ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2023 р. Cправа № 902/1324/23

Господарський суд Вінницької області у складі судді Шамшуріної Марії Вікторівни,

за участю секретаря судового засідання Григоренко Н.В., за відсутності сторін

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика", 01133, місто Київ, б. Лесі Українки, будинок 26, офіс 411, ідентифікаційний код юридичної особи 41084239

до Розгона Єгора Олександровича , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

про стягнення 10 463,75 гривень

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду Вінницької області 23.10.2023 року надійшла позовна заява № б/н від 23.10.2023 (вх. № 1346/23 від 23.10.202) Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" до Розгона Єгора Олександровича про стягнення грошової заборгованості за договором про надання кредиту № 318857-КС-001 від 26.05.2021 року у розмірі 10 463,75 гривень, з яких: 7 000,00 гривень - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 3 463,75 гривень - сума прострочених платежів по процентах.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2023 справу розподілено судді Шамшуріній М.В.

Ухвалою від 27.10.2023 судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 902/1324/23 за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання з розгляду справи по суті у справі призначено на 28.11.2023 року о 09:30 год.

Також ухвалою суду від 27.10.2023 року судом задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано у Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" інформацію щодо того, чи випускалась банківська картка № НОМЕР_2 на ім`я Розгона Єгора Олександровича (РНОКПП НОМЕР_1 ) та інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № НОМЕР_2 за період з 26.05.2021 по 08.08.2023 (включно) у разі випуску банківської картки № НОМЕР_2 на ім`я Розгона Єгора Олександровича (РНОКПП НОМЕР_1 ).

06.11.2023 до суду від АТ КБ "ПриватБанк" із супровідним листом № 20.1.0.0.0/7-231030/74894 від 31.10.2023 (вх. № 01-34/10428/23 від 06.11.2023) надійшла витребувана судом інформація на виконання вимог ухвали суду від 27.10.2023 року.

07.11.2023 до суду від позивача надійшла заява № б/н від 07.11.2023 (вх. № 01-34/10527/23 від 07.11.2023) про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Ухвалою від 28.11.2023 судом відкладено судове засідання з розгляду справи № 902/1324/23 по суті на 21.12.2023 о 12:30 год.

На визначену судом дату у судове засідання представник позивача та відповідач не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися ухвалою суду від 28.11.2023 шляхом надіслання вказаної ухвали позивачу - до електронного кабінету у системі ЄСІТС, відповідачу - на адресу відповідача згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Вказана ухвала повернута на адресу суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Направлення судом ухвали рекомендованою кореспонденцією на чинну адресу учасника є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання кореспонденції адресатом перебуває поза межами контролю суду. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постанові Верховного Суду від 18.03.2021 по справі №911/3142/19.

Положеннями частини 7 статті 120 ГПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Судом також здійснено повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України про судове засіданні у справі № 902/1324/23 у якій відповідачем є Розгон Єгор Олександрович .

Згідно частини 4 статті 122 ГПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Щодо позивача, судом взято до уваги заяву позивача про розгляд справи за його відсутності.

Частиною 1 статті 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відзиву відповідачем до суду не надано, будь-яких заяв, клопотань не надходило.

За приписами частини 2 статті 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Приймаючи до уваги, що сторони було належним чином повідомлено про судове засідання у справі та на засадах відкритості і гласності судового процесу сторонам створено всі необхідні умови для захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, а позивач та відповідач у свою чергу не скористалися наданим їм правом участі у розгляді справи і їх неявка у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін за наявними матеріалами.

За результатами судового засідання з огляду на відсутність сторін, після виходу з нарадчої кімнати, судом долучено вступну та резолютивну частини рішення без його проголошення до матеріалів справи.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" звернулося до суду з позовом до Розгона Єгора Олександровича про стягнення заборгованості за кредитним договором № 318857-КС-001 від 26.05.2021 року у розмірі 10 463,75 гривень, у тому числі: 7 000,00 гривень - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 3 463,75 гривень - сума прострочених платежів по процентах.

На обгрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 26.05.2021 між ТОВ "Бізнес Позика" та фізичною особою-підприємцем Розгоном Єгором Олександровичем було укладено договір № 318857-КС-001 про надання кредиту за умовами пункту 1 якого позичальнику було надано грошові кошти у розмірі 7 000,00 гривень.

Позивач зазначив, що позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором.

Неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором стало підставою для звернення позивача із позовом до суду про стягнення заборгованості у примусовому порядку.

Відповідач своїм процесуальним правом надання відзиву на позов не скористався, будь-яких заяв або заперечень щодо заявлених вимог за час розгляду справи не заявляв.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ФК № 880 від 06.04.2017, виданого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" зареєстроване у якості фінансової установи (т. 1 а.с. 28).

З метою організації власної фінансової діяльності у сфері кредитування фізичних осіб-підприємців ТОВ "Бізнес Позика" розробило та затвердило "Правила про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" (далі - Правила).

Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам - підприємцям, затвердженими наказом директора позивача від 12.03.2021 за №07-ОД (а.с.22-26) Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" визначено, що ці Правила визначають порядок і умови надання кредитодавцем кредитів, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення і належного виконання умов договору, а також регулюють відносини, що виникають між кредитодавцем і фізичною особою-підприємцем, які є сторонами договору (п.1.1. Правил).

Відповідно до пункту 1.3. Правил для договорів, що укладаються в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію", ці Правила є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 1.4. Правил надано таке визначення для наступних термінів:

"заявка" - звернення заявника до кредитодавця щодо наміру отримати кредит, що містить відомості та/або документи про заявника та іншу інформацію, визначену кредитодавцем;

"оферта" - пропозиція кредитодавця заявнику укласти договір про надання кредиту та взяти на себе відповідні права та обов`язки;

"акцепт" - відповідь заявника про повне та безумовне прийняття пропозиції (оферти) кредитодавця укласти договір в електронній формі. Акцепт здійснюється (надається) в інформаційно - телекомунікаційній системі кредитодавця шляхом надсилання електронного повідомлення кредитодавцю, яке (таке електронне повідомлення) підписане шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором;

"інформаційно-телекомунікаційна система (ІТС)" - сукупність інформаційних та телекомунікаційних систем кредитодавця, яка працює в форматі сайту(ів) та в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле;

"сайт кредитодавця" - /bizpozyka.com/, /tpozyka.com/;

"особистий кабінет" - сукупність захищених сторінок, що формуються заявнику/позичальнику в момент його реєстрації в ІТС, за допомогою якої заявник/позичальник здійснює повну взаємодію з кредитодавцем, має можливість укласти договір, додаткову угоду, отримувати інформацію та документи, пов`язані з наданням та обслуговуванням кредиту, зокрема графіку платежів, тощо. Доступ до особистого кабінету здійснюється заявником/позичальником після авторизації, яка проходить шляхом введення логіна особистого кабінету і одноразового ідентифікатора та має юридичне значення ідентифікації позичальника в порядку передбаченому Законом України "Про електронну комерцію";

"одноразовий ідентифікатор" - алфавітно-цифрова послідовність, що направляється заявнику/позичальнику засобами зв`язку, вказаними під час реєстрації/входу в ІТС кредитодавця;

"логін особистого кабінету" - номер мобільного телефону заявника/позичальника;

"договір" - домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як вбачається із роздруківки послідовності дій відповідача, які були вчинені ним в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача 26.05.2021, під назвою: "Візуальна форма послідовності дій клієнта", клієнт за наслідками ідентифікації увійшов до особистого кабінету з використанням номеру телефону та вчинив ряд послідовних дій. Зокрема, 26.05.2021 року клієнт (Фізична особа - підприємець Розгон Єгор Олександрович, РНОКПП НОМЕР_1 ) використовуючи номер телефону ( НОМЕР_3 ) ідентифікувався в ІТС та зайшов в особистий кабінет, надав інформацію про обрані умови кредиту, ознайомився з офертою та прийняв її умови, надіслав позивачу акцепт та підписав кредитний договір одноразовим ідентифікатором G-0776, який отримав від позивача (т. 1 а.с. 20).

