СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
21 грудня 2023 року м. Харків Справа № 922/2604/22
Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В.,
за участю секретаря судового засідання Садонцевої Л.К.,
за участю представників сторін:
від позивача за первісним позовом: не з`явився;
від відповідача за первісним позовом: адвокат Квартенко О.Р., на підставі ордера від 20.04.2021 серії ВІ №1011693;
від прокуратури: прокурор Горгуль Н.В., посвідчення від 01.03.2023 №072883;
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду заяву заступника керівника Харківської обласної прокуратури, м. Харків, про ухвалення додаткового рішення
у справі № 922/2604/22
за первісним позовом: Фізичної особи - підприємця Мица Юрія Вікторовича, м. Харків,
до відповідача: Фізичної особи - підприємця Мігунова Володимира Івановича, м. Харків,
про стягнення 5000,00 грн та визнання права власності,
та за зустрічним позовом: Фізичної особи - підприємця Мігунова Володимира Івановича, м.Харків,
до відповідача за зустрічним позовом: Фізичної особи - підприємця Мица Юрія Вікторовича, м. Харків,
про визнання права власності,
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.12.2023 прийнято заяву заступника керівника Харківської обласної прокуратури про ухвалення додаткового рішення до розгляду. Розгляд заяви призначено на 21.12.2023 об 11:00 год. Витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/2604/22.
13.12.2023 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи.
До Східного апеляційного господарського суду 20.12.2023 від ФОП Мігунова В.І. надійшла заява, в якій відповідач за первісним позовом просить продовжити строк для надання заперечень на заяву про ухвалення додаткового рішення, відмовити у задоволенні заяви заступника керівника Харківської обласної прокуратури про ухвалення додаткового рішення у справі №922/2604/22.
Розглянувши вказану заяву, судова колегія зазначає про таке.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.12.2023, зокрема, встановлено сторонам у справі строк для подання пояснень, заперечень на заяву про ухвалення додаткового рішення до 18.12.2023 (кінцева дата надходження безпосередньо до суду).
Із зазначеною вище заявою позивач за зустрічним позовом звернувся 20.12.2023, тобто з пропуском строку, встановленого судом.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку позивач за зустрічним позовом зазначає, що ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 11.12.2023 ФОП Мігунов В.І. отримав лише 20.12.2023, у зв`язку з чим подати будь-які заперечення стосовно заяви прокурора у визначений в ухвалі Східного апеляційного господарського суду від 11.12.2023 строк не було можливості.
Разом з тим, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копія ухвали Східного апеляційного господарського суду від 11.12.2023 про прийняття заяви про винесення додаткового рішення до провадження отримана ФОП Мігуновим В.І. засобами поштового зв`язку 14.12.2023.
Згідно з довідкою про доставку електронного листа документ в електронному вигляді ухвала Східного апеляційного господарського суду від 11.12.2023 про прийняття заяви про винесення додаткового рішення до провадження у справі №922/2604/22 надіслана представнику позивача за зустрічним позовом адвокату Квартенку О.Р. в його електронний кабінет 11.12.2023 о 20:57 годині.
Отже, і позивач за зустрічним позовом, і його представник завчасно були повідомлені про прийняття до розгляду заяви про винесення додаткового рішення у цій справі, а тому не були позбавлені можливості надати свої заперечення щодо заяви прокурора у строк, що встановлений ухвалою суду до 18.12.2023.
Враховуючи зазначене, матеріалами справи спростовуються доводи позивача за зустрічним позовом щодо підстав пропуску процесуального строку.
Статтею 118 ГПК України визначено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи, що позивачем за зустрічним позовом не наведено обґрунтованих підстав для поновлення пропущеного процесуального строку, заява ФОП Мігунова В.І. від 20.12.2023 підлягає залишенню без розгляду.
Присутній у судовому засіданні апеляційної інстанції 21.12.2023 представник ФОП Мігунова В.І. заперечував проти задоволення заяви прокурора, зазначив про неможливість застосування до спірних правовідносин положень частини 5 статті 130 ГПК України та посилався на висновки, викладені у постановах Верхового Суду від 18.06.2019 у справі №922/3787/17, від 09.07.2019 у справі №922/592/17.
Представник ФОП Мица Ю.В. до судового засідання апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення 18.12.2023 поштового відправлення копії ухвали Східного апеляційного господарського суду від 11.12.2023 про прийняття заяви про винесення додаткового рішення до провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Враховуючи зазначене, судова колегія вважає за можливе здійснити розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення за відсутності представника позивача за первісним позовом.
Розглянувши заяву заступника керівника Харківської обласної прокуратури про ухвалення додаткового рішення, судова колегія зазначає про таке.
22.12.2022 ФОП Мица Ю.В. звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - ФОП Мігунова В.І. про стягнення з відповідача 5000,00грн заборгованості з орендної плати за період травня 2021 року за договором оренди від 01.01.2022.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 922/2604/22.
15.03.2023 ФОП Мица Ю.В. подано заяву (вхідний № 6302) про зміну предмета позову, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача 5000,00грн заборгованості з орендної плати за період травня 2021 року за договором оренди від 01.01.2022 та визнати право власності ФОП Мица Ю.В. на земельну ділянку по вулиці Шевченка, 6 у місті Харкові.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.03.2023 прийнято до розгляду заяву позивача (вхідний № 6302 від 15.03.2023), в порядку статті 46 ГПК України; призначено справу № 922/2604/22 до розгляду в порядку загального позовного провадження та ухвалено почати у справі № 922/2604/22 підготовче провадження.
11.04.2023 ФОП Мігунов В.І. звернувся з зустрічною позовною заявою (вхідний № 8802), в якій просив суд визнати право власності ФОП Мігунова В.І. в обсязі частки у праві власності розміром 806/1000 на земельну ділянку по вул. Шевченка, 6 у м. Харкові.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.04.2023 прийнято зустрічну позовну заяву ФОП Мігунова В.І. до ФОП Мица Ю.В. про визнання права власності для спільного розгляду з первісним позовом у справі № 922/2604/22; розгляд зустрічного позову призначено сумісно з первісним позовом.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 27.04.2023 у справі №922/2604/22 первісний позов задоволено частково. Визнано право власності ФОП Мица Ю.В. на земельну ділянку площею 0,8677 га з кадастровим номером 660125002 по вулиці Шевченка, 6, у місті Харкові у частці, що дорівнює 194/1000 у праві власності на земельну ділянку площею 0,8677 га з кадастровим номером 660125002 по вулиці Шевченка, 6, у місті Харкові. Стягнуто з ФОП Мігунова В.І. на користь ФОП Мица Ю.В. 2684,00 грн судового збору. В іншій частині первісного позову відмовлено.

