ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 року Справа № 902/832/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Василишин А.Р.

секретар судового засідання Першко А.А.

за участю представників сторін:

від позивача - Портянко Т.А.

від відповідача - Теперик О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу (вх.№4610/23 від 13 жовтня 2023 року) Фермерського господарства "Дуби" на рішення Господарського суду Вінницької області від 20 вересня 2023 року у справі №902/832/23 (повний текст виготовлено 28 вересня 2023 року, суддя Маслій І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАВІТ САЙЕНС ПАРК" (вул. Сурікова, 9, 11/1, м. Черкаси, 18000)

до Фермерського господарства "Дуби" (с. Спичинці, Погребищенський р-н, Вінницька обл., 22250)

про стягнення 2 238 089,8 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРАВІТ САЙЕНС ПАРК" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Фермерського господарства "Дуби" про стягнення 2 238 089,80 грн., з яких 1 284 984,44 грн - основного боргу, 404 850,78 грн - пені, 256 996,89 грн - штрафу, 24 291,05 - 3% річних та 266 966,64 грн - курсової різниці.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе обов`язків за Договором поставки №ф-5882-2022-Вн від 20 квітня 2022 року, в частині повної оплати за поставлений товар.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 20 вересня 2023 року у справі №902/832/23 частково задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАВІТ САЙЕНС ПАРК" до Фермерського господарства "Дуби" про стягнення 2 238 089,8 грн.

Присуджено до стягнення з Фермерського господарства "Дуби" (с. Спичинці, Погребищенський р-н, Вінницька обл., 22250, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАВІТ САЙЕНС ПАРК" (вул. Сурікова, 9, 11/1, м. Черкаси, 18000, код ЄДРПОУ 33752,44 грн - основного боргу, 266966,64 грн - курсової різниці, 202425,39 грн пені, 128498,45 грн штрафу, 24291,05 - 3% річних та 33571,35 грн. - витрат на сплату судового збору.

Відмовлено в позові в частині стягнення 202425,39 грн пені та 128498,45 грн штрафу.

Місцевий господарський суд, перевіривши розрахунок суми основного боргу та курсової різниці, помилок в розрахунку позивача не виявив, прийшов до висновку, що основний борг в сумі 1 284 984,44 грн та курсова різниця в сумі 266 966,64 грн. підлягають задоволенню у заявлених позивачем сумах як такі що підтверджуються матеріалами справи та відповідають умовам договору та додаткам до нього. Водночас, з урахуванням засад добросовісності, справедливості, пропорційності та розсудливості, суд першої інстанції прийшов до висновку, що наявні достатні правові підстави для зменшення розміру штрафу та пені на 50% і таким чином стягненню підлягає 202 425,39 грн пені та 128 498,45 грн - штрафу.

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, відповідач - ФГ "Дуби" звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 20 вересня 2023 року у справі №902/832/23 і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в частині стягнення штрафних санкцій.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було належним чином враховано наявність форс-мажорних обставин. У зв`язку із збройною агресією росії та введенням воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" фермерське господарство досить довгий час не отримувало грошових коштів від інших контрагентів за договорами купівлі-продажу та поставки сільськогосподарської продукції (зерна). В подальшому в період весняно-польових робіт господарство усі наявні ресурси в тому числі грошові витрачало на весняну посівну кампанію 2022 року, закупівлю палива, яке було у великому дефіциті весною 2022 року (що є загальновідомим фактом) та збереження озимих посівів, внесення добрив та засобів захисту рослин для забезпечення продовольчої безпеки країни. Останні за наявних обставин значно виросли в ціні, аніж господарство розраховувало при звичайних умовах. Після збору урожаю у зв`язку з триваючою війною досить тривалий час реалізація с/г продукції була неможлива оскільки її закупівля не відбувалась через неможливість експорту продукції морським шляхом до моменту укладення так званої "зернової угоди" 2022 року. Разом з тим, несприятливі погодні умови - влітку, а саме постійні зливи протягом липня-вересня 2022 року призвели низької врожайності ранніх зернових та низької їх якості, та як наслідок заниженої вартості. Внаслідок зазначених вище обставин непереборної сили фермерське господарство не отримало прибутку на який розраховувало у 2022 році під час укладання Договору поставки №ф- 5882-2022-Вн від 20 квітня 2022 року.

Апелянт звертає увагу суду, що листом від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини - військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою запровадження воєнного стану, та підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору. Проте судом першої інстанції даний лист ТПП України не враховано як доказ на підтвердження форс-мажорних обставин.

Крім того, на переконання апелянта, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому незважаючи на умови договору їх одночасне застосування за одне і те саме правопорушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань за договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.

Скаржник стверджує, що враховуючи ступінь виконання відповідачем зобов`язань згідно Договору самостійно та добровільно, складний майновий стан як виробника с/г продукції виключно зернових культур, нестабільну економічну ситуацію в країні, сферу діяльності відповідача, що полягає у забезпеченні продовольчої безпеки країни, наявність великої кількості працівників, яким постійно виплачується заробітна плата, виплата орендної плати за землю, сплата податків до бюджету, намір мирного врегулювання спору в позасудовому порядку а також продовження господарської діяльності надалі та відсутність наміру уникнути відповідальності, заявник вважає за можливе додаткове зменшення розміру штрафних санкцій. Стягнення позивачем з відповідача штрафних санкцій та інших компенсаційних нарахувань у визначеному рішенням суду розмірі, поставить останнього у скрутне матеріальне становище, що може фактично створити перешкоди у господарській діяльності та унеможливить будь-яке реальне виконання рішення суду.

Апеляційна скарга (вх.№4610/23 від 13 жовтня 2023 року) надійшла на електронну поштову адресу суду з ЕЦП.

Листом №902/832/23/6705/23 від 17 жовтня 2023 року матеріали справи витребувано з Господарського суду Вінницької області.

27 жовтня 2023 року матеріали справи №902/832/23 надійшли до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 31 жовтня 2023 року у справі №902/832/23 залишено без руху апеляційну скаргу (вх.№4610/23 від 13 жовтня 2023 року) Фермерського господарства "Дуби" на рішення Господарського суду Вінницької області від 20 вересня 2023 року у справі №902/832/23. Надано апелянту 10-денний строк з дня вручення даної ухвали для усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків, а саме надати докази сплати судового збору на суму 7445,78 грн. або уточнити вимоги апеляційної скарги.

10 листопада 2023 року від ФГ "Дуби" через "Електронний суд" надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано копію платіжної інструкції №269 від 09 листопада 2023 року про сплату 7500 грн. судового збору.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10 листопада 2023 року у справі №902/832/23 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою (вх.№4610/23 від 13 жовтня 2023 року) Фермерського господарства "Дуби" на рішення Господарського суду Вінницької області від 20 вересня 2023 року у справі №902/832/23 та призначено розгляд апеляційної скарги на "13" грудня 2023 р. об 11:00год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №2.