Судом встановлено, що у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо фізичної особи - підприємця Розгона Єгора Олександровича (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) міститься інформація про припинення суб`єкта господарювання - фізичної особи підприємця Розгона Єгора Олександровича: дата запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем - 27.04.2021; номер запису: 000004208 (т. 1 а.с. 34).

Пунктом 1 частини 1 статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Як вбачається із позовної заяви позивачем зазначено відповідача Розгона Єгора Олександровича без вказівки на статус фізичної особи - підприємця.

Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно з Анкетою клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://my.bizpozyka.com/) від 08.08.2023 року, позичальником є фізична особа - підприємець Розгон Єгор Олександрович, РНОКПП НОМЕР_1 , сума бажаного кредиту - 7 000,00 грн., дата отримання кредиту - 26.05.2021 року, вид підприємницької діяльності - посередницькі/фінансові послуги/інші послуги, опис підприємницької діяльності - водій таксі 838, місце здійснення підприємницької діяльності - смт. Тиврів, вул. Гоголя, 7, прибуток за останній місяць 50 000,00 грн. (т. 1 а.с. 16 (зворотна сторона).

Отже, відповідачем самостійно визначено та здійснено ідентифікацію в ІТС у якості суб`єкта підприємництва.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач ознайомився з Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям, пунктом 2.1. яких визначено, що кредит надається позичальнику для придбання товарів (робіт, послуг) здійснення підприємницької, господарської діяльності, незалежної професійної діяльності або будь-якої іншої, незабороненої законом діяльності, прийняв (акцептував) пропозицію щодо укладення договору про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям.

Таким чином, спірні правовідносини виникли за договором про надання кредиту для підприємницької діяльності, а не для особистого споживання фізичною особою.

Судом враховано, що критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

З дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.02.2020 у справі №916/385/19, від 13.02.2019 у справі №910/8729/18 визначено ознаки спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду: наявність між сторонами господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, та спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання та від визначення цих правовідносин як господарських. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 916/1261/18.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.08.2019 у справі № 646/6644/17 зроблено висновок, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів визначальним є характер правовідносин, з яких виник спір. Суб`єктний склад спірних правовідносин є формальним критерієм, який має бути оцінений належним судом.

Отже, при визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суд повинен виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Враховуючи, що спірні правовідносини за своїм характером та змістом виникли у господарських правовідносинах, суд дійшов висновку про належність спору до юрисдикції господарського суду, який підлягає вирішенню за правилами господарського судочинства.

Як зазначено у пункті 4.2.2.2. Правил, позичальник зобов`язаний повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором про надання кредиту та додатковою угодою, до закінчення терміну його дії.

Згідно пункту 5.1. Правил, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов договору. Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику до закінчення терміну дії договору про надання кредиту (включно).

Пунктом 5.5. Правил встановлено, що у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про надання кредиту у повному обсязі, ця сума погашає вимоги кредитодавця у такій черговості: 1) у першу чергу - відшкодовуються витрати кредитодавця, пов`язані з поверненням виданого кредиту (судові витрати, витрати на державного/приватного виконавця, нотаріуса тощо); 2) у другу чергу - нараховані кредитодавцем неустойка (штраф), інші платежі відповідно до Договору про надання кредиту - у разі їх нарахування; 3) у третю чергу - прострочені проценти за користування кредитом та прострочена сума кредиту; 4) у четверту чергу - проценти за користування кредитом; 5) у п`яту чергу - сума кредиту.

Відповідно до пункту 7.5. Правил, закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення умов договору та невиконання договору, яке мало місце під час дії договору.

26 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (далі - кредитодавець, позивач) та фізичною особою-підприємцем Розгоном Єгором Олександровичем (далі - позичальник, відповідач) укладено договір № 318857-КС-001 про надання кредиту (далі - договір) з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, у порядку передбаченому Законом України "Про електронну комерцію" (т. 1 а.с. 17-26).

Відповідно до пункту 1 договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 7 000,00 грн. (сім тисячі грн.) на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту, та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям (надалі - договір).

Тип кредиту: кредит.

Строк кредиту: 8 тижнів.

Процентна ставка: в день 1,41064286, фіксована.

Комісія за надання кредиту (далі - комісія): 1 050,00 грн.