Зустрічний позов задоволено повністю. Визнано право власності ФОП Мігунова В.І. на земельну ділянку площею 0,8677 га з кадастровим номером 660125002 по вулиці Шевченка, 6, у місті Харкові у частці, що дорівнює 806/1000 у праві власності на земельну ділянку площею 0,8677 га з кадастровим номером 660125002 по вулиці Шевченка, 6, у місті Харкові. Стягнуто з ФОП Мица Ю.В. на користь ФОП Мігунова В.І. 2684,00 грн судового збору.

Не погодившись з рішенням, ухваленим місцевим господарським судом, до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся заступник керівника Харківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Харківської обласної військової адміністрації, який просив залучити до участі у справі Харківську обласну військову адміністрацію в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача за первісним позовом ФОП Мица Ю.В., а також на стороні відповідача за первісним позовом ФОП Мігунова В.І.; рішення Господарського суду Харківської області від 27.04.2023 у справі №922/2604/22 скасувати частково, а саме: в частині визнання права власності ФОП Мица Ю.В. на земельну ділянку площею 0,8677га з кадастровим номером 660125002 (з урахуванням ухвали про роз`яснення рішення суду від 16.08.2023 - :01:025:0009) по вулиці Шевченка, 6, у місті Харкові у частці, що дорівнює 194/1000 у праві власності на зазначену земельну ділянку, а також в частині визнання права власності ФОП Мігунова В.І. на земельну ділянку площею 0,8677 га з кадастровим номером 660125002 (з урахуванням ухвали про роз`яснення рішення суду від 16.08.2023 - :01:025:0009) по вулиці Шевченка, 6, у місті Харкові у частці, що дорівнює 806/1000 у праві власності на зазначену земельну ділянку; ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні відповідної частини первісних та зустрічних позовних вимог; в іншій частині рішення Господарського суду Харківської області від 27.04.2023 у справі №922/2604/22 залишити без змін; судові витрати, понесені Харківською обласною прокуратурою за подання апеляційної скарги у справі, покласти на ФОП Мица Ю.В. та ФОП Мігунова В.І.

