ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2023м. ДніпроСправа № 904/4828/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Стойчан В.В.

та представників:

від позивача: Корж Ю.С.;

від відповідача: Тер-Товмасян Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (м. Кривий Ріг Дніпропетровської області)

до Фізичної особи - підприємця Марченко Галини Миколаївни (м. Кривий Ріг Дніпропетровська області)

про стягнення заборгованості за типовим індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії у загальному розмірі 129 967 грн. 30 коп.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Марченко Галини Миколаївни (далі - відповідач) заборгованість за типовим індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії у загальному розмірі 129 967 грн. 30 коп.

Ціна позову складається з наступних сум:

- 123 345 грн. 54 коп. - основний борг;

- 40 грн. 34 коп. - заборгованість з абонентського обслуговування;

- 2 153 грн. 38 коп. - пеня;

- 2 658 грн. 14 коп. - інфляційні втрати;

- 1 769 грн. 90 коп. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за типовим індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії в частині повного та своєчасного розрахунку за надані позивачем у період з листопада 2022 року по березень 2023 року послуги з постачання теплової енергії за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Жовтневий район, 5-й мікрорайон Зарічний, будинок № 41, приміщення № 143, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 123 345 грн. 54 коп., а також заборгованість з абонентського обслуговування у розмірі 40 грн. 34 коп. За прострочення виконання зобов`язання на підставі пункту 45 типового договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 02.01.2023 по 24.08.2023 в сумі 2 153 грн. 38 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з січня по серпень 2023 року в сумі 2 658 грн. 14 коп., а також 3% річних за загальний період прострочення з 02.01.2023 по 24.08.2023 у сумі 1 769 грн. 90 коп.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати зі сплати судового збору в сумі 2 684 грн. 00 коп.

Позовну заяву було подано без додержання вимог, встановлених статтею 162 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.09.2023 позовну заяву було залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків протягом 5-ти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Від позивача засобами електронного зв`язку надійшло клопотання про усунення недоліків позовної заяви (вх. суду № 47284/23 від 18.09.2023).

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 19.09.2023 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду № 55437/23 від 31.10.2023), в якому він просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на таке:

- Фізична особа - підприємець Марченко Галина Миколаївна є власником нежитлового приміщення загальною площею 406,5 кв. м, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мкр-н 5-й Зарічний. будинок 41, приміщення 143, що підтверджується наявними в матеріалах справи копією Витягу про державну реєстрацію прав КП ДОР "КБТ" № 34387122 від 06.06.2012 та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме маймо та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 266791100 від 21.07.2021;

- Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 266791100 від 21.07.2021 містить графу "Технічний опис майна" - вбудовано-прибудоване в перший поверх житлового будинку нежитлове приміщення, загальною площею 406,5 кв. м. Вказане право власності відповідачем набуто на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.05.2012 року по справі № 2/413/1796/2012-413/1564/12, відповідно до якого площа приміщення становить 435,8 кв. м;

- 11.11.2013 між ДП "Криворізька теплоцентраль" (теплопостачальна організація-продавець) та ФОП Марченко Г.М. (споживач-покупець) було укладено договір № 900 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, відповідно до умов якого, теплопостачальна організація-продавець бере на себе зобов`язання постачати споживачеві-покупцю теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач-покупець зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором;

- позивач є правонаступником прав та обов`язків ДП "Криворізька теплоцентраль" відповідно до вимог статті 106, частини 2 статті 108 Цивільного кодексу України, в тому числі і за договором № 900 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, укладеним 11.11.2013 року з ФОП Марченко Г.М., чинним до даного часу. Відповідно до пункту 2.1. вказаного договору, теплова енергія постачається споживачу-покупцю в обсягах згідно з додатком 1 до цього договору в гарячій воді на такі потреби: опалення та вентиляцію в період опалювального періоду; гаряче водопостачання - протягом року. Відповідно до додатку 1 до договору № 900 від 11.11.2013, приєднане максимальне теплове навантаження Q=0,0059 Гкал/годину, в тому числі на опалення Qо = 0,0059 Гкал/годину. При цьому, відповідно до дислокації об`єктів до договору № 900 від 11.11.2013 визначені 2 об`єкти: 1) магазин за адресою 5-й Зарічний, 15-1 з навантаженням 0,0028 Гкал/час площею 68,2 кв. м; 2) магазин за адресою 5-й Зарічний, 41-143 з навантаженням 0,0031 Гкал/годину площею 119,8 кв. м. Загальний обсяг навантаження за цими об`єктами 0,0028 Гкал/годину + 0,0031 Гкал/час = 0,0059 Гкал/голину, що і відповідає умовам додатку № 1 до вказаного договору № 900 від 11.11.2013. Отже, між позивачем та відповідачем наразі є чинний договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 900 від 11.11.2013, який щорічно було пролонговано його сторонами в порядку пункту 10.3 вказаного договору, договір сторонами не розривався, угод про його розірвання сторони не укладали. Підтвердженням чинності договору є рахунки-фактури позивача та акти передачі-прийняття теплової енергії з посиланням на номер та дату договору, які позивач направляв відповідачу та які вчасно оплачувались відповідачем;

- розірвання вказаного договору між сторонами в належний спосіб не відбулось, отже вказаний договір і на даний момент є чинним. Будь-яких підстав для скасування дії вказаного договору норми чинного законодавства не містять, і відповідно не визначають, що договори, укладені до 31.05.2021, втрачають свою чинність з 01.05.2021. Отже, відповідач вважає, що всі правовідносини між ним та позивачем щодо поставки теплової енергії мають керуватись положеннями договору № 900 від 11.11.2013;

- згідно з вказаним договором, за адресою мкр-н 5-й Зарічний, 41-143 розташований об`єкт відповідача з навантаженням 0,0031 Гкал/годину площею 119,8 кв. м (опалювана площа). Об`єкт (магазин), що належить відповідачу та розташований за адресою мкр-н 5-й Зарічний, 41-143, є вбудовано-прибудованим приміщенням, тобто частина приміщення площею 119,8 кв.м. знаходиться на 1 поверсі житлового будинку (і до цієї частини здійснюється постачання теплової енергії відповідно до вказаного вище договору № 900 від 11.11.2013), а частина приміщення площею 314,2 кв. м є прибудованим приміщенням, в якій відсутнє централізоване опалення і жодних послуг від позивача щодо постачання теплової енергії в указану прибудовану частину приміщення відповідач не отримує;

- фактом підтвердження відсутності централізованого опалення в указаній прибудованій частині приміщення є наступні докази: Комунальним підприємством Дніпропетровської обласної ради "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" під час технічної інвентаризації 02.03.2011 за об`єктом "вбудовано-прибудоване нежитлове приміщення на 1 поверсі 9-ти поверхового житлового будинку", розташованим у м. Кривий Ріг, мкр-н 5-й Зарічний, будинок 41, приміщення 143 складено інвентарну справу № 29135. В складі документації технічної інвентаризації наявний Зведений акт вартості будівель та споруд, в якому визначено найменування будівель та споруд: "вбудовано-прибудоване нежитлове приміщення в 1 поверх 9-ти поверхового житлового будинку". Аналогічна характеристика об`єкту зазначена у Плані розташування будівель і споруд на земельній ділянці, а згідно оціночного акту вбудовано-прибудованого нежитлового приміщення в 1 поверсі 9-ти поверхового житлового будинку міститься інформація щодо опалення об`єкта - автономне в прибудові, центральне - в 1-му поверсі. Отже, технічна документація на об`єкт, який розташований за адресою: м. Кривий Ріг, мкр-н 5-й Зарічний, будинок 41, приміщення 143, та який належить відповідачу, містить підтвердження відсутності центрального опалення в прибудованій частині об`єкту з визначенням факту автономного опалення в указаній частині;

- відповідно до акту-припису від 04.02.2011, складеному представником Криворізького підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" контролером Таран Л.А. та інспектором Демченко І.Н. за участі відповідача, при обстеження прибудови на 1 поверсі за адресою: мкр-н 5-й Зарічний 41/143 площею 287,4 кв. м встановлено наступне: 1) виконаний демонтаж розводки системи центрального опалення; 2) виконаний візуальний розрив на тепловому вводі. Центральне опалення відсутнє. В приміщенні встановлений електрокотел для обігріву (ведуться ремонтні роботи)". Отже, представники позивача протягом тривалого часу були обізнані щодо факту відсутності системи центрального опалення в прибудованій частині об`єкту, який розташований за адресою м. Кривий Ріг, мкр-н 5-й Зарічний, буд. 41, приміщення 143, та який належить відповідачу, саме тому при укладенні договору № 900 від 11.11.2013 лише частина вказаного об`єкту, а саме частина, що вбудована в 9-поверховий будинок, була визначена як така, що має теплове навантаження та до якої здійснюється постачання гарячої води для опалення. Ініціювання надання послуг теплопочання/опалення/поставки гарячої води на прибудовану частину вказаного об`єкту, та їх договірного врегулювання з боку позивач до середини 2021 року було відсутнє, вказана частина об`єкту не була предметом щорічного огляду, що здійснюють представники теплопостачальної організації перед та по завершенню опалювального періоду. При цьому, жодних приписів щодо самовільного відключення від теплопостачання чи неправомірного демонтажу теплопостачального обладнання відповідачу не надсилалось. Тобто, до середини 2021 року позивач своїми діями визнавав факт відсутності теплопостачання до цієї частини об`єкту відповідача, а з середини 2021 року з невідомих причин почав ініціювати укладення договору про надання послуги з постачання теплової енергії та з початком опалювального періоду 2021-2022 років почав здійснювати нарахування за вказаним об`єктом, виходячи із його загальної площі, тобто за вбудовану та прибудовану частини разом;

