ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
Рішення

"12" грудня 2023 р. м. Ужгород Справа №907/795/20

За позовом Холмківської сільської ради Ужгородського району, с. Холмок Ужгородського району Закарпатської області

до відповідача Фізичної особи підприємця Владімірова Сергія Львовича, м. Ужгород Закарпатської області

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом її звільнення від розміщеного на ній майна,

Суддя господарського суду Пригара Л.І.

Секретар судового засідання Іваниш Д.П.

представники:

Позивача не з`явився

Відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ СУДУ В МЕЖАХ СПРАВИ

Коритнянською сільською радою Ужгородського району, с. Коритняни Ужгородського району Закарпатської області заявлено позов до відповідача Фізичної особи підприємця Владімірова Сергія Львовича, м. Ужгород Закарпатської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом її звільнення від розміщеного на ній майна.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 11.12.2020 відкрито провадження у справі №907/795/20 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 02.02.2021. Явку уповноважених представників сторін у підготовче засідання визнано обов`язковою. Встановлено відповідачу строк на подання суду відзиву на позовну заяву в порядку ст. 165 ГПК України з одночасним надісланням копії такого позивачу, а доказів надіслання суду, протягом 15-ти днів із дня одержання даної ухвали. Встановлено позивачу строк для надання суду та відповідачеві відповіді на відзив у порядку ст. 166 ГПК України, протягом 5-ти днів із дня одержання копії відзиву.

Ухвалою суду від 02.02.2021 замінено позивача у справі №907/795/20 Коритнянську сільську раду на її правонаступника Холмківську сільську раду Ужгородського району Закарпатської області, Закарпатська область, Ужгородський район, с. Холмок, вул. Свободи, будинок 50 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 22096259).

Ухвалами суду від 02.02.2021, 24.02.2021, 24.03.2021, 21.04.2021, 25.05.2021, 17.08.2021, 21.09.2021 та 27.10.2021 підготовчі засідання у справі відкладалися з підстав, наведених в ухвалах суду.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 30.11.2021 закрито підготовче провадження у справі №907/795/20 та призначено справу до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 15.02.2022. Явку уповноважених представників сторін, у тому числі позивача, в судове засідання визнано обов`язковою.

Ухвалами суду від 15.02.2022, 05.05.2022, 07.06.2022, 11.10.2022, 15.11.2022, 19.12.2022, 09.02.2023, 02.03.2023, 21.03.2023, 20.04.2023, 30.05.2023, 15.08.2023 та 20.09.2023 судові засідання у справі відкладались із підстав, наведених в ухвалах суду.

В судових засіданнях 09.08.2022, 31.08.2022 та 30.10.2023 судом за участю уповноважених представників сторін оголошувались перерви.

В судовому засіданні 30.10.2023 протокольною ухвалою суду залишено без розгляду клопотання представника відповідача про зупинення провадження в даній справі до набрання законної сили рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у цивільній справі №308/10070/22 у зв`язку з його відкликанням.

Поданою через підсистему Електронний суд заявою б/н від 12.12.2023 (вх. №02.3.1-02/8939/23 від 12.12.2023) представник позивача просить розглянути справу за його відсутності; заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідача через підсистему Електронний суд подала клопотання б/н від 11.12.2023 (вх. №02.3.1-02/8920/23 від 11.12.2023), яким просить відкласти судове засідання по розгляду даної справи на іншу дату у зв`язку з її зайнятістю в іншому судовому процесі.

Проаналізувавши мотиви, наведені представником відповідача у вищезазначеному клопотанні, суд не вбачає підстав для його задоволення з огляду на таке.

Приписами ст. 216 ГПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

У даному контексті суд зазначає, що сторони мають не тільки процесуальні права, але й процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до ст. 43 ГПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частина 4 вказаної статті регламентує, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.

Зловживання правом має місце, коли під видимою формальною реалізацією прав учасника провадження, що визначені ст. 43 ГПК України, такий учасник провадження має намір затягувати судовий процес.

Разом з тим, згідно зі статтею 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Що ж стосується наведених представником відповідача обставин в обґрунтування причин її неявки в дане судове засідання, то суд зазначає, що такі не можуть бути визнані поважними, адже не є об`єктивно непереборними. Відповідач, як учасник судового процесу, не позбавлений права і можливості забезпечити участь у судовому засіданні будь-якого іншого представника, якому доручити виконання функцій щодо представництва інтересів у суді.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.03.2019 у справі №910/12842/17.