21 листопада 2023 року до Північно-західного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАВІТ САЙЕНС ПАРК" - адвоката Портянко Тетяни Анатоліївни надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22 листопада 2023 року у справі №902/832/23 задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАВІТ САЙЕНС ПАРК" - адвоката Портянко Тетяни Анатоліївни про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду в справі №902/832/23.

Від позивача ТОВ "УКРАВІТ САЙЕНС ПАРК" надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останнє апеляційну скаргу необгрунтованою та просить в її задоволенні відмовити. Позивач зауважує, що на момент укладення Договору, а саме станом на 20 квітня 2022 року на всій території України було введено воєнний стан, а саме з 24 лютого 2022 року. Тобто на момент укладення договору військова агресія Російської Федерації проти України вже існувала та була зафіксована у відповідних нормативно-правових актах. Відповідно відповідач не може бути звільнений від відповідальності за невиконання зобов`язань через обставини, які існували на день укладення Договору. Оскільки позивач не отримував жодних повідомлень від відповідача протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту настання форс-мажорних обставин, то відповідно Відповідач, згідно з умовами Договору, позбавляється права посилатися на форс-мажорні обставини, як підставу для звільнення від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим Договором.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13 грудня 2023 року у справі №902/832/23, за клопотанням представника Фермерського господарства "Дуби", було відкладено розгляд апеляційної скарги на 27 грудня 2023 року об 09:30 год.

27 грудня 2023 року, до початку судового засідання, від представника ФГ "Дуби" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи №902/832/23, оскільки між сторонами у даній справі ведуться переговори щодо укладення мирової угоди, текст якої буде поданий на затвердження складу суду апеляційної інстанції у даній справі. Заявник просить суд надати час на узгодження істотних умов такої угоди терміном 3 тижні.

Суд відмовляє в задоволенні цього клопотанння, оскільки строк для розгляду справи закінчується 10 січня 2024 року. Крім того, суд звертає увагу, що статтею 46 ГПК України передбачено, зокрема, право сторін укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до статті 192 ГПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

За загальним правилом, сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. Тобто, сторони не позбавлені права укласти мирову угоду в процесі виконання судового рішення.

Крім того, представник позивача в судовому засіданні 27 грудня 2023 року повідомила, що перемовини щодо укладення мирової угоди дійсно велися, однак станом на 27 грудня 2023 року вони припинені, а тому позивач заперечує проти відкладення розгляду справи.

27 грудня 2023 року від представника ФГ "Дуби" також надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №902/832/23 оскільки в провадженні Господарського суду Вінницької області розглядається справа №902/1195/23, яка безпосередньо пов`язана з справою №902/832/23, тому що оспорюється підстава виникнення взаємних прав та обов`язків відповідний договір, яким обгрунтовуються позовні вимоги у даній справі.

Колегія суддів не вбачає підстав для зупинення провадження у справі з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені. Зі змісту наведеної норми слідує, що причиною зупинення провадження у справі є об`єктивна неможливість її розгляду до вирішення пов`язаної з нею іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства.

Разом з тим для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному випадку з`ясовувати як саме пов`язана справа, що розглядається господарським судом, зі справою, яка розглядається іншим судом, чим саме обумовлюється неможливість розгляду справи до розгляду іншої справи іншим судом з метою забезпеченням сторонам розумних строків розгляду їх справ. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 25 лютого 2019 року у справі №910/15364/17, від 15 березня 2019 року у справі №910/17243/17, від 27 березня 2019 року у справі №910/15707/17.

Враховуючи положення пункту 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Суд наголошує на тому, що сама по собі взаємопов`язаність (у тому числі потенційна) двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі.

Як вбачається із матеріалів даної справи, предметом спору у ній стягнення заборгованості за договором поставки №ф-5882-2022-Вн від 20 квітня 2022 року. Предметом розгляду у справі №902/1195/23 є визнання недійсним такого договору з посилання на "укладення під впливом тяжких обставин".

ФГ "Дуби" до матеріалів клопотання додано виключно ухвалу Господарського суду Вінницької області від 18 вересня 2023 року у справі №902/1195/23 про відкриття провадження у справі за позовом ФГ "Дуби" до ТОВ "Укравіт сайенс парк" про визнання недійсним договору поставки. Матеріалів позовної заяви заявником не надано.

Обґрунтовуючи клопотання про зупинення, представник ФГ "Дуби" зазначає виключно про пов`язаність справ, оскільки оспорюється підстава виникнення взаємних прав та обов`язків, а саме договір.

Проте, вказане не свідчить про об`єктивну неможливість встановлення таких обставин колегією суддів в межах справи №902/1195/23. Відповідач не був позбавлений можливості подавати такі заперечення чи зустрічну позовну заяву в межах справи №902/832/23.

Жодних інших обставин у справі №902/832/23, встановлення яких є необхідним для її вирішення та які не можуть бути здобуті в даному процесі, натомість будуть встановлені у справі №902/1195/23, ФГ "Дуби" не наведено, з чого суд доходить висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у справі №902/832/23 до вирішення спору у справі №902/1195/23.

Окрім того, ФГ "Дуби" не позбавлене можливості переглянути рішення у справі №902/832/23 за нововиявленими обставинами, якщо такі будуть встановлені у справі №902/1195/23.

Суд також враховує, що необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за приписами якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі "Красношапка проти України").

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 12 серпня 2021 року в справі №910/15938/18.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні клопотання представника ФГ "Дуби" про зупинення провадження як необґрунтованого, оскільки ним не доведено об`єктивну неможливість розгляду справи №902/832/22 до розгляду справи №902/1195/23.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, беручи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що сторонам створені належні умови для реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

В судовому засіданні 27 грудня 2023 року, яке проводилось в режимі відеоконференції у відповідності до статті 197 ГПК України, представники відповідача та позивача повністю підтримали вимоги і доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 20 квітня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРАВІТ САЙЕНС ПАРК" (позивач, в договорі Постачальник) та Фермерським господарством "Дуби" (відповідач, в договорі Покупець) було укладено договір поставки №ф-5882-2022-Вн, згідно пункту 1.1 якого Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі передати у власність Покупця (поставити) Товар (засоби захисту рослин, добрива з мікроелементами, регулятори росту рослин, насіння сільськогосподарських культур, мінеральні добрива), а Покупець зобов`язується в порядку та на умовах визначених у цьому Договорі, прийняти Товар та оплатити його вартість.

