ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" грудня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/4614/23

Господарський суд Харківської області у складі

судді Чистякової І.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Коваль Алли Петрівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )
до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хоружівка" (61045, м. Харків, вул. Яроша Отакара, 18, кв. 202, ідентифікаційний код 30133681)
про стягнення 140 399,45 грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Коваль Алла Петрівна (позивач) звернулась до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хоружівка" (відповідач) про стягнення заборгованості за поставлений товар в сумі 101 377,80 грн, інфляційного збільшення боргу в сумі 27 739,88 грн, трьох процентів річних в сумі 6 090,62 грн та пені в сумі 5 191,15 грн, всього стягнути 140 399,45 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 14 039,94 грн витрат на оплату наданих і отриманих правових послуг, 14 039,94 грн додаткової винагороди Адвокатського об`єднання (гонорар успіху) та судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договорами купівлі-продажу №5 від 03.01.2021 та № 27 від 03.01.2022 щодо оплати вартості поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/4614/23. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Роз`яснено відповідачу, що згідно ст. 251 ГПК України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (ч. 2 ст. 178 ГПК України). Встановлено позивачу строк для подання до суду відповіді на відзив із урахуванням вимог ст. 166 ГПК України - п`ять днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу строк для подання заперечення із урахуванням вимог ст. 167 ГПК України - п`ять днів з дня отримання відповіді на відзив.

22.11.2023 в строк встановлений законом через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№32095), в якому останній повністю визнає вимогу про стягнення 101 377,80 грн заборгованості за поставлений товар, просить відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 5 191,15 грн пені, 27739,88 грн інфляційного збільшення боргу та 6 090,62 грн 3% річних наполягаючи на тому, що зобов`язання відповідача перед позивачем є грошовим, а тому до даних правовідносин підлягає застосуванню п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України.

Водночас, просить суд зменшити розмір пені на 80 % наполягаючи на тому зокрема, що наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 1054 від 02.05.2023 ТОВ Агрофірма "Хоружівка" визнано критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, а також зазначено, що ТОВ Агрофірма "Хоружівка" є сільськогосподарським товаровиробником, з площею оброблюваних земель до 500 га та вже другу посівну компанію Товариство проводить при умові повної відсутності форвардних програм та невизначеності про можливість реалізації урожаю через морську блокаду портів та блокаду Польщею транзитних шляхів збуту Товару через країни Європейського союзу.

Також, відповідач просить відмовити в стягненні з відповідача 14 039,94 грн витрат на оплату наданих і отриманих правових послуг і 14 039,94 грн додаткової винагороди Адвокатського об`єднання (гонорару успіху), наполягаючи на тому, що справа №922/4614/23 є малозначною та незначної складності, а тому заявлені позивачем до стягнення з відповідача витрати на думку відповідача є необґрунтованим та неспівмірним у відношенні до розміру спірних правовідносин.

27.11.2023 через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про уточнення реквізитів позивача, яку зареєстровано 28.11.2023 за вх.№32534, в якій позивач просить суд вважати правильним найменуванням позивача у прохальній частині позову фізична особа-підприємець Коваль Алла Петрівна, замість фізична особа-підприємець Коваль Алла Іванівна, а її ідентифікаційний (податковий) номер: НОМЕР_1 .

28.11.2023 через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив, яку зареєстровано 28.11.2023 за вх.32537, в якому зокрема зазначено, що положення п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України поширюється лише на кредитні та позикові правовідносини та не поширюються на правовідносини за договорами поставки (купівлі-продажу) товару, а тому за порушення замовником (покупцем) грошового зобов`язання за договором поставки (купівлі-продажу) товару такий покупець не звільняється ані від обов`язку сплати неустойки (пені), передбаченої договором, ані від відповідальності за прострочення грошового зобов`язання, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, а отже на думку позивача позовні вимоги в частині стягнення інфляційного збільшення боргу, трьох процентів річних та пені є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позивач також заперечує проти задоволення клопотання відповідача про зменшення пені, оскільки за твердження позивача відповідач не довів жодну підставу, з якою закон пов`язує можливість суду зменшити заявлений до стягнення розмір пені, не погасив суму основного боргу навіть частково, не пояснив і не довів об`єктивні причини, з яких ним не було вчасно і належним чином оплачено вартість поставленого товару, прострочення оплати якого триває понад два роки.

