ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2023 Справа № 917/1010/22

Господарський суд Полтавської області у складі судді Ківшик О.В., розглянувши справу

за позовною заявою Приватного підприємства "Підйомно-транспортне обладнання", пров.Користівський, 41, м. Олександрія, Кіровоградська обл., 28001

до відповідача Комунального підприємства "СпецЕко" Горішньоплавнинської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, вул. Соборна, 1, м. Горишні Плавні, Кременчуцький р-н, Полтавська обл., 39800

про стягнення 1 967 809,50 грн,

Секретар судового засідання Ісенко М.В.

Представники сторін : згідно протоколу судового засідання від 26.12.2023 р.

1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень.

Приватне підприємство "Підйомно-транспортне обладнання" просить суд стягнути з Комунального підприємства "СпецЕко" Горішньоплавнинської міської ради Кременчуцького району Полтавської області 1 967 809,50 грн заборгованості, що виникла внаслідок не належного виконання останнім умов укладеного між сторонами 16.03.2020 року договору поставки № 1603, з яких : 267 956,64 грн три проценти річних за період з 23.10.2020 по 16.02.2023 та 1 699 852,86 грн інфляційних втрат за період з листопада 2020 по лютий 2023, нараховані відповідно до ст.625 ЦК України в тому числі на стадії виконання судового рішення щодо стягнення основної заборгованості.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази : Розрахунок інфляційних втрат та 3% річних за порушення грошового зобов`язання від 19.08.2022; Копії договору поставки товару №1603 від 16.03.2020, специфікації (додаток №1) та Додаткової угоди № 1 від 24.03.2020; Копія рахунку-фактури № СФ-00017 від 24.03.2020; Копія виписки по рахунку ПП "ПТО" в Державній казначейській службі 06.04.2020; Копії сертифікатів про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) №3500-20- 0892 від 02.06.2020, №3500-20-1500 від 31.08.2020, № 3500-20-1782 від 05.11.2020; Копії листа ПП "ПТО" № 05/10-2 від 05.10.2020 з роздруківкою ел. поштової скриньки та копіями фіскального чека, накладної відділення поштового зв`язку, опису вкладення; Копія листа ПП "ПТО" № 06/10-2 від 06.10.2020 до КП "СпецЕко"; Копії товарно-транспортної накладної № 58 від 07.10.2020 та відомості відвантажувальної від 07.10.2020; Копія видаткової накладної № РН-0000004 від 07.10.2020; Копія акту приймання-передачі товару від 07.10.2020; Копія рахунку-фактури № СФ-00019 від 07.10.2020; Копія акту відмови прийняття товару від 07.10.2020;Копія листа ПП "ПТО" № 13/10-3 від 13.10.2020 до КП "СпецЕко" з копіями фіскального чека, накладної відділення поштового зв`язку та опису вкладення; Копія претензії щодо невиконання зобов`язання з прийняття поставленого товару та його оплати ПП "ПТО" № 23/10-7 від 23.10.2020 з копіями фіскального чека, накладної відділення поштового зв`язку та опису вкладення; Копія Акту технічного нагляду судна для здійснення його державної реєстрації №318-01779- 21 від 02.04.2021, виданого Регістром судноплавства України; Копія Акту експертної оцінки технічного стану судна відповідно до Правил Регістра судноплавства України №318-01780-21 від 02.04.2021, складеного Регістром судноплавства України; Копія рішення Господарського суду Кіровоградської області від 09.12.2020 у справі № 912/1792/20; Копія постанови Центрального апеляційного господарського суду від 24.03.2021 у справі № 912/1792/20; Копія постанови Центрального апеляційного господарського суду від 24.03.2021 у справі № 912/1792/20 (з Єдиного державного реєстру судових рішень); Копія постанови Верховного Суду від 24.06.2021 у справі № 912/1792/20; Копія рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.07.2021 у справі № 912/3418/20; Копія постанови Центрального апеляційного господарського суду від 23.12.2021 у справі № 912/3418/20; Копія постанови Верховного Суду від 29.06.2022 у справі № 912/3418/20; Копія наказу про примусове виконання постанови від 10.02.2022 у справі № 912/3418/20, виданого Господарським судом Кіровоградської області; Копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.02.2022 ВП№ 68764125 Горішньоплавнівського відділу ДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми); Копія постанови про передачу виконавчого провадження від 14.04.2022 заступника начальника управління Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми); Копія постанови про передачу виконавчого провадження від 18.04.2022 ВП № 68764125 Горішньоплавнівського відділу ДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми); Копія постанови про прийняття виконавчого провадження від 21.04.2022 ВП № 68764125 Відділу примусового виконання рішень УЗПВР у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми); Копія інформації про виконавче провадження з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень № 68764125 від 18.08.2022; Розрахунок інфляційних втрат та 3% річних за порушення грошового зобов`язання (у справі № 917/1010/22) від 29.05.2023; Копія виписки по рахунку ПП "ПТО" в АТ КБ "ПРИВАТБАНК" за період за період з 01.10.2022 по 28.02.2023; Копії виписок по рахунку ПП "ПТО" в АТ КБ "ПРИВАТБАНК" за дати: 04.10.2022, 30.11.2022, 11.01.2023, 13.01.2023, 16.01.2023, 24.01.2023, 06.02.2023, 14.02.2023, 16.02.2023, 17.02.2023; Копія постанови про закінчення виконавчого провадження від 21.02.2023 ВП № 68764125 Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