Поставка Товару здійснюється окремими Партіями за Заявками Покупця, підтвердженими Постачальником. Заявка надсилається Постачальнику електронною поштою та вважається підтвердженою Постачальником, якщо протягом 3 (трьох) робочих днів після дати отримання Заявки Постачальник передає Покупцеві на підписання Специфікацію на Товар, замовлений у відповідній Заявці. Партія товару - Товар в кількості та асортименті, що постачається Постачальником Покупцеві на умовах Договору згідно зі Специфікацією одноразово. Якщо інше не зазначено в Специфікації, поставка Товару здійснюється за рахунок Покупця. За згодою Постачальника Товар може бути доставлений Покупцю за допомогою підприємств (організацій,- установ), що здійснюють експрес-доставку (пункти 2.1 2.3 Договору).

Без підписання відповідної Специфікації, поставка Товару Постачальником Покупцю не здійснюється. Специфікація є невід`ємною частиною Договору, та містить, зокрема, - умови поставки; - найменування Товару, його асортимент та кількість; - ціну за одиницю Товару та ціну Партії товару; - одиниці виміру; - строки поставки; - порядок розрахунків (пункт 2.4 Договору).

За умови самостійного вивезення Товару Покупцем або із залученням вантажоперевізника (експедитора), у Специфікації зазначається державний номер транспортного засобу та контактна особа. Умови поставки, зазначені в цієї Специфікації; можуть бути змінені Сторонами та визначені остаточно у відповідній товарно-транспортній накладній (ТТН) на перевезення зазначеного у цієї Специфікації партії Товару, або експрес-накладній (накладній) підприємства, яке надає послуги доставки відправлень. Умови поставки, визначені у відповідній товарно-транспортній накладній (ТТН), або експрес-накладній (накладній) підприємства, що надає послуги доставки відправлень, превалюють при застосуванні для виконання цього Договору (пункт 2.5 та 2.6. Договору).

У разі виникнення у Покупця потреби в поставці додаткової кількості Товару із асортименту, зазначеного в погоджених Специфікаціях або іншого, така поставка здійснюється при умові додаткового підписання Сторонами окремих Специфікацій. Якщо інше не узгоджено Сторонами, право власності на Товар, а також ризик випадкового знищення або пошкодження Товару, переходить від Постачальника до Покупця в момент передачі Товару Покупцю або першому перевізнику; факт передачі Товару перевізнику підтверджується підписаною перевізником товаро-транспортною накладною або іншим документом, що підтверджує факт передачі Постачальником Товару перевізнику (пункти 2.7, 2.8. Договору).

Кожна окрема Партія товару в обов`язковому порядку супроводжується видатковою накладною (ВН) і єдиною товарно-транспортною накладною (ТТН), що включає ВН всіх Партій товару в одному транспортному засобі. Передача Товару Покупцю оформлюється шляхом складання та підписання повноважними представниками Сторін накладних та/або актів приймання-передачі, з урахуванням відомостей товаро-транспортних накладних. Підписані представником Покупця ТТН і ВН є підтвердженням належного виконання Постачальником зобов`язань щодо поставки за кількістю, асортиментом, а також комплектністю. Заявлені після приймання Товару претензії Покупця по кількості, асортименту та комплектності Покупець не висуває, а Постачальник не приймає до розгляду. У разі наявності претензій в момент прийому Товару щодо кількості, асортименту та комплектності фактично поставленого Товару згідно ВН, його маркування або товарного вигляду (упаковки) Покупець зобов`язаний скласти в день поставки Акт невідповідності в присутності представника Постачальника або вантажоперевізника (пункти 3.1 3.4 Договору).

Акт невідповідності засвідчується підписами представника Постачальника та представника Покупця, а у випадку залучення вантажоперевізника водія (експедитора), що здійснив доставку Товару. Для підтвердження складання Акта на вільному місці зворотного боку ТТН вказується дата складання цього Акта і про що складений Акт (наприклад, Про недостачу, Про порушення пломби, Про пошкодження тощо). При відмові представника Сторони від підписання Акта, Акт складається за участю представника незаінтересованої особи, про що окремо зазначається в цьому Акті. Односторонні записи в Акті як представника Покупця, так і представника Постачальника вважаються недійсними (пункти 3.5, 3.6. Договору).

Ціна договору складається з суми вартості Партій товару, поставлених Постачальником та оплачених Покупцем протягом строку його дії. Вартість партії товару визначається на підставі ціни на Товар, яка зазначається у Специфікації та видаткових накладних. Сторони погоджуються, що Постачальник має право змінити ціну Товару поставленого, але не оплаченого Покупцем, у встановлений Договором строк (пункти 6.1 6.3. Договору).

Ціна Товару, узгоджена Сторонами, дійсна лише для цього Договору і не підлягає обговоренню з будь-якими третіми особами. Покупець здійснює оплату кожної окремої Партії товару відповідно до порядку розрахунків, викладених у Специфікації, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника. Датою оплати вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок Постачальника. Якщо у Специфікації визначено еквівалент Ціни Товару (її частини) в Іноземній валюті, то у разі збільшення гривневого еквіваленту у відношенні курсу національної валюти України до офіційного курсу Іноземної валюти, вказаної у відповідній Специфікації більше ніж на 3% на дату розрахунку, що визначений у Специфікації, то сума Ціни Товару (її частина), яку має сплатити Покупець у гривнях, визначається шляхом множення грошового еквівалента ціни Товару (її частини) вираженого в іноземній валюті, що зазначена в Специфікаціях, на офіційний курс національної валюти України відповідно до даних Національного банку України щодо продажу відповідної Іноземної валюти на дату розрахунку (пункти 6.5 - 6.7 Договору).

У будь-якому випадку коригування вартості Товару оформлюється Сторонами окремим Актом коригування вартості Товару, що поставляється. У разі відмови підписання такого Акта коригування вартості Товару з боку Покупця, або зволіканням його підписання Покупцем у строк, що перевищує п`ять робочих днів, Акт коригування вартості Товару вважається підписаним з боку Покупця, та Постачальник проводить коригування на підставі бухгалтерської довідки (пункт 6.9 Договору).

При здійсненні оплати за Товар Покупець зобов`язується зазначати у платіжних документах призначення платежу, а також, номер та дату Специфікації, або, номер та дату Договору, або номер та дату накладної, на підставі якої здійснюється оплата. Якщо Покупець не дотримується порядку розрахунків по Договору, та, зокрема, пункту 6.10 Договору, Постачальник має право на власний розсуд зарахувати отримані від Покупця грошові кошти в будь-якому порядку та послідовності на погашення Існуючої заборгованості Покупця, в тому числі по нарахованим пені/штрафу, за попередніми поставками по Договору, не беручи до уваги призначення платежу, зазначене в платіжному документі Покупця. За результатами кожного місяця Постачальник має право готувати акти звірки взаєморозрахунків та направляти їх Покупцю за допомогою пошти, факсу або електронної пошти. Покупець повинен протягом одного тижня з моменту отримання акта звірки підписати його або заявити письмові мотивовані зауваження. У випадку, якщо протягом одного тижня з моменту отримання акта Покупець не передав чи не надіслав Постачальнику підписаний та завірений печаткою примірник чи не заявить письмові зауваження, такий акт буде вважатись визнаним і узгодженим з боку Покупця. Сторони Договору погодили, що номер Специфікації генерується автоматично електронною системою обліку Постачальника та відповідає номеру рахунку на поставку Товару. Зміна способу розрахунку за поставлений Товар можлива лише за письмовою згодою Сторін і фіксується у додаткових угодах до цього Договору (пункти 6.10 - 6.14 Договору).