Позивачем також зазначено, що відповідач не обґрунтував і не довів підстави, з якими процесуальний закон пов`язує можливість зменшення судових витрат, в тому числі в частині витрат на оплату правових послуг.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно зі ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно з ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

03.01.2021 між фізичною особою-підприємцем Коваль Аллою Петрівною (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хоружівка" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу №5.

Згідно з п.1.1. договору Постачальник зобов`язується поставляти покупцеві товари (автомобільні запчастини, матеріали), а покупець зобов`язується приймати товари і своєчасно оплачувати їх на умовах цього Договору в асортименті і кількості згідно рахунку та накладної, що являється невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 3.1. договору перелік і кількість замовлених покупцем товарів і комплектуючих, вказуються у накладній, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п. 3.2. договору Покупець сплачує Постачальнику суму договору протягом 10 днів з моменту фактичного прийняття товару.

Згідно з п. 4.2.1. договору Покупець зобов`язаний оплатити товар після прийняття, згідно накладної, наданої Постачальником.

Відповідно до умов п. 1.2. договору термін дії договору встановлюється з 03.01.2021 року по 31.12.2021 року.

На виконання умов договору купівлі-продажу № 5 від 03.01.2021 позивач поставив відповідачу запчастини і матеріали на загальну суму 103 167,80 грн, що підтверджується видатковими накладними: № 151 від 02.06.2021 на суму 15 016,90 грн, № 284 від 24.09.2021 на суму 78 204,40 грн, № 392 від 25.11.2021 на суму 9 946,50 грн.

Проте, відповідач свої зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати поставленого товару за договором купівлі-продажу № 5 від 03.01.2021 виконав частково, сплативши позивачу лише 8 500,00 грн за товар отриманий за видатковою накладною № 151 від 02.06.2021, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 94 667,80 грн за договором купівлі-продажу № 5 від 03.01.2021.

Позивачем також зазначено, що у зв`язку із закінченням строку дії договору купівлі-продажу № 5 від 03.01.2021, 03.01.2022 між фізичною особою-підприємцем Коваль Аллою Петрівною (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хоружівка" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу № 27 на тих самих умовах, що і договір купівлі-продажу № 5 від 03.01.2021, але зі строком дії договору до 31.12.2022.

На виконання умов договору купівлі-продажу № 27 від 03.01.2022 позивач поставив відповідачу запчастини і матеріали на загальну суму 6 710,00 грн, що підтверджується видатковою накладною № 355 від 23.10.2022.

Проте, відповідач свої зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати поставленого товару за договором купівлі-продажу № 27 від 03.01.2022 не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за договором купівлі-продажу № 27 від 03.01.2022 у розмірі 6 710,00 грн.

Отже, відповідач не оплатив отриманий товар за вказаними вище договорами на загальну суму 101 377,80 грн (94 667,80 грн + 6 710,00 грн), що підтверджується підписаними між сторонами актами звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2021 по 25.05.2022 та за період з 01.01.2021 по 30.04.2023 та повністю визнається відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з цим позовом про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за поставлений товар в сумі 101 377,80 грн, інфляційного збільшення боргу в сумі 27 739,88 грн, трьох процентів річних в сумі 6 090,62 грн та пені в сумі 5 191,15 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 2 ст. 712 ЦК України встановлює, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з нормами ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Також, ст. 694 ЦК України визначено, що договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Частиною першою ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з частиною 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

З огляду на викладене та на те, що відповідачем у відзиві на позовну заяву повністю визнано заборгованість за поставлений товар у розмірі 101 377,80 грн, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар в сумі 101 377,80 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційного збільшення боргу в сумі 27 739,88 грн, трьох процентів річних в сумі 6 090,62 грн та пені в сумі 5 191,15 грн, суд зазначає наступне.