16.06.2023 відповідач надав суду відзив вх. №7596, за мотивами якого проти позову заперечує.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази : копію постанови Центрального апеляційного господарського суду від 23.12.2021 у справі № 912/3418/20, копію договору № 1603 від 16.06.2020, копії платіжних інструкцій про списання грошових коштів, розрахунок інфляційних втрат та 3% річних.

11.07.2023 позивач надав суду відповідь на відзив за вх. №8573, за мотивами якого спростовує викладені у відзиві доводи відповідача.

21.07.2023 відповідач надав суду клопотання вх. № 8983 про залишення відповіді на відзив без розгляду, оскільки останній поданий за межами встановленого судом строку.

Судом в ухвалі від 01.09.2022 у справі №917/1010/22 встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив - 5 днів з моменту отримання відзиву.

В відповіді на відзив позивачем зазначено, що відзив у справі №917/1010/22, направлений цінним листом 018, отримано 20.06.2023. Оскільки позивач 20.06.2023 отримав відзив, останнім днем для подання відповіді на відзив є 26.06.2023, натомість відповідь на відзив підписана представником позивача 04.07.2023 з порушенням встановленого судом 5-тиденного строку на подання відповіді на відзив та не направлена на адресу відповідача і суду у встановлений судом строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на подання позивачем відповіді на відзив до суду поза межами встановленого строку, відсутність клопотання про поновлення встановленого судом строку на подання відповіді на відзив, наявні правові підстави для залишення відповіді на відзив Приватного підприємства "Підйомно-транспортне обладнання" без розгляду.

18.12.2023 відповідач надіслав до суду письмові пояснення по справі (вх. №16275), які просить суд врахувати при розгляді справи. При цьому, відповідач посилається на те, що 07.11.2023 в Єдиному державному реєстрі судових рішень оприлюднено правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі № 686/7081/21 провадження № 14-91цс22 щодо застосування положень ст. 625 ЦК України в разі несвоєчасного виконання рішення суду. Крім того, відповідач просить суд зменшити розмір відсотків річних як відповідальність за час прострочення грошового зобов`язання до 1 гривні.

Суд, враховуючи приписи ст. 207 ГПК України, письмові пояснення по справі приймає до розгляду.

2. Процесуальні питання, вирішені судом.