- фактично, відповідач, отримавши від позивача наприкінці 2021 року рахунки на оплату послуг з постачання теплової енергії за нібито укладеним типовим індивідуальним договором разом з актами передачі-прийняття теплової енергії в значно більших обсягах ніж за діючим договором № 900 від 11.11.2013, не погодився з вказаними нарахування в силу відсутності факту надання послуги у заявлених позивачем обсягах та 23.12.2021 (вх. № 13361 від 24.12.2021) звернувся до позивача з заявою, в якій просив виконати комісійне обстеження приміщення, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, мкрн 5-й Зарічний, буд. 41, прим. 143, з метою визначення величини опалювальної площі;

- 17.01.2023 представники позивача відвідали приміщення відповідача та склали Акт, в якому зазначили таке: "було проведено обстеження приміщення за вказаною адресою та споживачем надана інформація про площу приміщення згідно технічного плану, яка складає 435,8 кв. м Копія технічного паспорта додається". Оскільки жодного питання, з приводу встановлення якого ФОП Марченко Г.М. викликала представників теплопостачальної організації, в указаному Акті не було відображено, то з боку відповідача акт не був підписаний;

- на початок опалювального періоду 2022-2023 років між позивачем та відповідачем був чинний договір № 900 від 11.11.2013, яким регулювались правовідносини з постачання теплової енергії. Підставою для виникнення у відповідача зобов`язань з оплати послуг з постачання теплової енергії є, насамперед, факт надання відповідних послуг, а також доведення обсягу та вартості таких послуг належними та допустимими доказами, адже споживання теплової енергії не може бути безоплатним;

- ФОП Марченко Г.М. повністю заперечує проти вказаного обсягу нібито поставленої теплової енергії, оскільки в прибудованій частині приміщення відсутня система централізованого теплопостачання та, відповідно, послуги відповідачу у цей період не надавались, у спірному нежитловому приміщення обігрів здійснюється електроприладами, а система центрального опалення (труби, радіатори) у вказаному приміщенні відсутня; будь-якого втручання відповідачем не здійснювалося; з моменту придбання вказаного приміщення у 2005 році вказане приміщення не було обладнане системою центрального опалення. Отже, підставою для виникнення у відповідача зобов`язань з оплати послуг з постачання теплової енергії є, насамперед, факт надання відповідних послуг, а також доведення обсягу та вартості таких послуг належними та допустимими доказами. Відповідач вважає, що позивачем не доведено факту надання послуг в обсязі, заявленому в позовній заяві;

- позивачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність вимог щодо стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 123 345 грн. 54 коп., адже в технічній документації приміщення та у актах, складених самим позивачем, зазначено, що прибудована частина приміщення не має центрального опалення, належних доказів втручання саме відповідача в систему центрального опалення позивачем не надано, в той час, як наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт відсутності відповідних комунікацій ще у 2011 році. Долучені до матеріалів справи рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону 2022-2023 років, а також акти початку подачі теплоносія та припинення подачі теплоносія не є належними доказами надання послуг теплопостачання саме відповідачу в його нежитловому приміщенні у обсягах, заявлених позивачем. Отже, ФОП Марченко Г.М. вважає, що всі викладені обставини свідчать, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами підтвердження правомірності вимог щодо стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 123 345 грн. 54 коп., а тому такі вимоги є безпідставними, як і похідні від них вимоги про стягнення заборгованості за абонентське обслуговування, пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Дослідивши подані сторонами заяви по суті спору, з метою надання можливості сторонам скористатися процесуальними правами, визначеними статтями 42 та 46 Господарського процесуального кодексу України, та з метою дотримання принципів господарського судочинства, а саме: рівності усіх учасників перед законом і судом та змагальності, суд вважав за доцільне здійснювати подальший розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 07.11.2023 вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 15.11.2023.

Від позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (вх. суду № 57387/23 від 09.11.2023), в якій він просить суд визнати поважними причини пропуску строку на подання відповіді на відзив на позовну заяву та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на таке:

- дійсно, між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 900 від 11.11.2013. Умови договору стосувалися об`єктів нерухомого майна, в тому числі за адресою: м. Кривий Ріг, мкрн. 5-ий Зарічний, будинок 41, приміщення 143. Вказаний договір діяв до 31.10.2021 (тобто до укладення типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії). За вказаним договором позивачем послуги надавалися виключно до 31.10.2021, акти приймання-передачі теплової енергії за наступні періоди не складалися, нарахування не здійснювалися (акти передачі-прийняття теплової енергії за листопад 2021 року (і наступні місяці) наявні в матеріалах справи, з яких вбачається, що акти складені на підставі договору № 900/жб/2). Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг" № 1060-IX від 03.12.2020, який набрав чинності 01.05.2021, до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" внесено зміни, у тому числі й щодо організації договірних відносин між виконавцями житлово-комунальних послуг та споживачами;

- у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги (відповідно до частини 5 статті 13 Закону Україні "Про житлово-комунальні послуги" в редакції Закону України №1060-IX);

- відповідно до пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг" № 1060-IX від 03.12.2020, договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" як виконавцем послуг 01.10.2021 на своєму офіційному сайті: https://tec.dp.ua розміщено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Протягом 30 днів з дня опублікування типового індивідуального договору, на адресу позивача від співвласників багатоквартирного будинку № 41 по мкрн. 5-ий Зарічний не надходило жодних документів які б підтверджували наявність рішення про обрання моделі договірних відносин. Таким чином, у зв`язку зі змінами в законодавстві з 01.11.2021 між позивачем та відповідачем фактично був укладений типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії № 900/жб/2 за адресою: місто Кривий Ріг, мкрн.5-ий Зарічний, будинок 41, приміщення 143;

- щодо посилання відповідача на площу об`єкта, зазначену в договорі № 900 від 11.11.2013, то в період дії вказаного договору № 900 правовідносини між сторонами регулювалися в тому числі Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198 "Про затвердження Правил користування тепловою енергією" (далі - Постанова № 1198). Відповідно до пункту 23 Постанови № 1198 розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. Тобто до 01.11.2021 розрахунок спожитої теплової енергії відповідачеві здійснювався відповідно до теплового навантаження, а не на підставі площі нежитлового приміщення, визначеного в договорі № 900. Таким чином, посилання відповідача на площу об`єкта нежитлового приміщення, яка була вказана у договорі № 900 жодним чином не впливає на предмет доказування в даній справі, оскільки нарахування здійснювалося згідно з теплим навантаженням, а не площі об`єкта;

- щодо посилання відповідача на акт-припис від 04.02.2011 (відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначається, що акт-припис від 04.02.2011 нібито підтверджує обізнаність про відсутність системи центрального опалення у прибудованій частині об`єкту), то, по-перше, позивач не має відношення до складання вказаного документа, оскільки зазначений акт-припис був складений представником Криворізького підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа". Позивач по даній справі - Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль"; по-друге, з наданого відповідачем акта вбачається, що в ньому зафіксовано, що виконано демонтаж розводки системи централізованого опалення та здійснено видимий розрив на тепловому вводі. При цьому, відповідачем не надано жодного документа, який би підтверджував законність такого втручання в систему централізованого опалення. Таким чином, наданий документ жодним чином не підтверджує позицію відповідача та відсутність системи централізованого постачання теплової енергії в частині нежитлового приміщення;

- згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно площа нежитлового приміщення № 143 в будинку 41 по мкрн. 5-ий Зарічний у м. Кривий Ріг становить 406,5 кв. м. Разом з тим, згідно з наданим відповідачем технічним паспортом загальна площа приміщення становить 435,8 кв. м. Отже, з наданих відповідачем документів не зрозуміло, яка дійсна площа об`єкта нерухомого майна;

- відповідно до пункту 10 розділу 1 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315, базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будівлі/будинку за відсутності приладів розподільного обліку теплової енергії є опалювана площа приміщень, зазначена у договорі про надання послуги з постачання теплової енергії. У разі, якщо відомості про опалювану площу не були надані споживачем, базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будівлі/будинку за відсутності приладів розподільного обліку теплової енергії є загальна площа приміщення у метрах квадратних, визначена за даними, зазначеними у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а у разі відсутності у ньому інформації про окремі приміщення - за даними, зазначеними у документах, що посвідчують право власності на такі приміщення;

- згідно з пунктом 26 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 (далі Постанова № 830), споживач надає виконавцю інформацію про опалювану площу (об`єм) приміщення. У разі зміни опалюваної площі (об`єму) приміщення споживач надає у місячний строк виконавцю інформацію про таку зміну разом з копією технічного паспорта приміщення з метою подальшого внесення змін до договору;