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною 2 статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Так, відповідно до статей 230, 231 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 статті 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 5.2. Договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань по договору винна сторона сплачує на користь іншої сторони пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми невиконаних зобов`язань за кожний день прострочення.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Судом установлено факт прострочення виконання відповідачем зобов`язання з оплати поставленого позивачем на виконання умов вказаних вище договорів товару, у зв`язку з чим у позивача виникло право на нарахування 3% річних та індексу інфляції на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, та пені передбаченої п.5.2. договору.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок вищевказаних сум заборгованості, і визнано його обґрунтованим в частині стягнення інфляційного збільшення боргу в сумі 27 739,88 грн та пені в сумі 5 191,15 грн, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Заперечень щодо здійснених позивачем нарахувань та наведених ним сум, а також контррозрахунку нарахованої заборгованості та штрафних і фінансових санкцій, відповідачем суду надано не було.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, судом встановлено, що арифметично правильним є нарахування в сумі 6 066,86 грн. Отож, позов в частині стягнення 3% річних підлягає задоволенню в сумі 6 066,86 грн.

В решті вимог про стягнення 3% річних в сумі 23,76 грн слід відмовити у зв`язку з безпідставним пред`явленням до стягнення.

Щодо доводів відповідача про те, що на час воєнного стану в Україні законодавством не передбачено нарахування інфляційного збільшення боргу, трьох відсотків річних та пені, суд зазначає наступне.

Так, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Наразі воєнний стан у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України продовжено.

Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" (далі - Закон № 2120-IX) доповнено, серед іншого, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 18.

Зокрема, вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, вказаним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Із аналізу вищевказаних змін можна зробити висновок, що наразі достатньо чітко врегулюванні наслідки прострочення виконання зобов`язання за договорами позики. Тобто, фактично позичальники звільняються від будь-якої відповідальності, у зв`язку з неможливістю виконати зобов`язання за договором позики в період воєнного стану.

Що стосується інших договорів, у даному випадку договорів купівлі-продажу товару, то наслідки невиконання зобов`язання фактично такі ж, що і були до запровадження воєнного стану. Тобто, якщо сторона доведе, що порушила зобов`язання у зв`язку з непереборними обставинами (наприклад, у зв`язку з руйнуванням приміщень, неможливістю доставити товар на певну територію, знищенням майна і т.д.) вона буде звільнена від відповідальності. Якщо таких обставин сторона довести не зможе, то буде нести відповідальність на загальних засадах. У правовідносинах за іншими договорами ситуація відрізняється.

Ураховуючи викладене, положення п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України поширюється лише на кредитні та позикові правовідносини та не поширюються на правовідносини за договорами поставки (купівлі-продажу) товару, а тому за порушення покупцем грошового зобов`язання за договором поставки (купівлі-продажу) товару такий покупець не звільняється ані від обов`язку сплати пені, передбаченої договором, ані від відповідальності за прострочення грошового зобов`язання, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру пені в сумі 5 191,15 грн на 80%, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання за положенням частини першої статті 550 ЦК України.

Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013.

Системний аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України свідчить, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання господарським судом оцінки поданим учасниками справи доказам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Поряд з цим, досліджуючи питання щодо можливості зменшення судом розміру штрафних санкцій, що підлягають стягненню з боржника за прострочення грошового зобов`язання, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 висловила правову позицію щодо застосування норм статей 233 ГК України та 625 ЦК України, які носять універсальний характер, та дійшла висновку, що суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності.

Тобто, таке право на зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), 3% річних виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, перебуває у межах дискреції суду (судового розсуду).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Фінансовий стан підприємства - це сукупність показників, що відображають наявність, розміщення і використання ресурсів підприємства, реальні й потенційні фінансові можливості підприємства.

Основним джерелом інформації для фінансового аналізу є фінансова звітність підприємства за два останні календарні роки та за останній звітній період. Фінансовий аналіз підприємства складається з таких етапів: оцінка майнового стану підприємства та динаміка його зміни; аналіз фінансових результатів діяльності підприємства; аналіз ліквідності; аналіз ділової активності; аналіз платоспроможності (фінансової стійкості); аналіз рентабельності.