30.08.2022 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Приватного підприємства "Підйомно-транспортне обладнання" до відповідача Комунального підприємства "СпецЕко" Горішньоплавнинської міської ради Кременчуцького району Полтавської області про стягнення 1 619 339,51 грн заборгованості, що виникла внаслідок не належного виконання останнім умов укладеного між сторонами 16.03.2020 року договору поставки № 1603, з яких : 1 389 002,41 грн інфляційні втрати за період з листопада 2020 року по липень 2022 року та 230 337,10 грн три проценти річних за період з 23.10.2020 по 18.08.2022 року, нараховані відповідно до ст. 625 ЦК України в тому числі на стадії виконання судового рішення щодо стягнення основної заборгованості.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2022 справу №917/1010/22 розподілено судді Ціленку В.А.

Суд ухвалою від 01.09.2022 року прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 04.10.2022 року на 09:00.

Судове засідання, призначене на 04.10.2022 року на 09:00, не проводилося, суд ухвалою від 06.10.2022 призначив підготовче засідання на 18.10.2022 року на 10:00.

Суд ухвалою від 18.10.2022 року закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 08.12.2022 року на 10:30.

Суд ухвалою від 21.11.2022 року зупинив провадження у справі № 917/1010/22 до закінчення розгляду справи № 912/3418/20 Центральним апеляційним господарським судом за ново виявленими обставинами.

Східний апеляційний господарський суд постановою від 06.02.2023 року ухвалу Господарського суду Полтавської області від 21.11.2022 року у справі № 917/1010/22 скасував, справу передав на розгляд до Господарського суду Полтавської області.

Суд ухвалою від 31.03.2023 поновив провадження у справі, призначив розгляд справи по суті на 20.04.2023 року на 09:00.

Суд ухвалою від 12.04.2023 року відмовив у задоволенні заяви Приватного підприємства Підйомно-транспортне обладнання про участь у судових засіданнях в режимі відео конференції.

З огляду на звільнення судді Ціленка В.А. розпорядженням керівника апарату суду 02.05.2023 року № 22 на підставі п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №917/1010/22.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.05.2023 року справу № 917/1010/22 розподілено судді Ківшик О.В.

Суд ухвалою від 15.05.2023 прийняв справу № 917/1010/22 до свого провадження, призначив підготовче засідання у справі на 30.05.2023 року на 10:00 год

Позивач надав суду заяву вх.№6826 від 30.05.2023 про збільшення розміру позовних вимог. В поданій заяві позивач просить стягнути з відповідача Комунального підприємства "СпецЕко" Горішньоплавнинської міської ради Кременчуцького району Полтавської області 1 699 582, 86 грн інфляційних втрат та 267 956, 64 грн 3% річних, а всього 1 967 809, 50 грн.

Відповідно п.2 ч.2 ст.46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи те, що позивач звернувся з заявою про збільшення позовних вимог до закінчення підготовчого провадження, 30.05.2023 суд прийняв заяву позивача та розглядає позовні вимоги в редакції даної заяви.

У судовому засіданні 30.05.2023 оголошено протокольну ухвалу про перерву в підготовчому судовому засіданні до 20.06.2023 до 09:00 з повідомленням відсутніх учасників ухвалою про виклик.

У судовому засіданні 20.06.2023 року оголошено протокольну ухвалу про перерву до 13.07.2023 року до 09:00 з повідомленням відсутніх учасників ухвалою про виклик.

У судовому засіданні 13.07.2023 оголошено протокольну ухвалу про продовження підготовчого провадження на 30 днів та про перерву в підготовчому засіданні до 08.08.2023 року до 09:00.

У зв`язку з перебуванням судді Ківшик О.В. у відпустці засідання суду 08.08.2023 не відбулося, ухвалою від 08.09.2023 року суд призначив дату наступного підготовчого засідання на 05.10.2023 року на 13:30 год.

05.10.2023 року в період з 13:16 год по 13:35 год у місті Полтаві оголошувалася "повітряна тривога".

Відповідач надав суду клопотання вх. № 12642 від 05.10.2023, в якому просить провести підготовче судове засідання без участі представника відповідача, закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті.