- в наданому відповідачем технічному паспорті об`єкта нерухомого майна відсутні відомості про опалювальну площу. Так само, в наданому технічному паспорті не вказано яку площу становить частина прибудованого приміщення, а яку - частина вбудованого. З чого можна зробити висновок, що твердження відповідача не доведені належними та достатніми доказами;

- з огляду на відсутність відомостей про опалювальну площу нежитлового приміщення, нарахування за надану послугу з постачання теплової енергії здійснювалося на загальну площу об`єкта нерухомого майна, зазначену в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме на 406,5 кв. м. Тому дії позивача цілком відповідають вимогам нормативно-правових актів. Крім того, нежитлові приміщення, в яких відсутні (або перекриті) опалювальні прилади, споживають теплову енергію через огороджувальні конструкції (стіни, поли, стелі, тощо). Нежитлові приміщення, у якому хоча і відключені опалювальні прилади, опалюється від суміжних квартир і від усього житлового будинку в цілому. Тобто, якщо сам будинок містить 100% теплоти, то на кожне нежитлове приміщення йде певна кількість теплоти, певний відсоток. Основна кількість теплоти йде саме від цілого будинку, від його невід`ємних частин - квартир, завдяки цьому йде зворотна віддача на всі квартири будинку. У зв`язку з тим, що усередині відключених нежитлових приміщень не підтримується температура відповідно санітарній нормі +18°С, у квартир, суміжних з відключеними від системи теплоспоживання, знижується температура усередині приміщень;

- переобладнання системи опалення призводить до розбалансування внутрішньобудинкової системи опалення, яка відноситься до інженерної системи будинку, як цілісного майнового комплексу. Згідно з вимогами відповідних будівельних норм при проектуванні будинку, у якому передбачається централізоване теплопостачання, всі стояки та внутрішні розподільчі мережі опалення гідравлічно ув`язані для забезпечення стабільної роботи внутрішньобудинкової системи загалом. Будь-яке втручання в неї шляхом зміни гідравлічного опору (від`єднання від системи централізованого опалення ) погіршує роботу системи загалом, чим порушує права інших мешканців, що є недопустимим за Цивільним кодексом України. Отже, підведення централізованого опалення до житлового будинку свідчить про виконання послуг АТ "Криворізька теплоцентраль". Позивач виконав свої обов`язки щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідач зобов`язаний оплатити надані послуги;

- щодо опалювальної площі приміщення, то, відповідно до положень пункту 2 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022) опалювана площа (об`єм) приміщення - загальна площа (об`єм) приміщення без урахування площі лоджій, балконів, терас;

- відповідачем не надано документів, які б підтверджували законність конструктивних змін та будь-яких документів, що підтверджують розмір опалювальної площі приміщень (з урахуванням того, що опалюваною площею приміщення є загальна площа приміщення без урахування площі лоджій, балконів, терас). Також, відповідачем не надано затверджену проектну документацію, погоджену з теплопостачальною організацією, яка підтверджує, що приміщення за адресою: місто Кривий Ріг, мкрн. 5-ий Зарічний, будинок 41, приміщення 143, відносяться до окремих приміщень з транзитними мережами опалення, приміщень з індивідуальним опаленням чи приміщень з комбінованою системою опалення;

- представник відповідача помилково вважає, що позивач несе відповідальність за внутрішньобудинкову систему постачання теплової енергії та зобов`язаний довести постачання теплової енергії безпосередньо до приміщення. Так, відповідно до акта розмежування балансової належності теплових мереж від 09.08.2022, встановлено що межею розподілу балансової належності теплових мереж і експлуатаційної відповідальності між АТ "Криворізька теплоцентраль" та ТОВ "УЮТ-2011", який обслуговує житловий будинок № 41 по мкрн. 5-ий Зарічний, є зовнішній зріз будівельної несучої конструкції житлового будинку на вводі теплових мереж в житловий будинок. Трубопроводи та устаткування теплоспоживання після зовнішнього зрізу будівельної несучої конструкції житлового будинку на вводі теплових мереж в житловий будинок за адресою: мкрн. 5-ий Зарічний, 41 знаходяться на балансі Департаменту розвитку інфраструктури міста та обслуговуються ТОВ "УЮТ-2011". Трубопроводи теплопостачання до зовнішнього зрізу будівельної несучої конструкції житлового будинку на вводі теплових мереж в житловий будинок за адресою: мкрн. 5-ий Зарічний, 41 знаходяться на балансі і обслуговуються АТ "Криворізька теплоцентраль". Таким чином, згідно з вказаним вище актом, за внутрішньобудинкову систему теплопостачання несе відповідальність в даному випадку ТОВ "УЮТ-2011". При цьому, самовільне втручання в діючі системи теплопостачання заборонено. У зв`язку з цим, подані разом з позовною заявою акти про подачу та про припинення подачі теплоносія до будинку № 41 по мкрн. 5-ий Зарічний є належними і достатніми доказами постачання теплової енергії до всіх приміщень, які знаходяться в даному будинку.

Від відповідача засобами електронного зв`язку надійшло клопотання (вх. суду №57563/23 від 10.11.2023), в якому він просить суд надати можливість представнику відповідача прийняти участь у наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Згідно з інформацією, наданою відділом інформаційно-технічного забезпечення Господарського суду Дніпропетровської області, 15.11.2023 об 11:30 год. була відсутня технічна можливість провести судове засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС, у зв`язку з наявністю справ, призначених до розгляду у залах Господарського суду Дніпропетровської області на 15.11.2023 об 11:30 год. (зайнятістю залів судових засідань обладнаних відповідними технічними засобами).

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 10.11.2023 у задоволенні заяви відповідача про участь у судовому засіданні 15.11.2023 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду було відмовлено.

Від позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання про відкладення судового засідання (вх. суду № 58220/23 від 14.11.2023), в якому він просить суд відкласти розгляд справи, у зв`язку з неможливістю представника позивача прибути до Господарського суду Дніпропетровської області для безпосередньої участі у судовому засіданні, яке призначене на 15.11.2023.

Від відповідача засобами електронного зв`язку надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх. суду № 58328/23 від 14.11.2023), в якому він просить суд відкласти розгляд справи та надати можливість представнику відповідача прийняти участь у наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

У судове засідання 15.11.2023 представники позивача та відповідача не з`явились, при цьому, судом було враховано наявність клопотань позивача та відповідача про відкладення розгляду справи, які були задоволені судом.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 15.11.2023 судом було оголошено перерву у судовому засіданні до 20.11.2023.

Від позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява (вх. суду №58787/23 від 16.11.2023), в якій він просить суд надати можливість представнику позивача прийняти участь у наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Згідно з відомостями Відділу інформаційно-технічного забезпечення суду у Господарському суді Дніпропетровської області була наявна технічна можливість для проведення судового засідання 20.11.2023 в режимі відеоконференції підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 16.11.2023 заява позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (з використанням підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС) була задоволена судом.

У судове засідання 20.11.2023 з`явилися представники позивача та відповідача.

У вказаному засіданні було з`ясовано, що станом на 20.11.2023 відповідач не отримав відповідь на відзив на позовну заяву, що підтверджується витягом з відстеження поштового відправлення на адресу відповідача через офіційний сайт Акціонерного товариства "Укрпошта", у зв`язку з чим строк на подання заперечень на вказану відповідь на відзив не закінчився.

Крім того, проаналізувавши викладені представниками сторін правові позиції у спорі та подані сторонами заяви по суті справи та наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи; у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті; при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Частиною 6 статті 250 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі. У такому випадку повернення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не допускається.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування, а також надані сторонами пояснення та докази, суд вбачав підстави для переходу до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, а також доцільність початку розгляду справи зі стадії відкриття провадження у справі.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 20.11.2023 вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розпочато розгляд справи зі стадії відкриття провадження у справі, справу призначено до розгляду у підготовче засідання на 29.11.2023.

Від позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшли додаткові пояснення по справі (вх. суду № 60388/23 від 23.11.2023), в яких він просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на таке:

- Господарським судом Дніпропетровської області ухвалено рішення від 10.10.2023, яке набрало законної сили 31.10.2023, у справі № 904/1900/23 за позовом АТ "Криворізька теплоцентраль" до ФОП Марченко Галини Миколаївни про стягнення заборгованості у розмірі 223 788 грн. 93 коп. за надану послугу з постачання теплової енергії. Період постачання теплової енергії по справі № 904/1900/23 з 01.11.2021 по 31.10.2022. Вказане рішення суду охоплює період, коли вже діяв типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії № 900/жб/2 до нежитлового приміщення відповідача за адресою: м. Кривий Ріг, мкрн. 5-ий Зарічний, будинок 41, приміщення 143. Під час розгляду справи № 904/1900/23 відповідач, так само як і в справі № 904/4828/23, посилалася на акт КПТМ "Криворіжтепломережа" від 04.02.2011;

- відповідно до вказаного вище рішення суду від 10.10.2023, судом встановлено те, що відповідно до Наказу Міністерства будівництва, архітектури, та житлово-комунального господарства України № 4 від 22.11.2005 затверджено Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання (далі - Порядок), що додається. Вказаний порядок діяв на 2011 рік, коли, за твердженням відповідача, відбулось його відключення від системи центрального опалення. Відповідачем до матеріалів справи не надано заяви про відключення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання, копію протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання та рішення комісії, оформлене протоколом. Також, відповідач не спростував факту надання йому позивачем послуг з постачання теплової енергії у період з листопада 2021 року по березень 2022 року та не надав доказів припинення постачання йому централізованого опалення. Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом;

- обставини, на які посилаються сторони при розгляді даної справи вже встановлені рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2023 по справі №904/1900/23.