Доказами матеріального становища можуть бути фінансова звітність, в тому числі Форма 1 "Баланс"; співвідношення загального обсягу кредиторської та дебіторської заборгованості - звіт про фінансові результати і дебіторську та кредиторську заборгованість (форма N1-Б); наявність або відсутність грошових коштів на розрахункових рахунках підприємства - Форма 2 "Звіт про рух грошових коштів"; наявність або відсутність основних та оборотних засобів та їх вартість; розмір та вартість інших матеріальних активів підприємства.

Належними доказами існування тяжкого фінансового стану є офіційна фінансова звітність, відповідна документація (баланс, звіт про рух грошових коштів та ін.), достовірність яких підтверджена належними засобами.

Проте, відповідачем не надано належної фінансової звітності на підтвердження факту неплатоспроможності Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хоружівка".

При цьому, надані відповідачем Звіт із праці за жовтень 2023 р., Звіт про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2023 р. не можуть слугувати підставою для зменшення пені та наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України № 1054 від 02 травня 2023 року, в якому Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хоружівка" визначено критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період також не є підставою для застосування положень ст. 233 ГК України, ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Ураховуючи вищенаведене та те, що прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання за вказаними договорами купівлі-продажу триває вже понад два роки, відповідач повністю визнав суму основного боргу, але не погасив навіть частково, при цьому, більша частина неоплаченого товару була поставлена відповідачу до 24.02.2022 (в період з 02.06.2021 по 25.11.2021), тобто до введення в Україні воєнного стану та винесення вказаного наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 1054 від 02 травня 2023 року та лише остання партія товару на суму 6 710,00 грн була поставлена 23.10.2022, суд не вбачає підстав для зменшення розміру пені на 80% та відповідно відмовляє відповідачу у задоволенні клопотання про зменшенні пені на 80%.

Підсумовуючи вищенаведене, позов підлягає задоволенню частково в сумі 140 375,68 грн, з яких: заборгованість за поставлений товар в сумі 101 377,80 грн, інфляційне збільшення боргу в сумі 27 739,88 грн, 3% річних в сумі 6 066,86 грн та пеня в сумі 5 191,15 грн. В решті позову слід відмовити.

Щодо стягнення з відповідача 14 039,94 грн витрат на оплату наданих і отриманих правових послуг та 14 039,94 грн додаткової винагороди Адвокатського об`єднання (гонорар успіху), суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Положеннями ст. 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Статтею 16 ГПК України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 58 ГПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно з ч. 1 ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частинами першою та другою статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи.

У позовній заяві позивачем зазначено, що орієнтовний розмір понесених та таких, що будуть понесені, позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката (Адвокатського об`єднання) складає 28 079 грн. 88 коп., з яких: 14 039 (чотирнадцять тисяч тридцять дев`ять ) грн. 94 коп. це вартість фактично наданих Адвокатським об`єднанням та отриманих позивачем юридичних послуг, а 14 039 (чотирнадцять тисяч тридцять дев`ять ) грн. 94 коп. це додаткова винагорода Адвокатського об`єднання ("гонорар успіху") з розрахунку 10 % від суми майбутніх задоволених судом у розглядуваній господарській справі майнових позовних вимог позивача, який позивач зобов`язаний сплатити згідно умови абз. 2 п. 6.1 укладеного між ним та Адвокатським об`єднанням Договору про надання професійної правничої допомоги та узгодженого на підставі цього договору Завдання до вказаного Договору.

Відповідно до частин 1-3 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Статтею 129 ГПК України визначений порядок розподілу судових витрат, частиною 1 вказаної статті визначений порядок розподілу судового збору, частиною 4 - інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. Так, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 ГПК України).

Водночас, за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В даному випадку відповідач у відзиві на позовну заяву просить суд відмовити в стягненні з відповідача 14 039,94 грн витрат на оплату наданих і отриманих правових послуг та 14 039,94 грн додаткової винагороди Адвокатського об`єднання (гонорару успіху).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями ч. ч. 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження заявлених до стягнення з відповідача 14 039,94 грн витрат на оплату наданих і отриманих правових послуг та 14 039,94 грн додаткової винагороди Адвокатського об`єднання (гонорару успіху) позивачем надано наступні докази:

- договір № 118/01/19-10/2023/МСП про надання професійної правової (правничої) допомоги від 19 жовтня 2023 року,

- договір про падання правової (правничої) допомоги (приєднання до договору про надання професійної правничої допомоги) від 19 жовтня 2023 року,

- Звіт (Акт) № 1 до договору № 118/01/19-10/2023/МСП від 19 жовтня 2023 року про надання професійної правничої (правової) допомоги від 30 жовтня 2023 року,

- рахунок на оплату №16 від 30 жовтня 2023 року на суму 14 039,94 грн,

- платіжна інструкція №1209 від 30.10.2023 на суму 14 039,94 грн.