Якщо дата оплати Товару Покупцем припадає на неробочий день, оплата Товару здійснюються Покупцем в робочий день, що передує неробочому дню (пункт 6.16 Договору).

За несвоєчасну оплату Товару Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення (пункт 7.2 Договору).

В разі невиконання Покупцем строку оплати Товару більш ніж на 30 (тридцять) календарних днів, Покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі 20% від простроченої суми. Сторони домовились, що позовна давність до вимог про сплату (стягнення) штрафних санкцій (пені), нарахованих відповідно до умов цього Договору, становить три роки. Нарахування та сплата штрафних санкцій згідно пункту 6 статті 232 ГКУ за прострочення виконання зобов`язання за цим Договором, не припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, тобто припиняються у день виконання зобов`язання (пункти 7.8 та 7.9 Договору).

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками Сторін, і діє до 31 грудня 2022 року, а в частині розрахунків до повного їх виконання (пункт 12.1 Договору).

Договір підписаний та скріплений печатками сторін.

До Договору було підписано Додатки (специфікації), у яких визначено найменування товару, строк поставки та умови оплати вартості товару.

Відповідно до додатку (специфікації) № 6222-К-2022 від 21 квітня 2022 року позивач зобов`язався поставити відповідачу Товар загальною вартістю 1 749 940,92 грн, що еквівалентно на день складання цієї Специфікації 59 817,02 доларам США, оплата товару здійснюється на наступних умовах: попередня оплата 30% від загальної вартості Товару, що складає 524 982,28 гривень (17 945,11 еквівалент доларів США) в тому числі ПДВ 20% сплачується на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 3-х банківських днів, але в будь-якому разі до моменту поставки Товару Покупцю. Остаточна сума 70% від загальної вартості Товару, що складає 1 224 958,64 гривень (41 871,91 еквівалент доларів США) в тому числі ПДВ 20% сплачується до 31 жовтня 2022 року. Орієнтовний термін відвантаження Товару до 30 травня 2022 року. Курс національної валюти України гривні, щодо продажу долара США на дату підписання специфікації складає 29,2549 грн за 1 долар США за офіційним курсом НБУ, у разі збільшення курсу на момент повторного розрахунку за цією Специфікацією більше ніж на 3%, сторони перераховують вартість Товару, що підлягає сплаті Постачальнику, відповідно до умов Договору поставки. Ця Специфікація (Додаток) набирає чинності з дати її підписання, і є невід`ємною частиною Договору постачання №ф-5882-2022-Вн від 20 квітня 2022 року.

Постачальник на виконання умов договору та Додатку (специфікації) №6222-К-2022 від 21 квітня 2022 року поставив товар покупцю на загальну суму 1 749 940,92 грн, що підтверджується видатковими накладними: №ЦБ-8226 від 25 квітня 2022 року, №ЦБ-8227 від 25 квітня 2022 року, №ЦБ-8708 від 28 квітня 2022 року та товарно-транспортними накладними: №УПЦБ-011178 від 25 квітня 2022 року, №УПЦБ-011179 від 25 квітня 2022 року, №УПЦБ-011707 від 28 квітня 2022 року.

Покупець свої зобов`язання виконав лише частково, а саме 22 квітня 2022 року сплатив 524 982,28 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1277 від 22 квітня 2022 року, крім того покупець 24 травня 2022 року повернув товар на суму 64 386,66 грн, 24 травня 2022 рроку повернув товар на суму 14 182,80 грн, 24 травня 2022 року повернув товар на суму 362 012,40 грн, та 10 червня 2022 року повернув товар на суму 104 902,80 грн., що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін накладними на повернення №7, №8, №9 та №31.

На день подачі позовної заяви до суду неоплаченим залишився товар за Додатком (специфікацією) № 6222-К-2022 від 21 квітня 2022 року на суму 679 473,98 грн.

Відповідно до додатку (специфікації) №13893-К-2022 від 24 травня 2022 року позивач зобов`язався поставити відповідачу Товар загальною вартістю 233 910,48 грн, що еквівалентно на день складання цієї Специфікації 7 995,60 доларам США, оплата товару здійснюється на наступних умовах: 100% від загальної вартості Товару, що складає 233 910,48 гривень (7 995,60 еквівалент доларів США), в тому числі ПДВ 20% сплачується до 31 жовтня 2022 року на розрахунковий рахунок Постачальника. Орієнтовний термін відвантаження Товару до 25 травня 2022 року. Курс національної валюти України гривні, щодо продажу долара США на дату підписання специфікації складає 29,2549 грн за 1 долар США за офіційним курсом НБУ, у разі збільшення курсу на момент повторного розрахунку за цією Специфікацією більше ніж на 3%, сторони перераховують вартість Товару, що підлягає сплаті Постачальнику, відповідно до умов Договору поставки. Ця Специфікація (Додаток) набирає чинності з дати її підписання, і є невід`ємною частиною Договору постачання №ф-5882-2022-Вн від 20 квітня 2022 року.

Постачальник на виконання умов договору та Додатку (специфікації) №13893-К-2022 від 25 травня 2022 року поставив товар покупцю на загальну суму 233 910,48 грн, що підтверджується видатковою накладною №ЦБ-14150 від 25 травня 2022 року та товарно-транспортною накладною №УПЦБ-017630 від 25 травня 2022 року.

Покупець свої зобов`язання не виконав, на день подачі позовної заяви до суду неоплаченим залишився товар за Додатком (специфікацією) №13893-К-2022 від 25 травня 2022 року на суму 233 910,48 грн.

Відповідно до додатку (специфікації) №14356-К-2022 від 26 травня 2022 року позивач зобов`язався поставити відповідачу Товар загальною вартістю 77 232,00 грн, що еквівалентно на день складання цієї Специфікації 2 639,97 доларам США, оплата товару здійснюється на наступних умовах: 100% від загальної вартості Товару, що складає 77 232,00 гривень (2 639,97 еквівалент доларів США), в тому числі ПДВ 20% сплачується до 31 жовтня 2022 року на розрахунковий рахунок Постачальника. Орієнтовний термін відвантаження Товару до 30 травня 2022 року. Курс національної валюти України гривні, щодо продажу долара США на дату підписання специфікації складає 29,2549 грн за 1 долар США за офіційним курсом НБУ, у разі збільшення курсу на момент повторного розрахунку за цією Специфікацією більше ніж на 3%, сторони перераховують вартість Товару, що підлягає сплаті Постачальнику, відповідно до умов Договору поставки. Ця Специфікація (Додаток) набирає чинності з дати її підписання, і є невід`ємною частиною Договору постачання №ф-5882-2022-Вн від 20 квітня 2022 року.