22.11.2023, до початку судового засідання, через канцелярію суду від ФОП Мица Ю.В. надійшла заява про відмову від позову, в якій позивач за первісним позовом зазначив, що на даний час виникли обставини, за яких позивач за первісним позовом ФОП Мица Ю.В. втратив інтерес до відповідних правовідносин, а тому заявляє про відмову від позову у справі №922/2604/22, просив визнати нечинним рішення Господарського суду Харківської області від 27.04.2023 у справі №922/2604/22, закрити провадження у справі №922/2604/22.

Крім того, 22.11.2023 через канцелярію суду, до початку судового засідання, від ФОП Мігунова В.І. надійшла заява про відмову у позові, в якій заявник заявив відмову від зустрічної позовної заяви до ФОП Мица Ю.В. про визнання права власності у справі №922/2604/22, просив визнати нечинним рішення Господарського суду Харківської області від 27.04.2023 у справі №922/2604/22, закрити провадження у справі №922/2604/22 за зустрічною позовною заявою ФОП Мігунова В.І. до ФОП Мица Ю.В. про визнання права власності у зв`язку з відмовою від позову. Заява обґрунтована тим, що на даний час виникли обставини, за яких позивач за зустрічним позовом ФОП Мігунов В.І. втратив інтерес до відповідних правовідносин.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.11.2023 прийнято відмову ФОП Мица Ю.В. від первісного позову. Прийнято відмову ФОП Мігунова В.І. від зустрічного позову. Визнано нечинним рішення Господарського суду Харківської області від 27.04.2023 у справі № 922/2604/22. Провадження у справі № 922/2604/22 закрито. Повернуто Харківській обласній прокуратурі з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, у сумі 31098,31грн.

11.12.2023 до Східного апеляційного господарського суду засобами поштового зв`язку від заступника керівника Харківської обласної прокуратури надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить покласти витрати зі сплати судового збору, понесені Харківською обласною прокуратурою за подання апеляційної скарги в інтересах держави в особі Харківської обласної військової адміністрації на рішення Господарського суду Харківської області від 27.04.2023 у справі № 922/2604/22 у частці 50 відсотків, що складає 31098,31грн, сплачені на підставі платіжних інструкцій від 18.09.2023 №2237 та від 16.10.2023 №2540, на позивача за первісним позовом Мица Ю.В. та позивача за зустрічним позовом Мігунова В.І. пропорційно розміру позовних вимог 6033,07грн і 25065,24грн, відповідно.

В обґрунтування поданої заяви про ухвалення додаткового рішення прокурор зазначає, що звертаючись з апеляційною скаргою в інтересах держави в особі Харківської обласної військової адміністрації на рішення Господарського суду Харківської області від 27.04.2023 у справі №922/2604/22 в частині визнання права власності ФОП Мица Ю.В. на земельну ділянку площею 0,8677га з кадастровим номером 660125002 (з урахуванням ухвали про роз`яснення рішення суду від 16.08.2023 - :01:025:0009) по вулиці Шевченка, 6, у місті Харкові у частці, що дорівнює 194/1000 у праві власності на зазначену земельну ділянку, а також в частині визнання права власності ФОП Мігунова В.І. на земельну ділянку площею 0,8677 га з кадастровим номером 660125002 (з урахуванням ухвали про роз`яснення рішення суду від 16.08.2023 - :01:025:0009) по вулиці Шевченка, 6, у місті Харкові у частці, що дорівнює 806/1000 у праві власності на зазначену земельну ділянку, прокурор в обґрунтування права на звернення з апеляційною скаргою зазначав, що земельна ділянка площею 0,8677га з кадастровим номером 660125002 по вулиці Шевченка, 6, у місті Харкові є власністю держави, а повноваженнями щодо передачі вказаної земельної ділянки у власність або користування наділена Харківська обласна військова адміністрація. Проте остання рішень щодо передачі вказаної спірної земельної ділянки у власність або користування ФОП Мица Ю.В та ФОП Мігунову В.І. не приймала. Земельною ділянкою, яка належить до державної власності, фактично розпорядився суд на підставі оскаржуваного рішення Господарського суду Харківської області від 27.04.2023 у справі № 922/2604/22 за відсутності рішення розпорядника спірної земельної ділянки, належної до земель державної власності, - Харківської обласної державної адміністрації (Харківської обласної військової адміністрації) в межах повноважень, визначених Земельним кодексом України, або за результатами аукціону, а також без залучення вказаної особи до участі у справі. Внаслідок відмови позивача за первісним позовом ФОП Мица Ю.В. та позивача за зустрічним позовом ФОП Мігуновим В.І. від їх позовних вимог частина судового збору, сплачена Харківською обласною прокуратурою за подання апеляційної скарги, у розмірі 50 відсотків, тобто у сумі 31098,31грн, залишилася невідшкодованою.