Від відповідача засобами електронного зв`язку надійшли заперечення (вх. суду №60897/23 від 27.11.2023), в яких він просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на таке:

- відповідач заперечує проти поновлення позивачу процесуального строку на подання відповіді на відзив;

- договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 900 від 11.11.2013 щорічно було пролонговано його сторонами в порядку пункту 10.3. вказаного договору, тобто станом на листопад 2021 року договір був черговий раз пролонгований до 10.11.2022. Отже, між позивачем та відповідачем наразі є чинний договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячий воді № 900 від 11.11.2013, договір сторонами не розривався, угод про його розірвання сторони не укладали, письмових заяв щодо припинення його дії сторони не направляли один одному. Розірвання вказаного договору між сторонами в належний спосіб не відбулось, отже вказаний договір і на даний момент є чинним. Отже, відповідач вважає, що всі правовідносини між ним та позивачем щодо поставки теплової енергії мають регулюватись положеннями договору № 900 від 11.11.2013;

- взаємовідносини між сторонами підпадають під дію Закону України "Про житлово-комунальні послуга". На момент укладання договору № 900 від 11.11.2013 діяв Закон України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-ІV від 24.06.2004;

- пунктом 3 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакції Закону України № 2454-VШ від 07.06.2018) встановлено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію вказаного закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим законом. Такі договори мають бути укладені між споживачами та виконавцями комунальних послуг протягом одного року з дати введення в дію цього закону. У разі якщо згідно з договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах. На підставі викладеного застереження в пункті 3 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакції Закону України № 2454-VШ від 07.06.2018), відповідач вважає, що договір № 900 від 11.11.2013 з 10.11.2021 був продовжений на той самий строк і на тих самих умовах до 10.11.2022. Отже, до переходу на нові договори про надання комунальних послуг, що укладатимуться за правилами, визначеними Законом України від 09.11.2017 № 2189-VШ "Про житлово-комунальні послуги" (далі - Закон), та відповідно до типових договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України окремо для різних моделей організації договірних відносин, продовжують діяти старі договори про надання комунальних послуг, що укладалися за вимогами Закону України від 24.06.2004 № 1875-ІV "Про житлово-комунальні послуги" (із змінами) та Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, як для споживачів багатоквартирних будинків, так і для споживачів приватного сектору, на тих самих умовах. Тобто, між позивачем та відповідачем не міг бути укладений договір № 900/жб/2 від 01.11.2021 в силу наявності чинного договору, яким регулювались правовідносини з надання послуг постачання теплової енергії;

- об`єкт, на який здійснюється постачання теплової енергії за договором № 900 від 11.11.2013 мав максимальне теплове навантаження 0,0031 Гкал/час та характеристику площі - 119,8 кв. м, тобто опалювальна площа приміщення відповідача становила його вбудовану частину;

- у відповіді на відзив позивач вказує, що не мав відомостей про опалювальну площу нежитлового приміщення, що належить ФОП Марченко Г.М., а тому нарахування плати за послуги постачання теплової енергії було проведено на підставі даних щодо загальної площі приміщення, зазначеної у Державному реєстрі речових орав на нерухоме майно. При цьому, позивач вказує, що відповідач не надавав інформацію про опалювальну площу приміщення. Вказані твердження позивача є помилковими, оскільки в матеріалах справи є копія Акту від 17.01.2022, яким встановлено, що представники позивача відвідали приміщення відповідача та склали акт про те, що "було проведено обстеження приміщення за вказаною адресою та споживачем надана інформація про площу приміщення згідно технічного плану, яка складає 435,8 м кв. Копія технічного паспорта додається". Тобто, у АТ "Криворізька теплоцентраль" наявна копія технічного паспорту на вбудовано-прибудоване нежитлове приміщення, складеного Комунальним підприємством Дніпропетровської обласної ради "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" під час технічної інвентаризації 02.03.2011 за об`єктом, "вбудовано-прибудоване нежитлове приміщення в 1-й поверх 9-ти поверхового житлового будинку", розташованим у м. Кривий Ріг, мкр-н 5-й Зарічний будинок 41 приміщення 143, складено інвентарну справу № 29135. В складі документації технічної інвентаризації наявний Зведений акт вартості будівель та споруд, в якому визначено найменування будівель та споруд: "вбудовано-прибудоване нежитлове приміщення в 1-й поверх 9-ти поверхового житлового будинку". Аналогічна характеристика об`єкта зазначена у Плані розташування будівель і споруд на земельній ділянці, а згідно з оціночним актом вбудовано-прибудованого нежитлового приміщення в 1-му поверсі 9-ти поверхового житлового будинку міститься інформація щодо опалення об`єкта - автономне в прибудові, центральне - в 1-му поверсі. Отже, технічна документація на об`єкт, який розташований за адресою: м. Кривий Ріг, мкр-н 5-й Зарічний будинок 41, приміщення 143, та який належить відповідачу, містить підтвердження відсутності центрального опалення в прибудованій частині об`єкту з визначенням факту автономного опалення в указаній частині, про що було достеменно відомо позивачу. Більше того, для узгодження опалювальної площі об`єкта відповідач 23.12.2021 (вх. № 13361 від 24.12.2021) і викликала представників позивача заявою, в якій просила виконати комісійне обстеження приміщення, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг мкрн 5-й Зарічний, будинок 41 приміщення 143, з метою визначення величини опалювальної площі;

- в технічній документації на об`єкт, який розташований за адресою: м. Кривий Ріг, мкр-н 5-й Зарічний будинок 41, приміщення 143, та який належить відповідачу, міститься інформація щодо системи опалення окремо вбудованої та прибудованої частин приміщення - автономне в прибудові, центральне - в 1-му поверсі. При цьому, площа вбудованої частини приміщення становить 119,8 кв. м, що відповідає опалювальній площі об`єкта за договором №900 від 11.11.2013;

- позивач та відповідач протягом тривалого періоду часу мали договірні правовідносини щодо постачання теплової енергії на об`єкт, який розташований за адресою: м. Кривий Ріг, мкр-н 5-й Зарічний буд. 41, приміщення 143, та який належить відповідачу, узгодили умови постачання теплової енергії, в тому числі і опалювальну площу приміщення, однак позивач в односторонньому порядку нівелював такі договірні правовідносини та почав здійснювати нарахування плати за надання послуг з постачання теплової енергії з 01.11.2021, виходячи з власних безпідставних розрахунків. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що все приміщення відповідача обладнано пристроями системи опалення, що дозволяло б споживати теплову енергію у визначених позивачем обсягах. Крім того, позовна заява взагалі не містить розрахунку обсягу переданої теплової енергії, а лише містить посилання на зміст актів наданих послуг на підтвердження факту її передачі, що не дозволяє встановити механізм визначення обсягу переданої теплової енергії та правильність нарахування, тобто розрахунок кількості спожитої відповідачем теплової енергії взагалі не обґрунтований та не підтверджений первинною технологічною документацією. Розмір позовних вимог ні за змістом, ні арифметично не підтверджений вихідними даними, а фактичний розмір нарахувань заборгованості за отриману теплову енергію не обґрунтований та не підтверджений належними та допустимими доказами;

- предметом доказування по даній справі є факт надання послуги з постачання теплової енергії в заявлених позивачем обсягах, а не притягнення відповідача до юридичної відповідальності за дії або бездіяльність. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази притягнення відповідача до відповідальності за такого виду порушення;

- щодо доказів позивача на підтвердження факту подачі теплоносія на житловий будинок № 41 по мкрн. 5-й Зарічний, то такі доказі, на думку відповідача, не є підтвердженням факту передачі теплової енергії відповідачу у заявлених позивачем обсягах, а лише констатують, що до вказаного житлового будинку (а не приміщення споживача) в належні терміни було подано теплоносій.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання про зупинення провадження у справі (вх. суду № 61316/23 від 29.11.2023), в якому він просить суд зупинити провадження по справі до завершення перегляду в апеляційному порядку справи № 904/1900/23. Обґрунтовуючи подане клопотання про зупинення провадження, відповідач посилається на таке:

- в провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебувала справа №904/1900/23 за позовом АТ "Криворізька теплоцентрал" до ФОП Марченко Г.М. про стягнення заборгованості у розмірі 223 788 грн. 93 коп. за надану послугу з постачання теплової енергії. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2023 по справі № 904/1900/23 позов АТ "Криворізька теплоцентраль" задоволений частково. Вказане рішення суду набрало законної сили;