Постачальник на виконання умов договору та Додатку (специфікації) №14356-К-2022 від 26 травня 2022 року поставив товар покупцю на загальну суму 77 232,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №ЦБ-14392 від 26 травня 2022 року та товарно-транспортною накладною №УПЦБ-017885 від 26 травня 2022 року.

Покупець свої зобов`язання не виконав, на день подачі позовної заяви до суду неоплаченим залишився товар за Додатком (специфікацією) №14356-К-2022 від 26 травня 2022 року на суму 77 232,00 грн.

Відповідно до додатку (специфікації) №17574-К-2022 від 10 червня 2022 року позивач зобов`язався поставити відповідачу Товар загальною вартістю 77 233,20 грн, що еквівалентно на день складання цієї Специфікації 2 640,01 доларам США, оплата товару здійснюється на наступних умовах: 100% від загальної вартості Товару, що складає 77 233,20 гривень (2 640,01 еквівалент доларів США), в тому числі ПДВ 20% сплачується до 31 жовтня 2022 року на розрахунковий рахунок Постачальника. Орієнтовний термін відвантаження Товару до 10 червня 2022 року. Курс національної валюти України гривні, щодо продажу долара США на дату підписання специфікації складає 29,2549 грн за 1 долар США за офіційним курсом НБУ, у разі збільшення курсу на момент повторного розрахунку за цією Специфікацією більше ніж на 3%, сторони перераховують вартість Товару, що підлягає сплаті Постачальнику, відповідно до умов Договору поставки. Ця Специфікація (Додаток) набирає чинності з дати її підписання, і є невід`ємною частиною Договору постачання №ф-5882-2022-Вн від 20 квітня 2022 року.

Постачальник на виконання умов договору та Додатку (специфікації) №17574-К-2022 від 10 червня 2022 року поставив товар покупцю на загальну суму 77 233,20 грн, що підтверджується видатковою накладною №ЦБ-17479 від 10 червня 2022 року та товарно-транспортною накладною №УПЦБ-021258 від 10 червня 2022 року.

Покупець свої зобов`язання не виконав, на день подачі позовної заяви до суду неоплаченим залишився товар за Додатком (специфікацією) №17574-К-2022 від 10 червня 2022 року на суму 77 233,20 грн.

Відповідно до додатку (специфікації) №24745-В-2022 від 30 серпня 2022 року позивач зобов`язався поставити відповідачу Товар загальною вартістю 31 814,64 грн, що еквівалентно на день складання цієї Специфікації 870,00 доларам США, Покупець оплачує Товар протягом 30 календарних днів з дати підписання Сторонами цієї Специфікації. Орієнтовний термін відвантаження Товару до 10 вересня 2022 року. Курс національної валюти України гривні, щодо продажу долара США на дату підписання специфікації складає 36,5686 грн за 1 долар США за офіційним курсом НБУ, у разі збільшення курсу на момент повторного розрахунку за цією Специфікацією більше ніж на 3%, сторони перераховують вартість Товару, що підлягає сплаті Постачальнику, відповідно до умов Договору поставки. Ця Специфікація (Додаток) набирає чинності з дати її підписання, і є невід`ємною частиною Договору постачання №ф-5882-2022-Вн від 20 квітня 2022 року.

Постачальник на виконання умов договору та Додатку (специфікації) № 24745-В-2022 від 30 серпня 2022 року поставив товар покупцю на загальну суму 31 814,64 грн, що підтверджується видатковою накладною №ЦБ-23776 від 31 серпня 2022 року та товарно-транспортною накладною №УПЦБ-028399 від 31 серпня 2022 року.

Покупець свої зобов`язання не виконав, на день подачі позовної заяви до суду неоплаченим залишився товар за Додатком (специфікацією) №24745-В-2022 від 30 серпня 2022 року на суму 31 814,64 грн.

Відповідно до додатку (специфікації) № 24864-В-2022 від 31 серпня 2022 року позивач зобов`язався поставити відповідачу Товар загальною вартістю 74 490,30 грн, що еквівалентно на день складання цієї Специфікації 2 037,00 доларам США, Покупець оплачує Товар протягом 30 календарних днів з дати підписання Сторонами цієї Специфікації. Орієнтовний термін відвантаження Товару до 10 вересня 2022 року. Курс національної валюти України гривні, щодо продажу долара США на дату підписання специфікації складає 36,5686 грн за 1 долар США за офіційним курсом НБУ, у разі збільшення курсу на момент повторного розрахунку за цією Специфікацією більше ніж на 3%, сторони перераховують вартість Товару, що підлягає сплаті Постачальнику, відповідно до умов Договору поставки. Ця Специфікація (Додаток) набирає чинності з дати її підписання, і є невід`ємною частиною Договору постачання №ф-5882-2022-Вн від 20 квітня 2022 року.

Постачальник на виконання умов договору та Додатку (специфікації) № 24864-В-2022 від 31 серпня 2022 року поставив товар покупцю на загальну суму 74 490,30 грн, що підтверджується видатковою накладною №ЦБ-23869 від 31 серпня 2022 року та товарно-транспортною накладною №УПЦБ-028498 від 31 серпня 2022 року.

Покупець свої зобов`язання не виконав, на день подачі позовної заяви до суду неоплаченим залишився товар за Додатком (специфікацією) №24864-В-2022 від 31 серпня 2022 року на суму 74 490,30 грн.

Відповідно до додатку (специфікації) № 27727-В-2022 від 26 вересня 2022 року позивач зобов`язався поставити відповідачу Товар загальною вартістю 110 829,84 грн, що еквівалентно на день складання цієї Специфікації 3 030,74 доларам США, Покупець оплачує Товар протягом 30 календарних днів з дати підписання Сторонами цієї Специфікації. Орієнтовний термін відвантаження Товару до 30 вересня 2022 року. Курс національної валюти України гривні, щодо продажу долара США на дату підписання специфікації складає 36,5686 грн за 1 долар США за офіційним курсом НБУ, у разі збільшення курсу на момент повторного розрахунку за цією Специфікацією більше ніж на 3%, сторони перераховують вартість Товару, що підлягає сплаті Постачальнику, відповідно до умов Договору поставки. Ця Специфікація (Додаток) набирає чинності з дати її підписання, і є невід`ємною частиною Договору постачання №ф-5882-2022-Вн від 20 квітня 2022 року.