У судовому засіданні апеляційної інстанції 21.12.2023 прокурор зазначав, що звертаючись з апеляційною скаргою прокурор просив залучити до участі у справі Харківську обласну військову адміністрацію в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача за первісним позовом ФОП Мица Ю.В., а також на стороні відповідача за первісним позовом ФОП Мігунова В.І. Проте вказане клопотання судом апеляційної інстанції розглянуто не було у зв`язку з відмовою ФОП Мица Ю.В. та ФОП Мігуновим В.І. від їх позовних вимог та прийняття такої відмови судом.

Відповідно до ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частиною 1 ст. 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 2 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку, суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним під час подання відповідної апеляційної чи касаційної скарги, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого під час подання відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

За звернення до суду з апеляційною скаргою прокурором сплачено судовий збір у загальному розмірі 62196,62грн: за платіжною інструкцією від 18.09.2023 №2237 на суму 11773,50грн та за платіжною інструкцією від 16.10.2023 №2540 на суму 50423,12грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.11.2023 повернуто Харківській обласній прокуратурі з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, у сумі 31098,31грн.

В той же час, питання щодо розподілу інших 50% відсотків судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, у сумі 31098,31грн, судом апеляційної інстанції не вирішувалося в ухвалі від 22.11.2023.

Таким чином, Харківською обласною прокуратурою у справі №922/2604/22 понесено судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 31098,31грн.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2021 у справі №550/936/18 зазначила, що питання про стягнення (визначення, розподіл) судових витрат вирішується зазвичай при вирішенні питання про закінчення судового провадження, тобто при закритті провадження у справі, залишенні позову без розгляду чи вирішенні спору по суті з ухваленням рішення суду. Окремо питання про стягнення судових витрат вирішується у разі, якщо судом воно не вирішувалося при ухваленні відповідного судового рішення про закінчення розгляду справи.

Частиною 3 ст. 130 ГПК України встановлено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Зі змісту зазначеної норми можна дійти висновку, що у випадку відмови позивача від позову та закриття провадження у справі, інша сторона має право заявити про відшкодування позивачем понесених витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, звернення прокурора до суду з апеляційною скаргою у даній справі зумовлене саме тим, що ФОП Мица Ю.В та ФОП Мігуновим В.І. ініційовано розгляд даної справи. При цьому, за умови, що рішенням суду першої інстанції позовні вимоги позивачів за первісним та за зустрічним позовами щодо визнання за ними права власності на земельну ділянку у відповідній частці задоволено, ФОП Мица Ю.В. та ФОП Мігунов В.І. відмовилися від своїх позовних вимог з посиланням на те, що на даний час виникли обставини, за яких позивач за первісним позовом ФОП Мица Ю.В. та позивач за зустрічним позовом ФОП Мігунов В.І. втратили інтерес до відповідних правовідносин.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (пункт 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №242/4741/16-ц).

Стаття 123 ГПК України визначає види судових витрат, до яких належать судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи.

За умовами ч. 1 ст. 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат

Загальними правилами розподілу судових витрат у вигляді судового збору передбачено, що такі витрати можуть бути покладені судом на самого платника судового збору, або на іншу сторону, або відшкодовані з державного бюджету особі, яка його сплатила (аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30.05.2023 у справі № 904/854/20, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 13.04.2023 у справі №905/1478/19).

Закон України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Питання повернення судового збору врегульовано статтею 7 зазначеного Закону, яка містить вичерпний перелік підстав, за наявності яких сплачена сума судового збору за ухвалою суду повертається з державного бюджету особі, яка його сплатила.

Відшкодування понесених апелянтом витрат у вигляді судового збору, у разі відмови позивача від позову та закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 231 ГПК України Законом України "Про судовий збір", не передбачено.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 13.04.2023 у справі №904/1478/19 викладено висновок, що у випадку відмови позивача від позову і закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 231 ГПК України у відповідача згідно з першим реченням частини третьої статті 130 ГПК України виникає право на відшкодування йому за рахунок позивача понесених витрат, до яких належить і судовий збір, і витрати, пов`язані з розглядом справи. На користь такого висновку свідчить і припис частини третьої статті 129 ГПК України, за яким, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому помилковим є висновок, що судовий збір у випадку відмови позивача від позову розподіляється виключно на підставі частин першої, другої статті 130 ГПК України, яка регулює порядок повернення судового збору з державного бюджету. У випадку відмови позивача від позову і закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 231 ГПК України у відповідача згідно з першим реченням частини третьої статті 130 ГПК України виникає право на відшкодування йому за рахунок позивача понесених витрат, до яких належить і судовий збір, і витрати, пов`язані з розглядом справи. Аналогічні висновки викладено у поставі Верховного Суду від 30.05.2023 у справі №904/854/20.