05.10.2023 позивач надав суду клопотання вх. № 12646 про проведення підготовчого судового засідання без участі представника позивача, просить закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті. В поданому клопотанні позивач просив суд провести судове засідання з розгляду справи по суті в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Суд ухвалою від 05.10.2023, зокрема, задовольнив клопотання сторін про проведення підготовчого судового засідання без участі їх представників, закрив підготовче провадження у справі 917/1010/22, призначив справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 08.11.2023 на 12:30.

Судове засідання, призначене на 08.11.2023 року не відбулося в зв`язку з перебуванням судді Ківшик О.В. на лікарняному.

Суд ухвалою від 11.12.2023 призначив дату розгляду справи по суті на 25.12.2023 на 10:00.

Суд ухвалою від 11.12.2023 виправив описку в ухвалі Господарського суду Полтавської області від 11.12.2023 у справі № 917/1010/22 виклавши 1 пункт резолютивної частини ухвали у наступній редакції: "1. Призначити дату розгляду справи по суті на 26.12.2023 на 14:00. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Полтавської області за адресою: м. Полтава, вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, зал судових засідань № 6."

У судовому засіданні 26.12.2023 представник позивача підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні, представник відповідача заперечив проти позовних вимог.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

26.12.2023 у судовому засіданні відповідно до ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено про термін виготовлення повного тексту судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

3. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.

16.03.2020 року між Приватним підприємством "Підйомно-транспортне обладнання" (далі - постачальник) та Комунальним підприємством "СпецЕко" Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області (далі - покупець) укладено Договір поставки товару № 1603 (далі Договір, том справи 1, а.с. 15).

У Договорі сторони узгодили, зокрема, наступне :

- постачальник зобов`язується поставити, а покупець - прийняти і оплатити на умовах цього договору Човен - комбайн для скошування водної рослинності WorkerMashines DF 950 (код ДК 021:2015 - 34520000 - 8 - Човни) (далі - "Товар") згідно Специфікації, що є невід`ємною частиною цього Договору. Вартість даного Договору складає 6 022 000,00 грн з ПДВ (п. 1, п. 4 Договору);

- покупець здійснює попередню оплату за Товар протягом п`ятнадцяти календарних днів з моменту виставлення постачальником рахунку у розмірі 30% загальної вартості даного Договору 1 806 600,00 грн на строк 60 календарних днів, відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 4 грудня 2019 р. № 1070 "Деякі питання здійснення розпорядниками (одержувачами) бюджетних коштів попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти". У разі невикористання попередньої оплати у вказані в цьому пункті строки, Постачальник зобов`язується негайно повернути Покупцю попередню оплату за Товар (п. 5 Договору);

- повний фактичний розрахунок в розмірі 70% загальної вартості даного Договору 4 215 400,00 грн здійснюється Покупцем відповідно до ст. 49 Бюджетного кодексу України на підставі видаткової накладної протягом п`ятнадцяти календарних днів з моменту її підписання (п. 6 Договору);

- поставка Товару здійснюється Постачальником в строк до 15.05.2020 на умовах DDР Інкотермс 2010 - склад Покупця (Полтавська обл., м. Горішні Плавні, вул. Соборна, буд. 1) в робочі дні з 8 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. (п.7 Договору);

- приймання Товару за кількістю і якістю здійснюється сторонами в порядку, визначеному в Інструкції про порядок приймання продукції виробничо- технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю № П-6 і Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю № П-7 (до п. 9 Договору);

- товар вважається поставленим Постачальником і прийнятим Покупцем з моменту підписання повноважними представниками сторін накладних (п. 10 Договору);

- Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2020 р., але до повного виконання сторонами зобов`язань за даним Договором (п. 17 Договору);

- якщо будь-які форс-мажорні обставини безпосередньо мали вплив на термін виконання Сторонами прийнятих на себе за даним Договором обов`язків, то той термін виконання, відповідно, продовжується на час дії цих обставин, якщо Сторони не приймуть з даного питання іншого рішення (п. 24 Договору).