Постачальник на виконання умов договору та Додатку (специфікації) № 27727-В-2022 від 26 вересня 2022 року поставив товар покупцю на загальну суму 110 829,84 грн, що підтверджується видатковою накладною №ЦБ-25867 від 27 вересня 2022 року та товарно-транспортною накладною №УПЦБ-030858 від 27 вересня 2022 року.

Покупець свої зобов`язання не виконав, на день подачі позовної заяви до суду неоплаченим залишився товар за Додатком (специфікацією) №27727-В-2022 від 26 вересня 2022 року на суму 110 829,84 грн.

У визначений в Додатках строк відповідач повної оплати за отриманий за всіма Додатками (специфікаціями) товар не провів, тому у відповідача рахується заборгованість перед позивачем в загальній сумі 1 284 984,44 грн.

Крім того, на підставі пункту 6.9 Договору між сторонами підписано та скріплено печатками сторін Додаткові угоди про коригування ціни до Договору №ф-5882-2022-Вн від 20 квітня 2022 року, а саме №13-04-УПЦБКЦ-931 від 13 квітня 2023 року на суму 169 872,72 грн, 13-04-УПЦБКЦ-932 від 13 квітня 2023 року на суму 58 477,92 грн, №13-04-УПЦБКЦ- 933 від 13 квітня 2023 року на суму 19 308,00 грн, №13-04-УПЦБКЦ-934 від 13 квітня 2023 року на суму 19 308,00 грн та акти коригування вартості товару №УПЦБКЦ-931 від 13 квітня 2023 року на суму 169 872,72 грн, №УПЦБКЦ-932 від 13 квітня 2023 року на суму 58 477,92 грн, №УПЦБКЦ-933 від 13 квітня 2023 року на суму 19 308,00 грн, №УПЦБКЦ-934 від 13 квітня 2023 року на суму 19 308,00 грн, оскільки курс валют що зазначений у Додатках (Специфікаціях) №6222-К-2022 від 21 квітня 2022 року, №13893-К-2022 від 24 травня 2022 року, №14356-К-2022 від 26 травня 2022 року, №17574-К-2022 від 10 червня 2022 року збільшився більше ніж на 3%.

З огляду на що курсова різниця по Додатках (Специфікаціях) №6222-К-2022 від 21 квітня 2022 року, №13893-К-2022 від 24 травня 2022 року, №14356-К-2022 від 26 травня 2022 року, №17574-К-2022 від 10 червня 2022 року станом на день написання позовної заяви, в загальному розмірі складає 266 966,64 грн.

З метою вирішення спору в досудовому порядку, позивач направив на адресу відповідача претензію №70-1/2023 від 05 червня 2023 року щодо сплати заборгованості, однак відповідач не розрахувався та відповіді на претензію не надав.

Дані обставини стали підставою звернення позивача до Господарського суду Вінницької області з позовними вимогами про стягнення з відповідача 1 284 984,44 грн - основного боргу, 266 966,64 грн - курсової різниці, 404 850,78 грн - пені, 256 996,89 грн штрафу та 24 291,05 - 3% річних.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів зазначає наступне.

Приписами статей 173, 175 Господарського кодексу України унормовано, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до положень статей 662, 664 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно частин 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Статтею 189 Господарського кодексу України передбачено, що ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях.

Згідно з приписами статті 524 Цивільного кодексу України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (частина 2 статі 533 Цивільного кодексу України).

Норми чинного законодавства не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов`язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов`язання у випадку зміни Національним банком України курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

Як встановлено статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до пунктів 6.4 - 6.7 та пункту 6.9 Договору покупець здійснює оплату кожної окремої Партії товару відповідно до порядку розрахунків, викладених у Специфікації, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника. Датою оплати вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок Постачальника. Якщо у Специфікації визначено еквівалент Ціни Товару (її частини) в Іноземній валюті, то у разі збільшення гривневого еквіваленту у відношенні курсу національної валюти України до офіційного курсу Іноземної валюти, вказаної у відповідній Специфікації більше ніж на 3% на дату розрахунку, що визначений у Специфікації, то сума Ціни Товару (її частина), яку має сплатити Покупець у гривнях, визначається шляхом множення грошового еквівалента ціни Товару (її частини) вираженого в іноземній валюті, що зазначена в Специфікаціях, на офіційний курс національної валюти України відповідно до даних Національного банку України щодо продажу відповідної Іноземної валюти на дату розрахунку. У будь-якому випадку коригування вартості Товару оформлюється Сторонами окремим Актом коригування вартості Товару, що поставляється. У разі відмови підписання такого Акта коригування вартості Товару з боку Покупця, або зволіканням його підписання Покупцем у строк, що перевищує п`ять робочих днів, Акт коригування вартості Товару вважається підписаним з боку Покупця, та Постачальник проводить коригування на підставі бухгалтерської довідки.

Як вбачається судами з матеріалів справи, між сторонами підписано Додатки (Специфікації) №6222-К-2022 від 21 квітня 2022 року, №13893-К-2022 від 24 травня 2022 року, №14356-К-2022 від 26 травня 2022 року, №17574-К-2022 від 10 червня 2022 року, №24745-В-2022 від 30 серпня 2022 року, №24864-В-2022 від 31 серпня 2022 року, №27727-В-2022 від 26 вересня 2022 року на загальну суму 2 355 451,38 грн., в яких сторонами визначено умови поставки і терміни та умови оплати і терміни, крім того встановлено ціну Товару в гривні та визначено еквівалент ціни Товару в доларах США на день підписання Додатку (Специфікації).

В силу положень статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Крім того, за змістом частин 2, 3 статті 632 Цивільного кодексу України, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, установлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після виконання не допускається.

Статтями 610, 612 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З дослідженого місцевим судом та перевіреного колегією суддів вбачається, що позивач на виконання умов договору поставив відповідачу товар визначений у Додатках (Специфікаціях) на загальну суму 2 355 451,38 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними та товарно-транспортними накладними обопільно підписаними та скріпленими печатками сторін. Відповідач в свою чергу, частково розрахувався з позивачем за поставлений, на підставі Додатку (Специфікації) №6222-К-2022 від 21 квітня 2022 року, товар в сумі 524 982,28 грн, що підтверджується платіжною інструкцією та повернув товар на загальну суму 545 484,66 грн, що підтверджується накладними на повернення, заявами на повернення товарів та товаро-транспортними накладними, підписаними та скріпленими печатками сторін.

Таким чином, заборгованість відповідача по Додатку (Специфікації) №6222-К-2022 від 21 квітня 2022 року на день розгляду справи становить 679 473,98 грн, а за іншими Додатками (Специфікаціями) ні оплати, ні повернення товару відповідачем у визначені строки не здійснено, тому станом на день розгляду справи у відповідача рахується заборгованість перед позивачем за Договором постачання №ф-5882-2022-Вн від 20 квітня 2022 року в загальному розмірі 1 284 984,44 грн.