- на даний момент ФОП Марченко Г.М. звернулась до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на вказане судове рішення по справі №904/1900/23. Станом на 29.11.2023 по справі № 904/1900/23 призначено склад апеляційного суду, справа витребувана у господарського суду першої інстанції, апеляційне провадження не відкрито;

- предметом позову АТ "Криворізька теплоцентраль" по справі № 904/1900/23 є стягнення з ФОП Марченко Г.М. заборгованості у розмірі 223 788 грн. 93 коп. за надану послугу з постачання теплової енергії за договором про надання послуги з постачання теплової енергії № 900/жб/2 за період з 01.11.2021 по 31.10.2022. Тобто, вказана заборгованість випливає з того ж договору, що і спірна заборгованість ФОП Марченко Г.М. по справі № 904/4828/23, однак за більш ранній період - з 01.11.2021 по 31.10.2021, тобто за період, що передує спірному періоду заборгованості ФОП Марченко Г.М. по справі №904/4828/23. Тобто, предмет та обсяги доказування по цим двом господарським справам є аналогічними, а факти, які встановлені при розгляді справи № 904/1900/23 можуть бути преюдиційними фактами по справі № 904/4828/23. Про це вказує і позивач в своїх письмових поясненнях від 21.11.2023;

- на підставі вказаного, ФОП Марченко Г.М. вважає, що розгляд справи № 904/4828/23 є об`єктивно неможливим до завершення перегляду в апеляційному порядку справи №904/1900/23. Відповідач зауважує, що зупинення провадження по справі виконує профілактичну функцію, оскільки запобігає постановленню судом суперечливих рішень. Разом з тим, суд зупиняє провадження по справі коли її неможливо розглянути, у зв`язку з тим, що питання про наявність/відсутність певних фактів, від яких залежить її вирішення, розглядається в рамках іншої справи. В даній пов`язаній справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених вимог чи умов, від яких залежить можливість розгляду. Отже, результат розгляду справи № 904/1900/23 створить правові наслідки, які можуть вплинути на розгляд та прийняття рішення по даній справі № 904/4828/23.

У підготовче засідання 29.11.2023 з`явилися представники позивача та відповідача.

У вказаному засіданні були заслухані правові позиції учасників справи з приводу поданого відповідачем клопотання про зупинення провадження у справі.

Розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, суд вважав, що вказане клопотання не підлягає задоволенню, з огляду на те, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/1900/23 набрало законної сили, водночас до поданого відповідачем клопотання про зупинення розгляду справи не долучено доказів про відкриття апеляційного провадження у справі № 904/1900/23.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 29.11.2023 у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження по справі було відмовлено.

У підготовчому засіданні 29.11.2023 представники позивача та відповідача повідомили, що ними повідомлені суду всі обставини справи, які їм відомі; надані всі докази, на які вони посилаються; матеріали справи не містять нерозглянутих заяв чи клопотань, а також позивачем та відповідачем подані всі заяви по суті справи, передбачені частиною 2 статті 161 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим представники позивача та відповідача підтвердили доцільність закриття підготовчого провадження.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Відповідно до частини 1 статті 177 Господарського процесуального кодексу України, завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

У підготовчому засіданні 29.11.2023 судом, відповідно до вимог статті 182 Господарського процесуального кодексу України, були здійснені всі дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

У підготовчому засіданні 29.11.2023 представниками позивача та відповідача були заявлені усні клопотання про надання можливості прийняти участь у наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Вказані клопотання були задоволені судом.

Так, ухвалою суду від 29.11.2023 підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.12.2023; явку у вказане засідання було визнано обов`язковою.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання про зупинення провадження у справі (вх. суду № 63244/23 від 11.12.2023), в якому він просить суд зупинити провадження по справі до завершення перегляду в апеляційному порядку справи № 904/1900/23, посилаючись на таке:

- в провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебувала справа №904/1900/23 за позовом АТ "Криворізька теплоцентрал" до ФОП Марченко Г.М. про стягнення заборгованості у розмірі 223 788 грн. 93 коп. за надану послугу з постачання теплової енергії. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2023 по справі № 904/1900/23 позов АТ "Криворізька теплоцентраль" задоволений частково;

- предметом позову АТ "Криворізька теплоцентраль" по справі № 904/1900/23 є стягнення з ФОП Марченко Г.М. заборгованості у розмірі 223 788 грн. 93 коп. за надану послугу з постачання теплової енергії за договором про надання послуги з постачання теплової енергії № 900/жб/2 за період з 01.11.2021 по 31.10.2022. Тобто, вказана заборгованість випливає з того ж договору, що і спірна заборгованість ФОП Марченко Г.М. по справі № 904/4828/23, однак за більш ранній період - з 01.11.2021 по 31.10.2021, тобто за період, що передує спірному періоду заборгованості ФОП Марченко Г.М. по справі №904/4828/23. Тобто, предмет та обсяги доказування по цим двом господарським справам є аналогічними, а факти, які встановлені при розгляді справи № 904/1900/23 можуть бути преюдиційними фактами по справі № 904/4828/23. Про це вказує і позивач в своїх письмових поясненнях від 21.11.2023;

- на підставі вказаного, ФОП Марченко Г.М. вважає, що розгляд справи № 904/4828/23 є об`єктивно неможливим до завершення перегляду в апеляційному порядку справи №904/1900/23. Відповідач зауважує, що зупинення провадження по справі виконує профілактичну функцію, оскільки запобігає постановленню судом суперечливих рішень. Разом з тим, суд зупиняє провадження по справі коли її неможливо розглянути, у зв`язку з тим, що питання про наявність/відсутність певних фактів, від яких залежить її вирішення, розглядається в рамках іншої справи. В даній пов`язаній справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених вимог чи умов, від яких залежить можливість розгляду. Отже, результат розгляду справи № 904/1900/23 створить правові наслідки, які можуть вплинути на розгляд та прийняття рішення по даній справі № 904/4828/23;

- при цьому, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.12.2023 було відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою;

У судове засідання 13.12.2023 з`явилися представники позивача та відповідача.

У вказаному засіданні були заслухані правові позиції учасників справи з приводу поданого відповідачем клопотання про зупинення провадження у справі.

Розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, суд вважав, що вказане клопотання не підлягає задоволенню, з огляду на те, що встановлені у рішенні Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/1900/23 обставини щодо споживання відповідачем в іншому періоді певного обсягу тепла не є преюдиційними для даної справи та вказані обставини щодо спірного у справі, що розглядається, періоду будуть встановлюватися судом на підставі наявних у даній справі доказів та за результатами їх оцінки судом; підстави для зупинення провадження у справі відсутні. Враховуючи вказане, протокольною ухвалою судом було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

У судовому засіданні 13.12.2023 протокольно було оголошено перерву до 19.12.2023.

У судове засідання 19.12.2023 з`явилися представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні 19.12.2023 представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та інших його заявах по суті справи.

У судовому засіданні 19.12.2023 представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях.

Судом враховано, що всіма учасниками судового процесу висловлена своя правова позиція у даному спорі.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні 19.12.2023 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача,

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з наданням послуг теплопостачання, їх обсягом та вартістю, а також наявністю підстав для стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у заявленому розмірі, наявність підстав для стягнення плати за абонентське обслуговування, а також наявність підстав для застосування наслідків прострочення виконання відповідачем грошових зобов`язань у вигляд стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Державне підприємство "Криворізька теплоцентраль" 16.03.2017 перетворено у Публічне Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль", про що внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з частиною 2 статті 108 Цивільного кодексу України Публічне Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" є правонаступником Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль".

В подальшому змінено тип товариства з Публічного Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" на Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль", про що 14.05.2018 внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" (далі - позивач) є теплопостачальною організацією у розумінні Закону України "Про теплопостачання" як суб`єкт господарської діяльності, який має у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає споживачам теплову енергію.

В свою чергу, Фізична особа - підприємець Марченко Галина Миколаївна (далі - відповідач) з 06.06.2012 є власником нежитлового приміщення загальною площею 406,5 кв.м., що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мікрорайон 5-й Зарічний, будинок 41, приміщення 143, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 266791100 від 21.07.2021 (а.с.14).

Вказане право власності відповідачем набуто на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22.05.2012 по справі № 2/413/1796/2012-413/1564/12.