З огляду на вищевикладені положення законодавства та обставини справи, враховуючи, що у даному випадку витрати зі сплати судового збору за звернення з апеляційною скаргою понесені Харківською обласною прокуратурою, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для розподілу відповідно до ч. 3 ст. 130 ГПК України судових витрат зі сплати судового збору у суді апеляційної інстанції.

Доводи представника позивача за зустрічним позовом, що положення ч. 5 ст. 130 ГПК України не можуть бути застосованими до даних правовідносин, оскільки ані Харківська обласна прокуратура, ані Харківська обласна військова адміністрація не є відповідачами у даній справі, судова колегія вважає необґрунтованим з огляду на таке.

Частиною 10 ст. 11 ГПК України визначено, якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - виходить із загальних засад і змісту законодавства (аналогія права).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини цим судом визначено, що право на доступ до суду має "застосовуватися на практиці і бути ефективним" (рішення у справі "Беллет проти Франції" від 04.12.1995). Суворе тлумачення національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28.10.1998).

Судова колегія звертає увагу, що положення ст. 129 ГПК України не містять правових норм, якій б напряму визначали порядок розподілу судових витрат у суді апеляційної чи касаційної інстанції, зокрема, у разі задоволення/часткового задоволення апеляційної чи касаційної скарги третьої особи, або особи чи органу, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

В той же час, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, в тому числі судового збору, господарський суд керується загальними нормами процесуального законодавства, зокрема, тими, що регулюють порядок розподілу судових витрат у суді першої інстанції.

Як зазначалося, однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України).

В той же час положення ч. 3 ст. 130 ГПК України передбачають покладення на позивача, який відмовився від позовних вимог, судових витрат іншої сторони.

Статтею 7 ГПК України встановлено, що правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Проте, можливість застосування положень ч. 3 ст. 130 ГПК України для відшкодування лише відповідачу судових витрат у вигляді сплаченого ним судового збору у разі відмови позивача від позову порушує принцип рівності учасників судового процесу перед законом та судом та обмежує право учасника судового процесу на відшкодування витрат зі сплати судового збору у випадку відмови позивача від позову.

Отже, в даному випадку, Харківська обласна прокуратура, як учасник апеляційного провадження, яка зазнала судових витрат у вигляді 50% від сплаченого судового збору (тієї її частини, що не підлягає поверненню з Державного бюджету) внаслідок відмови позивача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом від своїх позовних вимог, на підставі положень ч. 3 ст. 130 ГПК України має право на відшкодування понесених нею витрат за рахунок позивача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом пропорційно від розміру їх позовних вимог.

Посилання скаржника на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17, судова колегія вважає необґрунтованим, оскільки висновки суду у зазначених постановах ухвалені не у подібних правовідносинах. Зокрема, у справах, на які посилається позивач за зустрічним позовом, розглядалося питання відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відповідача, в той час як у даній справі постало питання розподілу витрат зі сплати судового збору у суді апеляційної інстанції.

На підставі викладеного судова колегія дійшла висновку про покладення витрат Харківської обласної прокуратури зі сплати судового за подання апеляційної скарги в невідшкодованій за рахунок Державного бюджету України частині у розмірі 31098,31грн на позивача за первісним позовом ФОП Мица Ю.В. у розмірі 6033,07грн та позивача за зустрічним позовом ФОП Мігунова В.І. у розмірі 25065,24грн, що є пропорційним розміру їх позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 130, 244 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Заяву заступника керівника Харківської обласної прокуратури про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Мица Юрія Вікторовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Харківської обласної прокуратури (вул. Богдана Хмельницького, 4, м.Харків, 61001, ) витрати зі сплати судового збору у суді апеляційної інстанції у розмірі 6033,07грн.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Мігунова Володимира Івановича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Харківської обласної прокуратури (вул. Богдана Хмельницького, 4, м.Харків, 61001, ) витрати зі сплати судового збору у суді апеляційної інстанції у розмірі 25065,24грн.

Додаткова ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення. Порядок та строки оскарження ухвали передбачені статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст додаткової ухвали складений 22.12.2023.

Головуючий суддя Л.І. Бородіна

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя В.В. Лакіза