Крім того, у зв`язку із збільшенням курсу долара США більше ніж на 3%, на підставі пункту 6.9. Договору між сторонами підписано та скріплено печатками сторін Додаткові угоди про коригування ціни до Договору відповідно до яких курсова різниця станом на квітень 2023 по Додаткам (Специфікаціям) №6222-К-2022 від 21 квітня 2022 року (з урахуванням часткової оплати та повернення товару), №13893-К-2022 від 24 травня 2022 року, №14356-К-2022 від 26 травня 2022 року, №17574-К-2022 від 10 червня 2022 року в загальному розмірі становить 266 966,64 грн.

В результаті викладеного, місцевий господарський суд, перевіривши розрахунок суми основного боргу та курсової різниці, помилок в розрахунку позивача не виявив та задоволив позов в частині вимог про стягнення 1 284 984,44 грн основного боргу та 266 966,64 грн. курсової різниці.

Матеріали справи не містять заперечень відповідача щодо розміру основного боргу та курсової різниці.

Крім суми основного боргу та курсової різниці позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 404 850,78 грн пені, 256 996,89 грн штрафу та 24 291,05 грн. 3% річних.

Згідно з частиною 2 статті 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до пунктів 7.2, 7.8 та 7.9 Договору за несвоєчасну оплату Товару Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення. В разі невиконання Покупцем строку оплати Товару більш ніж на 30 (тридцять) календарних днів, Покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі 20% від простроченої суми. Сторони домовились, що позовна давність до вимог про сплату (стягнення) штрафних санкцій (пені), нарахованих відповідно до умов цього Договору, становить три роки. Нарахування та сплата штрафних санкцій згідно пункту 6 статті 232 Господарського кодексу України за прострочення виконання зобов`язання за цим Договором, не припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, тобто припиняються у день виконання зобов`язання.

Вище зазначеним пунктом 7.9 Договору сторони збільшили період нарахування пені та позовної давності по пені та штрафу.

Колегією суддів перевірено здійснені позивачем розрахунки заявлених до стягнення пені, штрафу та 3% річних (обраховані з суми основного боргу без врахування курсової різниці по кожній специфікації) та встановлено, що вони є арифметично правильними, відповідають обставинам справи та нормам чинного законодавства, тому вимоги щодо стягнення 404 850,78 грн пені, 256 996,89 грн штрафу та 24 291,05 грн 3% річних є правомірними.

Фермерське господарство "Дуби" у апеляційній скарзі стверджує, що одночасне стягнення штрафу та пені не допускається, оскільки це є різновидами неустойки і одночасне їх застосування суперечить частині 1 статті 61 Конституції України.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі статтею 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями, згідно з частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України.

При цьому щодо порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, передбаченою статтею 627 Цивільного кодексу України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 червня 2021 року у справі №910/12876/19).

Стосовно доводів апелянта щодо форс-мажорних обставин через введення в країні воєнного стану, колегія суддів зазначає наступне.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (частина друга статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України").

Відповідно до частини першої статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.

У постановах Верховного Суду від 30 листопада 2021 року у справі №913/785/17, від 17 серпня 2022 року у справі №922/854/21 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

За загальним правилом обов`язковою передумовою для покладення відповідальності за порушення зобов`язання є вина особи, яка його порушила (частина перша статті 614 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

У пункті 1 частини першої статті 263 Цивільного кодексу України визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути.

Норма частини другої статті 218 Господарського кодексу України передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

ФГ "Дуби", заперечуючи власну вину у невиконанні зобов`язань за договором, покликається на обставини непереборної сили - повномаштабне вторгнення рф на територію України. Водночас відповідачем не доведено суду, які саме заходи вчинялися останнім для недопущення господарського правопорушення.

За умовами пунктів 8.1 та 8.2 Договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання Договору та виникли поза волею Сторін. Під форс-мажорними розуміють обставини, які виникли після підписання цього Договору без вини Сторін, поза їх волею або всупереч волі чи бажанню Сторін та які Сторони не могли за умови вжиття звичайних для цього заходів передбачити до підписання Договору, відвернути (уникнути), включаючи (але не обмежуючись) землетруси, повені, урагани, та інші стихійні явища природного характеру, вибухи, пожежі, воєнні дії, блокади, громадські хвилювання, масові страйки, а також видання заборонних або обмежуючих нормативних актів органів державної влади чи місцевого самоврядування, які унеможливлюють виконання Сторонами цього Договору або тимчасово перешкоджають такому виконанню. Сторона, що зазнала дії обставин непереборної сили або зіткнулася з перешкодою поза її контролем, зобов`язана не пізніше 5 (п`яти) календарних днів з моменту їх настання чи припинення, повідомити іншу Сторону про виникнення, вид, можливий строк дії і припинення форс-мажорних обставин та їх вплив на виконання цього Договору з додаванням відповідного документу (сертифікату), виданого Торгово-промисловою палатою України. Неповідомлення або, несвоєчасне повідомлення, позбавляє Сторону права посилатися на форс-мажорні обставини, як підставу для звільнення від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим Договором.

Разом з тим, як правильно зазначив суд першої інстанції, воєнний стан на території України був введений Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, а Договір поставки за яким виникли зобов`язання у відповідача укладено між сторонами 20 квітня 2022 року тобто вже після настання форс-мажорних обставин, на які посилається ФГ "Дуби".

Твердження відповідача, що після збору урожаю у зв`язку з триваючою війною досить тривалий час реалізація сільськогосподарської продукції була неможлива оскільки її закупівля не відбувалась через неможливість експорту продукції морським шляхом до моменту укладення так званої "зернової угоди" 2022 року, судами оцінюються критично, оскільки скаржником в підтвердження даних обставин не надано жодного належного доказу та матеріали справи не містять повідомлення про ці обставини позивача протягом п`яти календарних днів з моменту їх настання та сертифікату виданого Торгово-промисловою палатою України щодо їх впливу на виконання саме Договору постачання №ф-5882-2022-Вн від 20 квітня 2022 року.

Аналіз частини 1 статті 617 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 218 Господарського кодексу України та статті 14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" дає підстави для висновку, що обставинами непереборної сили є надзвичайні і невідворотні обставини за даних умов здійснення господарської діяльності, що об`єктивно унеможливлюють виконання особою зобов`язань за умовами договору, обов`язків, передбачених законодавством.

Важливим, на переконання суду, є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести.

Відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України, статті 218 Господарського кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Таким чином, сторона може звільнятися від відповідальності за невиконання зобов`язань якщо доведе відсутність вини (стаття 614 Цивільного кодексу України) або існування форс-мажорних обставин (стаття 617 Цивільного кодексу України).