Так, 19.10.2023 між позивачем (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Мамай, Самілик та Партнери" було укладено договір № 118/01/19-10/2023/МСП про надання професійної правової (правничої) допомоги, згідно з п. 1.1. якого за договором про надання правової (правничої) допомоги (далі - Договір) одна сторона (АДВОКАТСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ) зобов`язується виключно за Завданням другої сторони (Клієнта) надати правову допомогу щодо представництва та захисту інтересів Клієнта, іншої правової допомоги та послуг, які визначаються у Завданні, а Клієнт зобов`язується оплатити АДВОКАТСЬКОМУ ОБ`ЄДНАННЮ зазначену послугу, в порядку та на умовах, визначених цим Договором та/або Завданням.

Згідно з п. 1.1. договору вибір Клієнтом адвоката Адвокатського об`єднання здійснюється шляхом укладання додаткового договору про приєднання до договору про надання професійної правової (правничої) допомоги між адвокатом АДВОКАТСЬКОГО ОБ`ЄДНАННЯ та Клієнтом з урахуванням побажань Клієнта та/або спеціалізації адвоката у відповідній галузі права та з метою виконання принципів компетентності та добросовісності на стадії прийняття адвокатом доручення Клієнта. Договір по надання правової (правничої) допомоги, укладений Клієнтом з адвокатом АДВОКАТСЬКОГО ОБ`ЄДНАННЯ є договором приєднання до даного Договору. Адвокат АДВОКАТСЬКОГО ОБ`ЄДНАННЯ та Клієнт, що уклали договір про надання правової (правничої) допомоги, який є договором приєднання до даного Договору, керуються умовами даного Договору з урахуванням умов договору про приєднання та Завдання, що узгоджені Сторонами договірних правовідносин, які є невід`ємними частинами даного Договору.

Згідно з п. 1.3. договору Клієнт доручає та оплачує послуги, гонорар успіху, витрати, а АДВОКАТСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ, в тому числі через адвоката, бере на себе зобов`язання здійснювати дії, визначені в узгодженому Сторонами - Завданні.

Пунктом 6.1. договору визначено, зокрема, за надання правової допомоги Клієнт (Замовник) здійснює оплату послуг АДВОКАТСЬКОГО ОБ`ЄДНАННЯ по господарським справам у розмірі від 1 500 (однієї тисячі п`ятсот) гривень за одну годину фактично наданих послуг.

За загальним правилом, якщо інше не передбачено Сторонами в узгодженому Завданні, у разі досягнення АДВОТСЬКИМ ОБ`ЄНАННЯМ позитивного або частково позитивного результат на користь Клієнта, Клієнт зобов`язаний в порядку та строки, визначені п. п. 6.3. - 6.5. цього Договору, сплатити на користь АДВОКАТСЬКОГО ОБ`ЄДНАННІЯ додатковий гонорар успіху в розмірі 10 % від суми (розміру) майнової вигоди, яку отримав Клієнт в результаті наданням йому АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ правових послуг.

Оплата послуг, гонорару успіху, фактичних витрат здійснюється згідно із узгодженим Сторонами Завданням, яке є додатком до цього Договору, в безготівковій формі, згідно з Договором, у триденний строк після підписання Завдання та/або виставлення відповідного рахунку.

Згідно з п. 6.2.-6.3. договору сторони домовились, що оплата за поточну роботу по виконанню положень погодженого Завдання, здійснюється в безготівкової формі виходячи із Завдання, протягом З (трьох) календарних днів з дня підписання Завдання та/або виставлення відповідного рахунку. Відсутність оплати по узгодженому Завданню є підставою для його невиконанню.