Водночас суд звертає увагу представника відповідача на те, що розгляд справ в іншому суді не може мати привілеїв та переваг по відношенню до розгляду справи №907/795/20 в Господарському суді Закарпатської області.

Таким чином, представником відповідача не наведено обставин, які є перешкодою для подальшого розгляду справи без її участі, та могли би бути підставою для відкладення розгляду справи.

Крім того, представник відповідача не зазначила об`єктивної неможливості проведення судового засідання, яке призначене на 12.12.2023, без участі відповідача або його представника. При цьому, судом неодноразово відкладався розгляд справи за клопотаннями відповідача та його уповноважених представників.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки для держави, а й для осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в Рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно із приписами ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому, відповідно до ст. 202 Господарського процесуального кодексу України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників позивача та відповідача за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення по даній справі прийнято в нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами спору.

За приписами частин 4 та 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

АРГУМЕНТИ СТОРІН СПОРУ

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач покликається на те, що у його власності перебувають земельні ділянки з кадастровим номером :12:011:0058, загальною площею 0,3015 га, з кадастровим номером :12:011:0060, загальною площею 0,3015 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування об`єктів фізичної культури і спорту, за адресою: вул. Фізкультурна, 2, с. Кінчеш, Ужгородський район, Закарпатська область, на яких до 2018 року розміщувався авторечовий ринок села Кінчеш, та які були передані в оренду Комунальному підприємству Горизонт Коритнянської сільської ради.

За твердженням позивача, вищевказане підприємство, що здійснювало управління авторечовим ринком, 01.06.2016 уклало з відповідачем у справі Договір оренди торгового місця №35, за умовами якого ФОП Владімірову С.Л. надано в оренду торгове місце площею 94,7 кв.м. за адресою: вул. Фізкультурна, 2, с. Кінчеш, Ужгородський район, Закарпатська область.

Позивач зазначає, що 01.02.2017 сторонами укладено Договір №1 про внесення змін до Договору оренди торгового місця №35 від 01.06.2016, на підставі якого, зокрема, зменшено площу орендованої ділянки до 76 кв.м. та збільшено розмір орендної плати за її використання.

Як стверджує позивач, у подальшому вказану земельну ділянку було передано в суборенду ТОВ Аніта, котрому надано дозвіл на здійснення ринкової діяльності, зокрема, для функціонування авторечового ринку в с. Кінчеш Ужгородського району Закарпатської області.

Водночас позивач звертає увагу на те, що на підставі рішення виконавчого комітету Коритнянської сільської ради №87 від 06.03.2018 Про скасування дозволу на здійснення ринкової діяльності та ліквідацію ринку скасовано дозвіл ТОВ Аніта на здійснення ринкової діяльності на орендованій земельній ділянці площею 0,8982 га, що знаходиться за адресою: вул. Фізкультурна, 2, с. Кінчеш, Ужгородський район, Закарпатська область; у свою чергу, відповідно до рішення дев`ятнадцятої сесії Коритнянської сільської ради від 30.05.2018 розірвано договір оренди земельної ділянки, укладений між позивачем та КП Горизонт Коритнянської сільської ради, та повернуто земельну ділянку до земель запасу Коритнянської сільської ради.

Позивач вказує на те, що в подальшому, ним на підставі рішень №679 від 03.06.2019 Про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок та №870 від 16.03.2020 Про затвердження проектів землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, було змінено цільове призначення земельних ділянок, на яких розміщуються торгівельні павільйони, зокрема, із земель з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі на землі з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування об`єктів фізичної культури і спорту, свідченням чого є відповідний витяг із Державного земельного кадастру від 15.04.2020.

Позивач наголошує, що у зв`язку з ліквідацією авторечового ринку, між КП Горизонт Коритнянської сільської ради та ФОП Владіміровим С.Л. було припинено дію Договору оренди торгового місця №35 від 01.06.2016, із огляду на що у відповідача відпали належні правові підстави для користування торгівельним місцем на спірній земельній ділянці та розміщення на останній торгівельних павільйонів.

За твердженням позивача, п. 1 рішення виконавчого комітету Коритнянської сільської ради Ужгородського району №154 від 26.06.2019 Про демонтаж тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності встановлено демонтувати тимчасові споруди для здійснення підприємницької діяльності в селі Кінчеш Ужгородського району (територія колишнього авторечового ринку) згідно з додатком, а п. 2. доручити Коритнянському сільському голові Бадиді І.В. укласти із суб`єктами господарювання, які володіють необхідним для демонтажу тимчасових споруд обладнанням і технікою, договір на виконання даних робіт, та у строк до 01.08.2019 провести демонтаж тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності згідно з додатком.

