збору у розмірі 2 270 грн покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» (85670, Донецька обл., Волноваський р-н, м. Вугледар, вул. Магістральна, буд. 4, ідент. код 34032208) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5; ідент. код 40075815) в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька обл., м. Лиман, вул. Привокзальна, буд. 22, ідент. код 40150216) штраф у розмірі 44 840 (сорок чотири тисячі вісімсот сорок) грн, судовий збір у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 25.12.2023.

Суддя Л.В. Ніколаєва