06.04.2020 КП "СпецЕко" на підставі виставленого ПП "Підйомно-транспортне обладнання" рахунку № СФ-00017 від 24.03.2020 здійснено попередню оплату за товар згідно Договору в сумі 1 806 600,00 грн, що становить 30% від загальної вартості Договору.

В період строку поставки товару, 05.05.2020 в ПП "Підйомно-транспортне обладнання" як постачальника за Договором виникли форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), які безпосередньо мали вплив на строк виконання ним свого зобов`язання з поставки товару внаслідок стихійного лиха (погодних умов) - удару блискавки.

Дія таких форс-мажорних обставин тривала в період з 05.05.2020 до 05.10.2020, що підтверджується сертифікатами про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) №3500-20-0892 від 02.06.2020, №3500-20-1500 від 31.08.2020, №3500-20-1782 від 05.11.2020, які видані Кіровоградською регіональною торгово-промисловою палатою (ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати").

Листами №05/10-2 від 05.10.2020 та №06/10-2 від 06.10.2020 ПП "Підйомно-транспортне обладнання" як постачальник повідомило КП "СпецЕко" про готовність здійснити поставку товару 07.10.2020 та про готовність здійснити супровід в подальшій державній реєстрації товару за покупцем.

07.10.2020 ПП "Підйомно-транспортне обладнання" на виконання умов Договору, в межах встановленого Договором строку (з урахуванням продовження строку поставки товару на час дії форс-мажорних обставин відповідно до п. 24 Договору) поставлено КП "СпецЕко" човен - комбайн для скошування водної рослинності WorkerMashines DF 950. Товар відвантажено відповідачу згідно товарно-транспортної накладної №58 від 07.10.2020.

Проте, приймання-передачу товару за Договором між сторонами належним чином не оформлено у зв`язку з безпідставною відмовою КП "СпецЕко" від підписання наданих йому разом з товаром видаткової накладної № РН-0000004 від 07.10.2020, акту приймання- передачі товару від 07.10.2020, яке надалі посилалось на недоліки поставленого товару (акт про відмову прийняття товару від 07.10.2020, складений представниками постачальника та транспортного перевізника, в якому зафіксований факт поставки товару відповідачу).

При цьому, КП "СпецЕко" від прийняття товару не відмовилось, поставлений товар залишився у розпорядженні відповідача.

ПП "Підйомно-транспортне обладнання" зверталось до КП "СпецЕко" з вимогами №13/10-3 від 13.10.2020 та №23/10-7 від 23.10.2020 підписання товаророзпорядчих документів щодо прийняття товару та сплати його вартості у сумі 4 215 400,00 грн.

Оскільки, 07.10.2020 КП "СпецЕко" було фактично прийнято від ПП "Підйомно-транспортне обладнання" товар, проте КП "СпецЕко" не підписано товаророзпорядчі документи, посилаючись на неналежну якість товару, дані обставини призвели до виникнення спору щодо якості (комплектації) поставленого товару.

Господарським судом Кіровоградської області розглядалась справа № 912/1792/20, предметом спору у якій було стягнення з ПП "Підйомно-транспортне обладнання" (постачальника) на користь КП "СпецЕко" (покупця) 1 806 600,00 грн попередньої оплати, 163 877,38 грн пені, 3 613,20 грн інфляційних втрат, 10 958,07 грн 3 % річних у зв`язку з не поставкою товару за договором поставки товару № 1603 від 16.03.2020 у строки, передбачені договором.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 09.12.2020 у справі № 912/1792/20 стягнуто з ПП "Підйомно-транспортне обладнання" на користь КП "СпецЕко" 1 806 600,00 грн суми попередньої оплати та 27 099,00 грн судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 24.03.2021 у справі № 912/1792/20 апеляційну скаргу ПП "Підйомно-транспортне обладнання" задоволено. Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 09.12.2020 у справі № 912/1792/20 скасовано. Ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з КП "СпецЕко" на користь ПП "Підйомно-транспортне обладнання" 44 663,60 грн судового збору за подання апеляційної скарги, 15 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

За наслідками касаційного розгляду справи № 912/1792/20 постановою Верхового Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 24.06.2021 касаційну скаргу КП "СпецЕко" залишено без задоволення, а постанову Центрального апеляційного господарського суду від 24.03.2021 у справі № 912/1792/20 - без змін.