Позивач наголошує, що вищевказане рішення відповідачем не виконано, останнім добровільно не усунуто перешкоди у користуванні спірною земельною ділянкою, що і слугувало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання суду відзиву на позов у порядку ст. 165 ГПК України.

Враховуючи, що про розгляд справи відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином (ухвали суду були надіслані на його офіційну юридичну адресу, зазначену у витязі з ЄДРЮОФОПтаГФ; повідомлення про вручення ухвал суду містяться у матеріалах справи), суд дійшов висновку, що він мав час та можливість надати свої заперечення із приводу предмета спору, а також докази, які мають значення для розгляду справи по суті.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відповідно до положень ч. 8, 9 ст. 165 ГПК України, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами.

Водночас у поданому через канцелярію суду клопотанні б/н від 27.10.2021 (вх. №02.3.1-02/7692/21 від 27.10.2021) відповідачем зазначено про те, що на підставі п. 7. постанови Кабінету Міністрів України №868 від 29.07.2009, реконструкція (переобладнання, модернізація) та закриття ринку здійснюються в установленому порядку за умови забезпечення підприємців іншими торговельними місцями з урахуванням рекомендацій місцевої галузевої ради підприємців. Суб`єкт господарювання за рік до початку проведення робіт з реконструкції (переобладнання, модернізації) та закриття ринку повідомляє про це підприємців, які провадять торговельну діяльність на території ринку, та подає до органу місцевого самоврядування заяву про необхідність забезпечення таких підприємців іншими торговельними місцями.

За твердженням відповідача, в порушення вищевказаних приписів чинного законодавства, позивач не забезпечив ФОП Владімірова С.Л. іншим торгівельним місцем у зв`язку із ліквідацією авторечового ринку; доказів, які би свідчили про вчинення позивачем відповідних дій, матеріали справи не містять.

Представник відповідача через канцелярію суду подала клопотання б/н від 08.08.2022 (вх. №02.3.1-02/4058/22 від 09.08.2022), яким просить долучити до матеріалів справи копію Договору оренди землі б/н від 16.10.2020, укладеного між Коритнянською сільською радою та гр. Гапак В.В., щодо строкового платного користування спірною земельною ділянкою для будівництва і обслуговування об`єктів фізичної культури та спорту.

За твердженням представника відповідача, позивач звернувся до суду з позовом у даній справі вже після укладення вищевказаного Договору та оплатної передачі свого права користування, яке останній просить захистити, іншій особі, при цьому, умисно приховавши існування наведених обставин.

ДОВОДИ, ВИКЛАДЕНІ СТОРОНАМИ В ІНШИХ ЗАЯВАХ ПО СУТІ СПРАВИ

В надісланих на електронну адресу суду поясненнях б/н від 24.03.2021 (вх. №02.3.1-02/2265/23 від 24.03.2021) представник позивача, серед іншого, вказує на те, що позовні вимоги в даній справі спрямовані на звільнення комунальної земельної ділянки від торгового павільйону площею 76 кв.м., розміщеного без належної правової підстави, а не на знищення обладнання відповідача, який, у свою чергу, має можливість при добросовісному користуванні вжити заходів із забезпечення фізичної цілісності об`єкта, що підлягає демонтажу, або мінімізації ризиків його пошкодження для подальшого перенесення поза межі приналежної позивачу земельної ділянки.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ. ПРАВОВА ОЦІНКА ТА ВИСНОВКИ СУДУ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ ДО СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Із наявного в матеріалах справи витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-020 від 15.10.2020 судом встановлено, що у комунальній власності Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, правонаступником якої є позивач у справі, перебуває земельна ділянка з кадастровим номером :12:011:0058, загальною площею 0,3015 га, що розташована за адресою: вул. Фізкультурна, 2, с. Кінчеш, Ужгородський район, Закарпатська область.

За твердженням позивача, вказана земельна ділянка була передана в оренду Комунальному підприємству Горизонт Коритнянської сільської ради, яким, у свою чергу, 01.06.2016 укладено з Фізичною особою підприємцем Владіміровим Сергієм Львовичем (відповідачем у справі) Договір оренди торгового місця №35 (далі Договір).