Сторони домовились, що за загальним правилом, якщо інше не передбачено Сторонами в узгодженому Завданні, оплата гонорару успіху здійснюється у наступному порядку:

- протягом 15 днів від дня досягнення АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄНАННЯМ позитивного або частково позитивного результату, незалежно від факту набрання відповідними судовими рішеннями законної сили чи виникнення правової визначеності в узгодженій Сторонами іншій події, Клієнт зобов`язаний сплатити АДВОКАТСЬКОМУ ОБ`ЄДНАННЮ 25 % (відсотків) від узгодженої суми Гонорару успіху, визначеної Договором та/або Завданням;

- після набрання судовим рішенням законної сили або виникнення правової визначеності в узгодженій Сторонами іншій події Клієнт протягом 5 днів сплачує АДВОКАТСЬКОМУ ОБ`ЄДНАННЮ 75% (відсотків) від суми гонорару успіху, визначеної Договором та/або Завданням.

Відповідно до Додатку 1 до вказаного договору (ЗАВДАННЯ (КАЛЬКУЛЯЦІЯ-РАХУНОК) визначено, що попередньо визначена (орієнтовна) величина загальної вартості виконання узгодженого обсягу доручення (всього прописом): від чотирнадцяти тисяч тридцяти дев`яти гривень 94 коп. При ухваленні судового рішення на користь Клієнта, Клієнт зобов`язаний сплатити на користь АДВОКАТСЬКОГО ОБ`ЄДНАННЯ гонорар успіху у розмірі 10 % від суми задоволених судом в майбутньому позовних вимог Клієнта, що будуть заявлені на підставі підготовленого Адвокатським об`єднанням за цим Завданням позову.

У разі часткового задоволення судом позовної заяви Клієнта, в порядку та строки, визначені Договором, Клієнт зобов`язаний сплатити на користь АДВОКАТСЬКОГО ОБ`ЄДНАННЯ 10 % від частково задоволеної господарським судом суми майнових позовних вимог Клієнта.

Також, 19.10.2023 між Мамай Артуром Сергійовичем (Адвокат) та позивачем (Клієнт) було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги (приєднання до договору про надання професійної правничої допомоги), за умовами п.1.1. якого Клієнт доручає, а адвокат зобов`язується в узгоджені Сторонами в Завданні до основного договору строки та порядку надавати Клієнту правову допомогу щодо захисту інтересів Клієнта, представництва інтересів Клієнта з усіма належними для того повноваженнями зокрема в господарських судах по всіх категоріях справ з усіма правами, які надано законом позивачу.

Згідно з п. 3.1. цього договору вартість послуг адвоката відповідно до цього договору визначається основним договором.

Адвокатським об`єднанням "Мамай, Самілик та партнери" було виставлено рахунок на оплату №16 від 30.10.2023 вартості правничої (правої) допомоги згідно договору №118/01/19-10/2023 МСП від 19.10.2023 на суму 14 039,94 грн, який оплачено позивачем платіжною інструкцією №16 від 30.10.2023.

Позивачем фактично не сплачено 14 039,94 грн - додатковий гонорар успіху в розмірі 10 % від суми (розміру) майнової вигоди, адже у Додатку 1 до договору (ЗАВДАННЯ (КАЛЬКУЛЯЦІЯ-РАХУНОК) визначено, що попередньо визначена (орієнтовна) величина загальної вартості виконання узгодженого обсягу доручення (всього прописом): від чотирнадцяти тисяч тридцяти дев`яти гривень 94 коп. При ухваленні судового рішення на користь Клієнта, Клієнт зобов`язаний сплатити на користь АДВОКАТСЬКОГО ОБ`ЄДНАННЯ гонорар успіху у розмірі 10 % від суми задоволених судом в майбутньому позовних вимог Клієнта, що будуть заявлені на підставі підготовленого Адвокатським об`єднанням за цим Завданням позову. У разі часткового задоволення судом позовної заяви Клієнта, в порядку та строки, визначені Договором, Клієнт зобов`язаний сплатити на користь АДВОКАТСЬКОГО ОБ`ЄДНАННЯ 10 % від частково задоволеної господарським судом суми майнових позовних вимог Клієнта.