Так, рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22.05.2012 по справі №2/413/1796/2012-413/1564/12 вирішено визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності, після реконструкції, на вбудовано-прибудоване в перший поверх житлового будинку нежитлове приміщення, розміром 29,3 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення № 143, та який зазначений у документації Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради "Криворізьке бюро технічної інвентаризації", як літера "А-9" загальною площею - 435,8 кв. м., а саме:

1) приміщення 247,6 кв. м, 2) приміщення - 10,8 кв. м, 3) коридор - 20,2 кв. м, 4) вбиральня - 4,7 кв. м, 5) приміщення - 3,9 кв. м, 6) приміщення - 4,9 кв. м, 7) коридор - 3,3 кв. м, 8) коридор - 9 кв. м, 9) приміщення - 12,6 кв. м, 10) приміщення - 8,4 кв. м, 11) вбиральня - 1 кв. м, 12) коридор - 4,1 кв. м, 13) умивальник 2,5 кв. м, 14) коридор - 4,2 кв. м, 15) кладова - 1,1 кв. м, 16) коридор - 2,9 кв. м, 17) коридор - 4,2 кв. м, 18) умивальник - 2,5 кв. м, 19) вбиральня - 1 кв. м, 20) приміщення - 17,4 кв. м, 21) приміщення - 8,7 кв. м, 22) приміщення - 3,9 кв. м., 23) вбиральня - 2,3 кв. м., 24) приміщення - 44,4 кв. м., І) тамбур - 5,2 кв. м, ІІ) лоджія - 1,8 кв. м, ІІІ) тамбур - 3,2 кв. м. (а.с.93-95).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011 "Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від Комунального підприємства "Криворіжтепломережа" до Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" до ДП "Криворізька теплоцентраль" передано об`єкти теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому (нове найменування Покровський), Інгулецькому та Саксаганському районах міста. З 01.10.2013 виконавцем послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання для будинку № 41 по мікрорайону 5-й Зарічний є Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль".

Відповідно до приписів статей 3, 4 Закону України "Про теплопостачання" від 02.05.2005 № 2633-IV відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Проектування, будівництво, реконструкція, ремонт, експлуатація об`єктів теплопостачання, виробництво, постачання теплової енергії регламентуються нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами відносин у сфері теплопостачання.

Згідно зі статтею 1 цього Закону теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (частини 4, 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання").

Згідно з частинами 1-4 статті 19 зазначеного Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Аналіз даного Закону дає підстави для висновку, що він є нормативним актом спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3)виконавці комунальних послуг.

Виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (стаття 1, частина 2 статті 6 Закону).

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (стаття 1 Закону).

За приписами пункту 1 частини 2 статті 7 вказаного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Статтею 24 Закону України "Про теплопостачання" встановлені права та обов`язки споживача теплової енергії і, зокрема, обов`язок своєчасного укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Відповідно до частин 1, 2 статті 12 Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач або суб`єкт теплоспоживання має право вибирати (змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

У офіційному виданні "Голос України" № 231 від 09.12.2017 був опублікований Закон України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 № 2189-VІІІ (далі - Закон).

Відповідно до пункту 1 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування (з 10.12.2017), та вводиться в дію з 01.05.2019, крім окремих його положень, які вводяться в дію пізніше.

Згідно з частинами 1, 3 статті 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 № 2189-VІІІ предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

У статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 № 2189-VІІІ визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до змісту положень статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг, зокрема, належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

В частині 1 статті 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакції Закону № 1060-IX від 03.12.2020) встановлено, що за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) укладається договір про надання комунальних послуг, а саме:

1) індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно, за умови що співвласники прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку;

2) колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою;

3) договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір.

Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії).

У межах одного багатоквартирного будинку дозволяється обрання різних моделей організації договірних відносин за різними видами комунальних послуг.

Правовідносини між Теплопостачальною організацією та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 21.08.2019, №830, Положенням про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року, № 315 про затвердження "Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг" та іншими нормативно-правовими актами України.

Відповідно до частини 4 статті 19 Закону України "Про теплопостачання" теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу теплової енергії та частини 1 статті 25 цього Закону, теплопостачальна організація має право укладати договори купівлі-продажу теплової енергії із споживачами.

Відповідно до частини 7 статті 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про житлово-комунальні послуги" договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.

Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 було затверджено Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1022 від 08.09.2021 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019, які набрали чинності 01.10.2021 Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типовий договір з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджені постановою КМУ № 830 від 21.08.2019 р., викладено в новій редакції.

Відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 1022 від 08.09.2021) ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати.

Відповідно до пункту 13 цих Правил надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах.

Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13, 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

Статтею 25 Закону України "Про теплопостачання", закріплено права та основні обов`язки споживача теплової енергії, яка містить обов`язок споживача на своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Згідно із частиною 7 статті 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною, першою цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.

Частиною 4 статті 13 Закону "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Частиною 5 статті 13 Закону "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" як виконавцем послуг на своєму офіційному сайті було розміщено Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання.

Протягом 30 днів з дня опублікування Типового індивідуального договору, на адресу позивача від співвласників багатоквартирного будинку 41 м. Кривий Ріг, мкрн. 5й Зарічний, не надходило жодних документів які б підтверджували наявність рішення про обрання моделі договірних відносин.

Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

В матеріалах справи відсутні докази, що відповідач протягом 30 днів повідомляв позивача про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та заперечень або протоколу розбіжностей до нього не отримав.

Отже, враховуючи відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-денного строку з моменту розміщення на офіційному сайті індивідуального договору на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.11.2021 за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мкрн. 5й Зарічний, будинок 41, приміщення 143. між Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" та Фізичною особою-підприємцем Марченко Галиною Миколаївною є укладеним з 01.11.2021.

Таким чином, судом відхиляються заперечення відповідача в частині врегулювання правовідносин між сторонами з приводу теплопостачання у розташованому за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Жовтневий район, 5-й мікрорайон Зарічний, будинок № 41, приміщення № 143, на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 11.11.2013.

Так, 01.11.2021 Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" та Фізичною особою - підприємцем Марченко Галиною Миколаївною фактично укладено типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії (далі - договір, а.с.21-24), відповідно до пункту 5 якого виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України (пункт 1 договору).

Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті виконавця (пункт 2 договору).

Згідно з пунктом 4 договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунку за надані послуги, факт отримання послуг.

Відповідно до пункту 30 вказаного договору плата за послуги постачання теплової енергії складається з:

- плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022, та Методики розподілу, що розраховується, виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

- плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про які розміщується на веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або веб-сайті виконавця.

Пунктом 32 договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Згідно з умовами пункту 34 договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

У підпункті 3 пункту 41 договору зазначено, що споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором.

Відповідно до пункту 45 договору, у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Згідно з пунктом 47 договору оформлення претензій споживача щодо ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості здійснюється в порядку, визначеному статтею 27 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

У пунктах 51, 52 договору визначено, що договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше, ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом 1 року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

У будинку № 41, мікрорайон 5-й Зарічний у місті Кривий Ріг встановлений комерційний прилад обліку теплової енергії, що підтверджується Актом технічного огляду приладів обліку теплової енергії від 08.10.2021 (а.с.30).

Як убачається з матеріалів справи, рішеннями Виконавчого комітету Криворізької міської ради № 760 від 28.09.2022 та № 338 від 22.03.2023 визначено початок та закінчення опалювального сезону 2022/2023, відповідно (а.с.28-29).

На підтвердження факту споживання у період з листопада 2022 року по березень 2023 року теплової енергії за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мікрорайон 5-й Зарічний, будинок 41, приміщення 143 позивач надав Інформацію щодо житлового будинку та нежитлового приміщення споживача, а також позивач зазначив, що загальна площа нежитлового приміщення Фізичної особи - підприємця Марченко Галини Миколаївни відповідно до договору 900/жб/2 від 01.11.2021 за адресою: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, мікрорайон 5-й Зарічний, будинок 41, приміщення 143 складає 406,5 кв.м. (відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.20), а також Акти № 499 від 08.11.2022 та № 65 від 23.03.2023, якими зафіксовано факт подачі теплоносія та припинення подачі теплоносія в будівлю житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Жовтневий район, 5-й мікрорайон Зарічний, будинок № 41, приміщення № 143 (а.с.26-27).

Як зазначає позивач, у період з листопада 2022 року по березень 2023 року позивачем щомісяця складались та надсилались для підписання відповідачу Акти передачі-прийняття теплової енергії, а саме:

- Акт передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) № 27187 від 30.11.2022 на суму 15 827 грн. 01 коп. (а.с. 34);

- Акт передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) № 32234 від 31.12.2022 на суму 28 332 грн. 58 коп. (а.с. 38);

- Акт передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) № 1885 від 31.01.2023 на суму 30 684 грн. 06 коп. (а.с. 42);

- Акт передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) № 5547 від 28.02.2023 на суму 34 478 грн. 48 коп. (а.с. 46);

- Акт передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) № 8163 від 31.03.2023 на суму 14 063 грн. 75 коп. (а.с. 50).

Загальна вартість теплової енергії за вказаними вище Актами складає 123 345 грн. 54 коп. Загальна сума плати за абонентське обслуговування за спірний період становить 40 грн. 34 коп. Однак вказані Акти відповідачем підписані не були.

Крім того, в оплату спожитої в період з листопада 2022 року по березень 2023 року теплової енергії відповідачу щомісяця виставлялись рахунки на оплату, а саме:

- рахунок-фактура № 27187 від 30.11.2022 на суму 15 827 грн. 01 коп. (а.с. 35);

- рахунок-фактура № 32234 від 31.12.2022 на суму 28 332 грн. 58 коп. (а.с. 39);

- рахунок-фактура № 1885 від 31.01.2023 на суму 30 684 грн. 06 коп. (а.с. 43);

- рахунок-фактура № 5547 від 28.02.2023 на суму 34 478 грн. 48 коп. (а.с. 47);

- рахунок-фактура № 8163 від 31.03.2023 на суму 14 063 грн. 75 коп. (а.с. 51).