У справі № 912/1792/20 Центральним апеляційним господарським судом встановлено відсутність прострочення ПП "Підйомно-транспортне обладнання" зобов`язання за Договором з поставки товару КП "СпецЕко" згідно зі статтею 612 Цивільного кодексу України. В зв`язку цим апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з постачальника сплаченої суми попередньої оплати відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України.

Крім того, Господарським судом Кіровоградської області розглядалась справа № 912/3418/20 предметом судового розгляду якої виступали вимоги КП "СпецЕко" за первісним позовом до ГІП "Підйомно-транспортне обладнання" про розірвання договору поставки товару №1603 від 16.03.2020 та зустрічні позовні вимоги ПП "Підйомно- транспортне обладнання" до КП "СпецЕко" про зобов`язання прийняти товар відповідно до умов №1603 від 16.03.2020 та стягнення недоплаченої вартості товару у розмірі 4 215 400,00 грн.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 07.07.2021 у справі № 912/3418/20 в задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічний позов задоволено частково, стягнуто з Комунального підприємства "СпецЕко" Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області на користь Приватного підприємства "Підйомно-транспортне обладнання" 4 215 400,00 грн збитків, а також 65 333,00 грн судового збору, в задоволенні решти зустрічних позовних вимог відмовлено.

Стягуючи з КП "СпецЕко" на користь ПП "Підйомно-транспортне обладнання" недоплачену вартість товару за Договором в сумі 4 215 400,00 грн, Господарським судом Кіровоградської області у рішенні від 07.07.2021 у справі № 912/3418/20, з урахуванням п.6 Договору та виходячи із дати здійсненої поставки - 07.10.2020 за видатковою накладною № РН-0000004 від 07.10.2020, наданої покупцю разом з товаром, встановлено строк настання оплати товару - 22.10.2020 (п`ятнадцять календарних днів).

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 23.12.2021, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 29.06.2022 у справі № 912/3418/20 рішення Господарського суду Кіровоградської області від 07.07.2021 змінено, слово "збитків" в резолютивній частині змінено на "недоплаченої вартості товару", а в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судові рішення у справі № 912/3418/20 мотивовані тим, що КП "СпецЕко" не доведено поставку ПП "Підйомно-транспортне обладнання" товару неналежної якості; тривале невиконання постачальником зобов`язань з поставки товару виникло в зв`язку з наявністю форс-мажорних обставин, що було встановлено постановою Центрального апеляційного господарського суду від 24.03.2021 у справі №912/1792/20, тому відсутнє порушення умов договору з боку постачальника, що виключає підстави для розірвання договору поставки в судовому порядку; судом встановлений факт поставки товару КП "СпецЕко", яке недоплатило його вартість в сумі 4 215 400,00 грн, що є підставою для задоволення зустрічного позову в цій частині, в іншій частині зустрічного позову відмовлено з огляду на відсутність належних та допустимих доказів неприйняття товару КП "СпецЕко".

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, §77, від 25.07.2002, Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007 одним з основних елементів верховенства права визнано принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до п. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Отже, обставини, встановлені судовими рішеннями по справі № 912/1792/20 та по справі №912/3418/20, мають преюдиціальне значення та не доказуються при розгляді даної справи.

Як зазначає позивач в позовній заяві, заборгованість у розмірі 4 215 400,00 грн, яка стягнута за рішенням суду від 07.07.2021 по справі № 912/3418/20, на момент звернення з даним позовом до суду відповідачем не була сплачена ні у добровільному порядку, ні у примусовому.