Апеляційний суд вказує, що обставини, які зазначені відповідачем як обставини форс-мажору не можуть вважатися такими, а є виключно обставинами, які завадили (перешкодили) виконанати зобов`язання в строк, а тому не є підставою для звільнення від відповідальності у разі порушення умов договору.

При цьому колегією суддів встановлено, що відповідач не надав доказів того, що підприємство зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом, що всі працівники (чи їх частина), керівник підприємства, інші посадові особи мобілізовані та перебувають у складі Збройних Сил України, тимчасово не виконують професійні обов`язки у зв`язку з воєнними діями, у підприємства були відсутні можливості для повідомлення позивача про настання форс мажорних обставин.

Скаржник стверджує, що листом від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини - військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою запровадження воєнного стану, та підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору. Проте, на переконання апелянта, суд першої інстанції даний лист ТПП України не врахував як підтвердження форс-мажорних обставин.

Однак такі доводи не відповідають дійсності, оскільки суд першої інстанції чітко вказав, що лист ТПП України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 має виключно інформативний характер.

Колегія суддів додатково звертає увагу апелянта, що лист ТПП України від 28 лютого 2022 року є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного Договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. При цьому відповідач не був позбавлений можливості звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18 грудня 2014 року, саме за спірним зобов`язанням. Отже, визначальним у даному випадку є те, що сертифікат Торгово-промислової палати України, який би підтвердив, що обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання, наданий не був.

З огляду на викладене, відповідач безпідставно посилається на вказані обставину як на підставу звільнення його від відповідальності за невиконання умов Договору.

Водночас, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд належним чином скористався своїми дискреційними повноваженнями, оцінив обставини невиконання зобов`язання відповідачем як виключні та зменшив розмір штрафних санкцій на 50%, з огляду на таке.

Частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При застосуванні частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України приймається до уваги, що поняття "значно" та "надмірно" є оціночними конкретизуються судом у кожному конкретному випадку.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення пені та штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України).

Також слід зазначити, що за своєю правовою природою штрафні санкції, виконують стимулюючу функцію, спонукаючи боржника до належного виконання своїх зобов`язань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності, та стягується в разі порушення такого зобов`язання.

Водночас, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена у Рішенні Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11 липня 2013 року.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У зазначеній нормі ГПК України йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов`язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України).

Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв`язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв`язку з порушенням зобов`язання, а з інших передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом.

Аналогічної позиції стосовно застосування приписів статті 233 Господарського кодексу України, статті 551 Цивільного кодексу України дотримується Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 26 липня 2018 року у справі №924/1089/17, від 12 грудня 2018 року у справі №921/110/18, від 14 січня 2019 року у справі №925/287/18, від 22 січня 2019 року у справі №908/868/18.

Так, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Подібних висновків щодо розміру штрафних санкцій дійшла Велика Палата Верховного Суду 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц; у справі №902/417/18 від 18 березня 2020 року.

З дослідженого місцевим судом та перевіреного колегією суддів вбачається, що правомірним при зменшенні розміру пені у даній справі є наступні обставини:

- відповідач є аграрним виробником, який, серед інших, покликаний забезпечити продовольчу безпеку в країні, яка перебуває у стані збройного конфлікту з Російською Федерацією, і покладення надмірного фінансового тягаря на останнього може призвести до погіршення його матеріального становища та неможливості виконання ним своїх основних завдань, а також може стати причиною заборгованості з виплати заробітної плати працюючим працівникам;

- відповідачем були здійснені часткові оплати за отриманий товар та повернуто частину товару;

- інтереси позивача додатково захищено (компенсовано негативні наслідки прострочення боржника) шляхом пред`явлення вимоги про стягнення курсової різниці, на яку збільшилась заборгованість внаслідок знецінення національної валюти;

- загальний розмір штрафних та компенсаційних нарахувань складає 74,17 % від розміру основного боргу, що створює несправедливо надмірний тягар для відповідача.

Крім того, суд першої інстанції доцільно звернув увагу на висновок Великої Палати Верховного Суду викладений в постанові від 07 липня 2020 року у справі №296/10217/15-ц, в якій ототожнено поняття індексу інфляції передбаченого за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України з поняттям курсової різниці відносно вартості поставленого товару, а саме зазначено, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Проте оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, то зазначена норма ЦК України щодо сплати заборгованості з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором у національній валюті - гривні, а не в іноземній або в еквіваленті до іноземної валюти, тому індексація у цьому випадку застосуванню не підлягає.

У випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквівалента в іноземній валюті, втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлюються еквівалентом іноземної валюти.

Отже, захист майнових інтересів позивача в аспекті ймовірного знецінення грошових коштів забезпечено можливістю стягнення курсової різниці відносно вартості поставленого товару.

Таким чином, наведене вище у своїй сукупності є винятковими обставинами, які є підставою для застосування положення статті 551 Цивільного кодексу України, статті 233 Цивільного кодексу України та зменшення штрафу і пені з урахуванням зазначених висновків Великої Палати Верховного Суду.

Місцевий суд правомірно застосував свої дискреційній повноваження щодо зменшення розміру штрафу та пені за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на доказову базу, встановлені судом фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів.

Колегія суддів не бачить жодних вагомих підстав вважати інакше. А тому висновок суду першої інстанції в частині стягнення заявлених сум ґрунтується на правильному застосуванні норм чинного законодавства України (зокрема, статей 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України) та відповідає сформованій та сталій судової практиці.

Заявлені до стягнення штрафні санкції та інші заходи цивільно-правової відповідальності у сукупності створюють значний майновий дисбаланс у правовідносинах сторін. Тому, з урахуванням засад добросовісності, справедливості, пропорційності та розсудливості наявні достатні правові підстави для зменшення штрафу і пені на 50%.

Отже, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку про стягнення на користь позивача 202 425,39 грн пені та 128 498,45 грн штрафу, що за переконанням апеляційного суду у достатній мірі компенсуватиме майнові втрати від знецінення грошових коштів, понесених втрат щодо несвоєчасного отримання розрахунку, відповідатиме діловим звичаям та нормальній діловій практиці, забезпечить дотримання розумного балансу інтересів відповідача.

Таким чином, доводи відповідача, викладені у апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Місцевим господарським судом повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи. Висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи. Судом не порушені та правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин підстав для зміни, скасування рішення місцевого господарського суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу (вх.№4610/23 від 13 жовтня 2023 року) Фермерського господарства "Дуби" на рішення Господарського суду Вінницької області від 20 вересня 2023 року у справі №902/832/23 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Вінницької області від 20 вересня 2023 року у справі №902/832/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №902/832/23 повернути до Господарського суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "28" грудня 2023 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.