Вказані рахунки надсилались відповідачу супровідними листами, наявними в матеріалах справи, разом з Актами; відповідач під час розгляду справи підтверджував факт отримання вказаних документів.

При цьому, доказів оплати вказаних рахунків матеріали справи не містять.

Позивач посилається на порушенням відповідачем зобов`язань за типовим індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії в частині повного та своєчасного розрахунку за надані позивачем у період з листопада 2022 року по березень 2023 року послуги з постачання теплової енергії за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Жовтневий район, 5-й мікрорайон Зарічний, будинок № 41, приміщення № 143, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 123 345 грн. 54 коп., а також заборгованість з абонентського обслуговування у розмірі 40 грн. 34 коп. За прострочення виконання зобов`язання на підставі пункту 45 типового договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 02.01.2023 по 24.08.2023 в сумі 2 153 грн. 38 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з січня по серпень 2023 року в сумі 2 658 грн. 14 коп., а також 3% річних за загальний період прострочення з 02.01.2023 по 24.08.2023 у сумі 1 769 грн. 90 коп.

Відповідач проти задоволення вказаних вимог заперечує у повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем безпідставно під час розрахунку вартості теплової енергії, спожитої за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Жовтневий район, 5-й мікрорайон Зарічний, будинок № 41, приміщення № 143, в період з листопада 2022 року по березень 2023 року, використано загальну площу нежитлового приміщення 406,5 кв.м., оскільки опалювальною площею є лише 119,8 кв.м. Більше того, відповідач вважає, що відносини з приводу теплопостачання у спірному приміщенні, розташованому за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Жовтневий район, 5-й мікрорайон Зарічний, будинок № 41, приміщення № 143, врегульовані укладеним між сторонами договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 11.11.2013, яким також було зафіксовано опалювальну площу нежитлового приміщення, розташованого а адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Жовтневий район, 5-й мікрорайон Зарічний, будинок № 41, приміщення № 143, - 119,8 кв.м.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Виникнення цивільних прав та обов`язків підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а споживач отримує такі послуги, оскільки від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався), та має здійснювати оплату виставлених рахунків.

Послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) належать до комунальних послуг.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VІІІ від 09.11.2017 передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

У той же час, відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Разом із цим, визначальним для вибору виду договору для укладення між теплопостачальною організацією та споживачем, і, як наслідок, тарифу, який застосовуватиметься у розрахунках між сторонами, є саме визначення категорії, до якої відноситься споживач: населення, яке є власниками, орендарями житлових приміщень (квартир) і отримує послуги з централізованого опалення, укладає із теплопостачальною організацією договір про надання послуг з централізованого опалення із зазначенням встановленого тарифу на послугу з централізованого опалення; фізичні особи-підприємці, які використовують, зокрема, нежитлові приміщення у структурі багатоквартирних житлових будинків для здійснення у них підприємницької діяльності, укладають з теплопостачальними організаціями договори купівлі-продажу теплової енергії із зазначенням у них встановленого тарифу для "інших споживачів".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 в справі № 904/6293/17.

Суд зазначає, що підставою для виникнення у відповідача зобов`язань з оплати послуг з постачання теплової енергії без укладеного договору є, насамперед, факт надання відповідних послуг, а також доведення обсягу та вартості таких послуг належними та допустимими доказами, адже споживання теплової енергії не може бути безоплатним.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Положення аналогічного змісту закріплені в частині першій статті 526 Цивільного кодексу України.

За приписами статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на положення укладеного сторонами договору визначено, що споживач здійснює оплату щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (пункт 34 договору).

Отже, строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати вартості спожитої ним теплової енергії та плати за абонентське обслуговування є такими, що настали.

За приписами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи встановлений судом факт існування обов`язку відповідача вносити плату за абонентське обслуговування, а також встановлений судом факт надання позивачем послуг з теплопостачання за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Жовтневий район, 5-й мікрорайон Зарічний, будинок № 41, приміщення № 143, в період з листопада 2022 року по березень 2023 року, а також підтвердження відповідачем факту отримання рахунків на оплату, в тому числі плати за абонентське обслуговування у спірний період, відповідно, настання строку їх оплати, вимоги позивача в частині стягнення 40 грн. 34 коп. плати за абонентське обслуговування визнаються судом обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

У листі Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 18.03.2015 № 2450/15/61-15 надано роз`яснення, що оплату за теплову енергію та житлово-комунальні послуги за тарифами "для населення" здійснюють власники чи користувачі квартири, інших приміщень, призначених та придатних для постійного проживання в них, а для власників нежитлових приміщень застосовується тариф як для "інших споживачів".

Так, позивачем було здійснено розрахунок спожитої Фізичною особою - підприємцем Марченко Галиною Миколаївною у нежитловому приміщенні загальною площею 406,5 кв.м., що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мікрорайон 5-й Зарічний, будинок 41, приміщення 143, теплової енергії у період з листопада 2022 року по березень 2023 року на загальну суму 123 345 грн. 54 коп. (а.с.12) Як пояснив позивач, розрахунок здійснено, виходячи з загальної площі вказаного нежитлового приміщення - 406,5 кв.м.

В свою чергу, під час розгляду справи відповідач факт надання йому послуг теплопостачання у розрахованому позивачем обсязі заперечував, посилаючись на те, що позивачем безпідставно під час розрахунку вартості теплової енергії, спожитої за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Жовтневий район, 5-й мікрорайон Зарічний, будинок № 41, приміщення № 143, в період з листопада 2022 року по березень 2023 року, використано загальну площу нежитлового приміщення 406,5 кв.м., оскільки опалювальною площею є лише 119,8 кв.м., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Решта нежитлового приміщення (286,7 кв.м.), за твердженням відповідача, є прибудованою, в якій ніколи не існувало комунікацій системи централізованого теплопостачання та, відповідно, послуги відповідачу в цій частині не могли надаватись. Під час розгляду справи відповідач зазначав, що у більшій частині нежитлового приміщення обігрів здійснюється елетроприладами, а система центрального опалення (труби, радіатори) у вказаному приміщенні відсутні; будь-якого втручання відповідачем не здійснювалося; з моменту прибудови частини вказаного приміщення вказане приміщення не було облаштовано системою центрального опалення.

З приводу правової позиції позивача, наданих ним доказів, а також за результатами їх оцінки судом, слід зазначити також наступне.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд відзначає, що у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи скористатися заходами правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Крім того, за змістом процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 поняття "охоронюваний законом інтерес" слід розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних та колективних потреб, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Так, інтерес позивача має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині зазначеного Рішення Конституційного Суду України.

При цьому позивач самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

При цьому, господарський суд вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідно до частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

При цьому, у рішенні Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 зазначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зокрема, з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Суд виходить із того, що у принципі добросовісності, а саме: при реалізації прав і повноважень, закладений принцип неприпустимості зловживання правом, згідно з якими здійснення прав та свобод однієї особи не повинне порушувати права та свободи інших осіб. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Господарський суд наголошує, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 №132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

За результатами аналізу всіх наявних у справі доказів в їх сукупності суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність вимог щодо стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 123 345 грн. 54 коп. До вказаного висновку суд прийшов з огляду на таке:

- підставою для виникнення у відповідача зобов`язань з оплати послуг з постачання теплової енергії є, насамперед, факт надання відповідних послуг, а також доведення обсягу та вартості таких послуг належними та допустимими доказами, адже споживання теплової енергії не може бути безоплатним;

- з матеріалів справи вбачається, що право власності на нежитлове приміщення № 143 загальною площею 406,5 кв.м., що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, мікрорайон 5-й Зарічний, будинок 41, було набуто 06.06.2012, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 266791100 від 21.07.2021 (а.с.14). Вказане право власності відповідачем набуто на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22.05.2012 по справі № 2/413/1796/2012-413/1564/12. При цьому, рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22.05.2012 по справі №2/413/1796/2012-413/1564/12 вирішено визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності, після реконструкції, на вбудовано-прибудоване в перший поверх житлового будинку нежитлове приміщення, розміром 29,3 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення № 143, та який зазначений у документації Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради "Криворізьке бюро технічної інвентаризації", як літера "А-9" загальною площею - 435,8 кв. м.;

- відповідно до технічної документації на об`єкт, який розташований за адресою: м.Кривий Ріг, мкр-н 5-й Зарічний будинок 41, приміщення 143, нежитлове приміщення є вбудовано-прибудованим в І поверх 9-ти поверхового житлового будинку. Також технічна інформація містить поверховий план, з аналізу якого вбачається, що вбудованою є частина площею 119,8 кв.м. (а.с.118). При цьому, в інформації щодо опалення в приміщенні зазначено, що в прибудові воно автономне, а в І поверсі - центральне (а.с.115);