На підставі виданого Господарським судом Кіровоградської області наказу від 10.02.2022 про примусове виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 23.12.2021 у справі №912/3418/20 постановою від 22.02.2022 Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відкрито виконавче провадження № 68764125 про стягнення з КП "СпецЕко" на користь ПП "Підйомно- транспортне обладнання" 4 215 400,00 грн недоплаченої вартості товару та 65 333,00 грн судового збору. Всього на суму 4 280 733,00 грн.

Згідно постанови про передачу виконавчого провадження від 14.04.2022 заступника начальника управління Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) - начальника управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) виконавче провадження № 68764125 передано до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі ВПВР УЗПВР у Полтавській області), яке постановою про прийняття виконавчого провадження від 21.04.2022 прийнято даним органом примусового виконання рішень.

У порядку примусового виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 23.12.2021 у справі №912/3418/20 ВПВР УЗПВР у Полтавській області у виконавчому провадженні № 68764125 стягнуто з КП "СпецЕко" та перераховано ПП "Підйомно- транспортне обладнання" грошові кошти в сумі 4 280 733,00 грн, з яких: 4 215 400,00 грн - недоплачена вартість товару за Договором, 65 333,00 грн - судовий збір.

За результатами здійснених заходів примусового виконання судового рішення у справі № 912/3418/20 стягнуті з відповідача в межах виконавчого провадження № 68764125 грошові кошти на загальну суму 4 280 733,00 грн ВПВР УЗПВР у Полтавській області перераховані частинами на рахунок ПП "Підйомно-транспортне обладнання" у наступних розмірах:

04.10.2022 - в сумі 2 077 390,69 грн;

30.11.2022 - в сумі 94 115,69 грн;

11.01.2023 - в сумі 196 232,95 грн;

13.01.2023 - в сумі 131 994,73 грн;

16.01.2023 - в сумі 52 524,43 грн;

24.01.2023 - в сумі 13 693,47 грн;

06.02.2023 - в сумі 1 319 660,68 грн;

14.02.2023 - в сумі 4 564,73 грн;

16.02.2023 - в сумі 3 434,80 грн;

17.02.2023 - в сумі 387 120,83 грн.

Дана обставина підтверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень та визнається відповідачем.

Враховуючи порушення відповідачем умов договору в частині порушення строку оплати виконаних робіт із посиланням ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України позивач заявив до стягнення з відповідача 1 967 809,50 грн (з урахуванням прийнятої судом до розгляду заяви про збільшення позовних вимог), з яких : 267 956,64 грн три проценти річних за період з 23.10.2020 по 16.02.2023 та 1 699 852,86 грн інфляційних втрат за період з листопада 2020 по лютий 2023, нараховані відповідно до ст. 625 ЦК України, в тому числі на стадії виконання судового рішення щодо стягнення основної заборгованості.

4. Норми права, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення, та висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Стаття 205 ЦК України визначає, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст.ст 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Суд при вирішенні спору враховує, що правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами про договір поставки.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до приписів ст. 75 ГПК України судом приймаються як преюдиційні факти встановлені у рішенні Господарського суду Кіровоградської області від 09.12.2020 у справі № 912/1792/20 та від 07.07.2021 у справі № 912/3418/20, а саме :

- факт наявності у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 4 215 400,00 грн;

- факт прострочення відповідачем сплати заборгованості перед позивачем у розмірі 4 215 400,00 грн та момент виникнення прострочення виконання зобов`язань з оплати вищезазначеної заборгованості 22.10.2020 року.

Виходячи зі змісту частини 1 статті 598, статей 599, 600, 604-609 ЦК України, саме по собі судове рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною 2 статті 625 цього Кодексу.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.04.2018 року по справі № 908/1394/17 та постанові Верховного Суду від 17.02.2016 року у справі № 905/3137/14-908/5775/14, постанові Великої Палати Верховного Суду 04.06.2019 року у справі № 916/190/18.