Розділом 1 означеного Договору передбачено, що за цим Договором орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування торговельне місце, яке знаходиться на території авторечового ринку орендодавця за адресою: с. Кінчеш, вул. Фізкультурна, 2 на землях Коритнянської сільської ради, для здійснення ним торгівлі відповідно до Правил торгівлі на ринках, затверджених наказами Мінекономіки та з питань євроінтеграції України, МВС України, ДПА України та Держкомітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 26.02.02 за №57/188/84/105 і зареєстрованих у Мін`юсті України 22.03.02 за №288/6576.

Орендодавець надає орендареві торговельне місце площею 74,7 кв.м. Характеристика, розташування майна контейнер (підп. 2.1.1. п. 2.1. Договору).

Згідно із п. 3.1., 3.2. Договору, розмір орендної плати за орендоване торговельне місце встановлюється за погодженням сторін у розмірі 2016,90 грн на місяць. Орендар зобов`язується сплачувати встановлену суму орендної плати до 10 числа місяця, в якому надається послуга.

Відповідно до п. 5.1., 5.2. Договору, Договір набирає чинності з дня його підписання. Цей Договір укладається терміном на 2 роки 01.06.2018. Після закінчення терміну дії Договору він може бути переукладений на наступний термін за взаємною згодою сторін.

На підставі Договору №1 від 01.02.2017 про внесення змін до Договору оренди торгового місця №35 від 01.06.2016 сторони дійшли згоди щодо збільшення площі орендованого торговельного місця до 76 кв.м., а також орендної плати за його використання до 2280 грн.

Позивач вказує, що в подальшому земельна ділянка, розташована за адресою: вул. Фізкультурна, 2, с. Кінчеш, Ужгородський район, Закарпатська область, була передана в суборенду Товариству з обмеженою відповідальністю Аніта, якому надано дозвіл на здійснення ринкової діяльності, а саме, щодо функціонування авторечового ринку в с. Кінчеш.

Водночас рішенням виконавчого комітету Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області №87 від 06.03.2018 Про скасування дозволу на здійснення ринкової діяльності та ліквідацію ринку встановлено кінцевий термін дозволу на здійснення ринкової діяльності ТОВ Аніта на орендованій земельній ділянці площею 0,8982 га за адресою: с. Кінчеш, вул. Фізкультурна, 2, 01.05.2018; повідомлено ТОВ Аніта про обов`язок проведення заходів щодо розірвання договорів із приватними підприємцями, які здійснюють ринкову діяльність, до закінчення терміну дозволу; після закінчення терміну дозволу на здійснення ринкової діяльності ТОВ Аніта доручено в.о. директора КП Горизонт Коритнянської сільської ради Корлат А.Е. у встановлений законом та договором спосіб розірвати договір суборенди земельної ділянки площею 0,8982 га, що знаходиться в с. Кінчеш Ужгородського району по вул. Фізкультурна, укладений 01.11.2017 з ТОВ Аніта, строком до 01.06.2018.

Позивач звертає увагу на те, що у зв`язку із ліквідацією авторечового ринку, було розірвано Договір оренди торгового місця №35 від 01.06.2016, укладений між КП Горизонт Коритнянської сільської ради та ФОП Владіміровим С.Л., а в подальшому, на підставі рішення виконавчого комітету Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області №154 від 26.06.2019 Про демонтаж тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності вирішено у строк до 01.08.2019 демонтувати, в тому числі, торговий павільйон, який використовувався відповідачем для ведення торгівлі.

Водночас за твердженням позивача, ФОП Владіміровим С.Л. означене рішення в добровільному порядку не виконано, що і стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою комунальної форми власності шляхом звільнення такої від розміщеного на ній майна торгового павільйону загальною площею 76 кв.м.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (частина 1 статті 317 Цивільного кодексу України).

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина 1 статті 319 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 Цивільного кодексу України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 Цивільного кодексу України). Зазначені способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.

Згідно зі статтею 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У розумінні норм статті 391 Цивільного кодексу України, право власності може бути порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом.

Негаторний позов подається у випадках, коли власник або титульний володілець (в тому числі орендар) має своє майно у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно його використовувати або розпоряджатися ним. Позивачем за негаторним позовом може бути власник або титульний володілець, у якого перебуває річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю. Предметом негаторного позову є вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися та розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом. Підставою для звернення з негаторним позовом є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання негаторного позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29.03.2018 у справі №918/317/17, від 29.05.2018 у справі №914/2182/17, від 16.04.2019 у справі №904/2061/18, від 19.11.2019 у справі №924/624/16, від 15.11.2022 у справі №914/917/21.