- в матеріалах справи також наявний договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 900 від 11.11.2013, укладений між Державним підприємством "Криворізька теплоцентраль" та Фізичною особою - підприємцем Марченко Галиною Миколаївною, за умовами пункту 1.1. договору теплопостачальна організація - продавець бере на себе зобов`язання постачати споживачеві-покупцю теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач - покупець зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором (а.с. 96-101). Суд наголошує, що сам позивач підтверджує, що вказаний договір діяв між сторонами до жовтня 2021 року. При цьому, відповідно до Додатку до вказаного договору - Дислокація об`єктів, опалювальною площею нежитлового приміщення магазину, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, мкр-н 5-й Зарічний будинок 41, приміщення 143 є площа 119,8 кв.м. (а.с.104), що повністю узгоджується з наявною в матеріалах справи технічною документацією на спірне нежитлове приміщення. Отже, з листопада 2013 року по жовтень 2021 року позивач визнавав, що опалювальною площею нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, мкр-н 5-й Зарічний будинок 41, приміщення 143 є площа 119,8 кв.м. При цьому, відповідач під час розгляду справи пояснював, що жодних переобладнань в період як з листопада 2013 року так і з жовтня 2021 року станом на теперішній час у спірному нежитловому приміщенні не здійснювалось;

- щодо площі нежитлового приміщення, зазначеної у договорі від 11.11.2013, позивач також посилався на те, що у споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. Як зазначив позивач, до 01.11.2021 розрахунок спожитої теплової енергії відповідачеві здійснювався відповідно до теплового навантаження, а не на підставі площі нежитлового приміщення, визначеного в договорі № 900. Посилання позивача на теплове навантаження розцінюється судом критично, оскільки судом беруться до уваги не механізм розрахунку обсягу теплової енергії за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 900 від 11.11.2013, а саме площа нежитлового приміщення, в якій позивачем надавалась послуга з теплопостачання в період дії вказаного договору; вказана площа (119,8 кв.м.) чітко зафіксована в додатку до вказаного договору - Дислокація об`єктів (а.с.104);

- окремо суд враховує поведінку відповідача, який, діючи добросовісно в момент зміни законодавства, звернувся до позивача із заявою від 23.12.2021, в якій просив виконати комісійне обстеження приміщення, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, мкрн. 5-й Зарічний, будинок 41, прим. 143, з метою визначення величини опалювальної площі (а.с.120). В подальшому, діючи також добросовісно та підтверджуючи намір встановити фактичну опалювальну площу в його нежитловому приміщенні, допустив представників позивача для обстеження нежитлового приміщення, отже відповідачем були вчинені всі необхідні дії, на підтвердження наміру належного виконання своїх обов`язків як споживача комунальної послуги (теплопостачання);

- в свою чергу, позивач, діючи недобросовісно, належним чином не сприяв встановленню обставин щодо дійсної опалювальної площі у нежитловому приміщенні. Так, на вказану вищу заяву відповідача від 23.12.2023 представниками позивача було складено Акт від 17.01.2022, в якому вказано таке: "згідно з листом № 13361 від 24.12.2012 було проведене обстеження приміщення за адресою: мкрн. 5-й Зарічний, будинок 41, приміщення 143, та споживачем надана інформація про площу приміщення згідно з технічним планом, яка складає 435,8 кв.м. Копія технічного паспорту надається." (а.с.121). При цьому, жодної інформації про опалювальну площу нежитлового приміщення, облаштування вказаного приміщення системою центрального опалення, вказаний Акт не містить. Як пояснював представник відповідача під час розгляду справи, саме з підстав того, що представниками позивача не було зафіксовано даних щодо опалювальної площі, вказаний Акт не був підписаний зі сторони відповідача - ФОП Марченко Г.М. (а.с.121). Окремо суд звертає увагу, що представники позивача в Акті зафіксували факт наявності у позивача технічного паспорту, в якому чітко зазначено, що нежитлове приміщення є вбудовано-прибудованим в І поверх 9-ти поверхового житлового будинку; з аналізу поверхового плану вбачається, що вбудованою є частина площею 119,8 кв.м. (а.с.118). При цьому, в інформації щодо опалення в приміщенні зазначено, що в прибудові воно автономне, а в І поверсі - центральне (а.с.115);

- судом також приймається до уваги, що згідно зі змістом Акту-припису від 04.02.2011, складеного КПТМ "Криворіжтепломережа", при дослідженні приміщення колишнього магазину, за адресою: мкрн. 5-й Зарічний, будинок 41, приміщення 143, виявлено наступне: 1) виконаний демонтаж розводки системи центрального опалення; 2) виконаний видимий розрив на тепловому вводі, централізоване опалення відсутнє. У приміщенні встановлений електрокотел для обігріву (проводяться ремонтні роботи) (а.с.119);

- позивач посилається на зміст пункту 10 розділу 1 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315, яким передбачено, що базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будівлі/будинку за відсутності приладів розподільного обліку теплової енергії є опалювана площа приміщень, зазначена у договорі про надання послуги з постачання теплової енергії. У разі, якщо відомості про опалювану площу не були надані споживачем, базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будівлі/будинку за відсутності приладів розподільного обліку теплової енергії є загальна площа приміщення у метрах квадратних, визначена за даними, зазначеними у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а у разі відсутності у ньому інформації про окремі приміщення - за даними, зазначеними у документах, що посвідчують право власності на такі приміщення. Судом розцінюється вказані доводи позивача критично, з огляду на те, що, по-перше, відомості про опалювальну площу були надані позивачу ще під час укладення договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 900 від 11.11.2013, який діяв майже 10 років; по-друге, вказані відомості відповідач пропонував зафіксувати під час обстеження нежитлового приміщення за заявою від 23.12.2021, але сам позивач ухилився від з`ясування вказаної інформації. При цьому, посилаючись в Акті від 17.01.2022 на технічний паспорт, логічно прийти до висновку, що під час складання вказаного Акту позивач вважав, що відомості щодо опалювальної площі вбачаються з вказаної технічної документації, отже позивачем вони не були зафіксовані в Акті;

- посилання позивача на те, що відповідачем до матеріалів справи не надано заяви про відключення від мереж ЦО і ГВП, копії протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та Рішення Комісії, оформлене протоколом, розцінюється судом критично, оскільки жодного доказу чи відомостей щодо встановлення чи існування в прибудованій частині нежитлового приміщення системи центрального опалення матеріали справи не містять; також відповідач підтверджує, що у вбудованій частині нежитлового приміщення (119,8 кв.м.) система центрального опалення присутня; отже, жодного доказу втручання відповідача в систему центрального опалення нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м.Кривий Ріг, мкр-н 5-й Зарічний будинок 41, приміщення 143 є площа 119,8 кв.м. матеріали справи не містять. Так, відповідач під час розгляду справи судом зазначав, що будь-якого втручання відповідачем не здійснювалося; з моменту придбання вказаного приміщення у 2005 році вказане приміщення не було обладнане системою центрального опалення;

- позовна заява взагалі не містить розрахунку обсягу переданої теплової енергії, а лише містить посилання на зміст Актів передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) на підтвердження факту її передачі, що не дозволяє встановити механізм визначення обсягу переданої теплової енергії та правильність нарахування, тобто розрахунок кількості спожитої відповідачем теплової енергії взагалі не обґрунтований та не підтверджений первинною технологічною документацією. Розмір позовних вимог ні за змістом, ні арифметично не підтверджений вихідними даними, а фактичний розмір нарахувань заборгованості за отриману теплову енергію не обґрунтований та не підтверджений належними та допустимими доказами;

- долучені до матеріалів справи Рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювальних сезонів, а також Акти включення опалення та припинення подачі теплоносія не є належними доказами надання послуг теплопостачання саме відповідачу в його нежитловому приміщенні за адресою: м. Кривий Ріг, мкр-н 5-й Зарічний будинок 41, приміщення 143 у заявлених позивачем обсягах.

Враховуючи всі вказані вище обставини, суд приходить до висновку, що докази на підтвердження правомірності вимог позивача щодо стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 123 345 грн. 54 коп. є менш вірогідними, ніж докази надані на їх спростування, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 123 345 грн. 54 коп. у повному обсязі.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення 2 153 грн. 38 коп. пені, 2 658 грн. 14 коп. інфляційних втрат та 1 769 грн. 90 коп. 3% річних також не підлягають задоволенню, як такі, що є похідними вимогами від основної вимоги.

Отже, в задоволенні вимог щодо стягнення 2 153 грн. 38 коп. пені, 2 658 грн. 14 коп. інфляційних втрат та 1 769 грн. 90 коп. 3% річних також слід відмовити.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по справі покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає частина витрат по сплаті судового збору в сумі 0 грн. 83 коп.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" до Фізичної особи-підприємця Марченко Галини Миколаївни про визнання укладеним договору про стягнення заборгованості за типовим індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії у загальному розмірі 129 967 грн. 30 коп. - задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Марченко Галини Миколаївни ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (вулиця Електрична, будинок 1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50014; ідентифікаційний код 00130850) 40 грн. 34 коп. - плати за абонентське обслуговування, 00 грн. 83 коп. - частину витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 22.12.2023.

Суддя Ю.В. Фещенко