У п. 6.5 постанови від 03.03.2019 у справі № 922/445/19 Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду зазначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України).

З матеріалів справи убачається, що професійну правничу допомогу у цій справі №922/4614/23 надано позивачу адвокатом Мамай Артуром Сергійовичем на підставі ордеру серії ВМ № 1042563 від 31.10.2023, який було видано позивачем для представництва та захисту інтересів позивача у Господарському суді Харківської області на підставі договору про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної допомоги №118/01/19-10/2023 від 19.10.2023.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Адвокат не повинен підтверджувати розмір гонорару, якщо гонорар встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі. Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18.

У пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зазначено, що у визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частиною 6 статті 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У п. 5.44 постанови від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Дослідивши надані докази на підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу 14 039,94 грн та 14 039,94 грн "гонорару успіху", беручи до уваги рівень складності даної справи, об`єм наданих адвокатом позивачеві послуг, а також приймаючи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, зокрема те, що відповідач не сплатив заборгованість у розмірі 101 377,80 грн, що була визнана останнім в актах звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2021 по 25.05.2022 та за період з 01.01.2021 по 30.04.2023, яка є предметом спору у цій справі, з урахуванням поданих відповідачем заперечень щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу та доводів стосовно їх неспівмірності, суд дійшов висновку, що дані докази підтверджують суму витрат на професійну правничу допомогу в сумі 14 039,94 грн та 14 039,00 грн додаткової винагороди Адвокатського об`єднання (гонорар успіху).

Судом також враховано, що так званий "гонорар успіху", обумовлений сторонами договору про надання професійної правової (правничої) допомоги №118/01/19-10/2023/МСП від 19.10.2023, є складовою частиною гонорару адвоката та належить до судових витрат, на думку суду, він є співмірним з ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача.

Водночас, ураховуючи задоволення позовних вимог частково, відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 14 037,57 грн та додаткова винагорода Адвокатського об`єднання (гонорар успіху) в сумі 14 037,57 грн підлягають стягненню з відповідача, а решту витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2,37 грн та додаткової винагороди Адвокатського об`єднання (гонорар успіху) в сумі 2,37 грн суд покладає на позивача.

При цьому враховуючи часткове задоволення позову, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, витрати щодо сплати судового збору у розмірі 2 146,84 грн підлягають стягненню з відповідача, а решту суму судового збору в розмірі 0,36 грн суд покладає на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 6, 11, 509, 525, 526, 549, 551, 611, 612-629, 655, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. 193, 230, 233 Господарського кодексу України та ст. 4, 20, 73, 74, 77, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково у розмірі 140 375,69 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хоружівка" (61045, м. Харків, вул. Яроша Отакара, 18, кв. 202, ідентифікаційний код 30133681) на користь Фізичної особи-підприємця Коваль Алли Петрівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) заборгованість за поставлений товар в сумі 101 377,80 грн, інфляційне збільшення боргу в сумі 27 739,88 грн, 3% річних в сумі 6 066,86 грн та пеню в сумі 5 191,15 грн, всього стягнути 140 375,69 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

В решті позову відмовити.

Судові витрати у справі у вигляді судового збору в сумі 2 146,84 грн, витрат на професійну правничу допомогу в сумі 14 037,57 грн та додаткової винагороди Адвокатського об`єднання (гонорар успіху) в сумі 14 037,57 грн покласти на відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хоружівка" (61045, м. Харків, вул. Яроша Отакара, 18, кв. 202, ідентифікаційний код 30133681).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хоружівка" (61045, м. Харків, вул. Яроша Отакара, 18, кв. 202, ідентифікаційний код 30133681) на користь Фізичної особи-підприємця Коваль Алли Петрівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 2 146,84 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 14 037,57 грн та додаткову винагороду Адвокатського об`єднання (гонорар успіху) в сумі 14 037,57 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Позивач: Фізична особа-підприємець Коваль Алла Петрівна ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хоружівка" (61045, м. Харків, вул. Яроша Отакара, 18, кв. 202, ідентифікаційний код 30133681).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "25" грудня 2023 р.

Суддя І.О. Чистякова