З огляду на викладене, умовами для задоволення негаторного позову є сукупність таких обставин: 1) майно знаходиться у власника або титульного володільця; 2) інша особа заважає користуванню, розпорядженню цим майном; 3) для створення таких перешкод немає правомірних підстав (припису закону, договору між власником та іншою особою тощо); 4) у позові має бути чітко та конкретно визначено дії, які повинен здійснити відповідач щодо усунення порушень права власника (володільця).

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.07.2019 у справі №926/3881/17 та від 15.11.2022 у справі №914/917/21.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.11.2022 у справі №922/3166/20 наголосила, що негаторний позов розглядається у цивілістиці як класичний речовий спосіб захисту права власності (речовий позов, action in rem). З цих причин, він може бути пред`явлений лише для захисту абсолютного суб`єктивного цивільного права в абсолютному речовому правовідношенні, коли власник-позивач та правопорушник-відповідач не перебувають між собою у договірних чи в інших зобов`язальних правовідносинах, або ж такі правовідносини між ними не стосуються вчиненого порушення права власності.

В обґрунтування заявлених позовних вимог у даній справі позивач покликається на наявність перешкод у користуванні ним спірною земельною ділянкою через наявність на такій майна торгового павільйону загальною площею 76 кв.м., який відповідачем у добровільному порядку не демонтовано.

Поряд із цим, у матеріалах справи міститься копія Договору оренди землі б/н від 16.10.2020, укладеного між Коритнянською сільською радою (орендодавцем) та громадянкою України ОСОБА_1 (орендарем), пунктом 1.1. якого встановлено, що орендодавець на підставі протоколу земельних торгів №2 (лот №56288) з продажу права оренди на земельну ділянку несільськогосподарського призначення комунальної власності від 16 жовтня 2020 року, надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування об`єктів фізичної культури і спорту (код КВЦПЗ 07.02), яка знаходиться в межах населеного пункту с. Кінчеш, вул. Фізкультурна, 2. Кадастровий номер земельної ділянки :12:011:0058 (п. 1.2. Договору).

Відповідно до п. 2.1., 2.2., 2.6. Договору оренди землі б/н від 16.10.2020, в оренду передається земельна ділянка по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,3015 га, в тому числі (згідно експлуатації земельних угідь) (кадастровий номер :12:011:0058), виділена в натурі (на місцевості) у встановленому законом порядку. Земельна ділянка у якісному стані. На земельній ділянці будь-які об`єкти нерухомого майна, а також інші об`єкти інфраструктури відсутні. Земельна ділянка вільна від прав третіх осіб, під заставою та забороною не перебуває.

Згідно акту від 16.10.2020 приймання-передачі об`єкта оренди до Договору оренди землі від 16.10.2020, орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення комунальної власності площею 0,3015 га з кадастровим номером :12:011:0058 для будівництва та обслуговування об`єктів фізичної культури і спорту (код КВЦПЗ 07.02), яка знаходиться в межах населеного пункту с. Кінчеш, вул. Фізкультурна, 2 у належному стані та у визначених межах згідно з умовами договору без будь-яких зауважень та заперечень.

Аналіз вищенаведених положень Договору оренди землі б/н від 16.10.2020 дозволяє дійти до висновку про те, що позивач ще до моменту звернення до суду з позовом у даній справі передав спірну земельну ділянку в строкове платне користування (оренду) іншій особі гр. ОСОБА_1 , зазначивши при укладенні відповідного правочину про відсутність на земельній ділянці будь-якого майна (торгівельного павільйону тощо).

Вказане, у свою чергу, свідчить про реалізацію позивачем правомочності власника щодо розпорядження земельною ділянкою шляхом її передачі в оренду на договірних засадах, яке було б об`єктивно неможливим за наявності перешкод, примусове усунення яких виступає предметом спору у межах даної справи.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлені позивачем вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а відтак, у задоволенні таких слід відмовити.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Позивач доказів на підтвердження наведених ним обставин та обґрунтувань суду не надав. Аргументи позивача не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи та положеннях законодавства.

З урахуванням вищевикладеного в сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову повністю.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ У СПРАВІ

Судові витрати підлягають віднесенню на позивача у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 11, 13, 14, 73 79, 86, 129, 130, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України

СУД УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

3. На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без участі (неявки) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

4. Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі, http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

У зв`язку із перебуванням судді Пригари Л.І. у відпустці з 18.12.2023 по 21.12.2023, та з 25.12.2023 по 10.01.2024 включно, повне судове рішення складено та підписано 16.01.2024.

Суддя Пригара Л.І.