Відповідно до ч. 1 статті 530ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач сплачував заборгованість частинами та остаточно сплатив її лише 17.02.2023 (копії банківських виписок та платіжних доручень наявні у матеріалах справи).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив до стягнення 267 956,64 грн три проценти річних за період з 23.10.2020 по 16.02.2023 та 1 699 852,86 грн інфляційних втрат за період з листопада 2020 по лютий 2023. З залученого до заяви про збільшення позовних вимог розрахунку інфляційних втрат та 3% річних за порушення грошового зобов`язання вбачається, що позивачем було враховано часткові проплати заборгованості здійснені відповідачем під час примусового виконання рішення суду по справі № 912/3418/20.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Суми, які кредитор може стягнути з боржника відповідно до ст. 625 ЦК України носять компенсаторний характер, а право на їх стягнення з`являється у кредитора після прострочення боржника, тобто у разі неправомірного користування боржником грошовими коштами кредитора.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц зробила висновок, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, відтак визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц).

Частиною 4 ст. 236 ГПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Здійснивши перерахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних, суд встановив, що розмір позовних вимог не перевищує розрахований судом.

Перевірка правильності розрахунку річних та інфляційних здійснена за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційної системи "Ліга. Закон Еліт".

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України).

Відповідач у додаткових поясненнях посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі № 686/7081/21, у якій зазначено, що припис ч.2 ст. 625 ЦК України щодо юридичних наслідків прострочення виконання грошового зобов`язання боржником (зокрема державою) поширюється на випадки порушення підтвердженого (визначеного, конкретизованого) судовим рішенням грошового зобов`язання держави з відшкодування завданої нею шкоди з наступного дня після спливу трьох місяців від пред`явлення до виконання органу ДКС України виконавчого документа і включно до дня, що передує дню повного виконання судового рішення.

Судом не оцінюються як правомірні посилання відповідача на необхідність врахування правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 03.10.2023 у справі № 686/7081/21, оскільки остання не є релевантною до спірних правовідносин у даній справі.

Стосовно доводів відповідача, що нараховані позивачем інфляційні нарахування та 3% річних підлягають зменшенню, суд зазначає наступне.

Предметом судового розгляду по даній справі є стягнення сум нарахованих відповідно до положень ст. 625 ЦК України

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру.

Стаття 551 ЦК України, статті 230-233 ГК України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" регламентують порядок зменшення сум нарахованих штрафних санкцій.

Зважаючи на те, що предметом судового розгляду по даній справі є стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних, які за своєю природою не є неустойкою (пенею, штрафом) та нараховуються відповідно до положень ст. 625 ЦК України, враховуючи всі обставини справи, які мають юридичне значення, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд приходить до висновку, що клопотання відповідача про зменшення розміру стягнення по даній справі задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини 5 статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010 №4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до частини 23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України" за заявою №63566/00 суд нагадує, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Заперечення відповідача спростовуються вищевикладеним. Допустимих доказів в спростування зазначеного чи будь-яких інших обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 267 956,64 грн 3% річних за користування чужими грошовими коштами та 1 699 852,86 грн інфляційних втрат, підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходив із наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі, судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України покладаються на відповідача в сумі 29 517,14 грн.

Керуючись статтями 129, 232-233, 236-238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства "СпецЕко" Горішньоплавнинської міської ради Кременчуцького району Полтавської області (вул. Соборна, 1, м. Горишні Плавні, Кременчуцький р-н, Полтавська обл., 39800, ) на користь Приватного підприємства "Підйомно-транспортне обладнання" (пров. Користівський, 41, м. Олександрія, Кіровоградська обл., 28001, ) 267 956,64 грн 3% річних за користування чужими грошовими коштами, 1 699 852,86 грн інфляційних втрат та 29 517,14 грн судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. Копію рішення направити учасникам (сторонам) справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Повний текст рішення підписано 05.01.2024 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Суддя О.В.Ківшик