Загальний розмір наданого кредиту: 7 000,00 грн.

Термін дії договору до 21.07.2021 р.

Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту : 12 240,00 грн.

У пункті 3 договору зазначено графік платежів за яким позичальник повинен повертати кредитні кошти, сплачувати проценти та комісію за надання кредиту, що нараховуються відповідно до цього договору.

Відповідно до пункту 4 договору, у разі прострочення позичальником дати сплати чергового платежу визначеного графом платежів, кредитодавець має право нараховувати штраф за кожен випадок такого порушення позичальником у розмірі 10 процентів від загальної суми простроченої заборгованості в порядку визначеному розділом 5 Правил про надання грошових коштів у кредит фізичним особам - підприємцям.

За умовами пункту 5 договору позичальник підтверджує, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно, укладає договір.

На виконання умов договору, 26.05.2021 ТОВ "Бізнес Позика" перерахувало на рахунок відповідача кредитні кошти в сумі 7 000,00 грн., що підтверджується квитанцією №411090733 від 26.05.2021, із зазначенням у графі призначення платежу: "перерах. коштів Розгон Є.О. ІПН НОМЕР_1 зг. до кредитного дог. № 318857-КС-001 від 26.05.2021 р. Без ПДВ" (т. 1 а.с. 21).

Згідно анкети клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи (https://my.bizpozyka.com/) від 08.08.2023, номер банківського рахунку (банківської картки для перерахування коштів) ФОП Розгон Є.О. зазначено як НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 16 (зворотня сторона)).

З розрахунку заборгованості за договором № 318857-КС-001 від 26.05.2021 вбачається, що за відповідачем станом на 08.08.2023 року обліковується заборгованість у розмірі 10 463,75 гривень, у тому числі: 7 000,00 гривень сума прострочених платежів по тілу кредиту, 3 463,75 гривень сума прострочених платежів по процентах (т. 1а.с. 11-16, 58).

Неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за кредитним договором стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

Предметом спору у цій справі є матеріально-правова вимога про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання кредиту № 318857-КС-001 від 26.05.2021 року у розмірі 10 463,75 гривень, у тому числі 7 000,00 гривень сума прострочених платежів по тілу кредиту, 3 463,75 гривень сума прострочених платежів по процентах.

Відповідно до статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, що склалися між сторонами суд враховує таке.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом частини 1 статті 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно статті 11 ЦК України договір є однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань).

Приписами статті 6 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи зміст укладеного сторонами договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою укладений між позивачем та відповідачем договір є кредитним договором, до регулювання правовідносин якого застосовуються положення про позику, кредит визначені параграфами 1, 2 глави 71 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ("Позика"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно частини 1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що позивач взяті на себе зобов`язання щодо надання кредиту у розмірі 7 000,00 гривень виконав у повному обсязі, відповідач (позичальник) за договором про надання кредиту отримав від позивача у строкове платне користування кредитні кошти у розмірі 7 000,00 гривень, які повинен був повернути останньому у строк та на умовах, передбачених договором та графіком платежів.

Приписами статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно вимог частини 1 статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Судом встановлено, що датою погашення кредиту за кредитним договором № 318857-КС-001 від 26.05.2021 року є 21.07.2021 року.

Натомість відповідачем порушено зобов`язання щодо сплати кредиту, процентів за користування кредитом у строк визначений договором та графіком платежів, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 08.08.2023 року, внаслідок чого було допущено прострочення у виконанні грошового зобов`язання (т. 1 а.с. 11-16).

Доказів виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про надання кредиту у повному обсязі матеріали справи не містять.

Будь-яких заперечень щодо наявності заборгованості, доказів, які б спростовували наявність заборгованості у розмірі 7 000,00 гривень за кредитом відповідач суду не надав, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами, що містяться у матеріалах справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 7 000,00 гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення заборгованості за процентами судом враховано таке.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Пунктом 2 договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (надалі - проценти за користування кредитом) нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

Пунктом 1 договору встановлена фіксована процента ставка: в день 1,41064286.

Із розрахунку заборгованості за договором вбачається, що нарахування процентів здійснено позивачем у межах строку кредитування.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок процентів за договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3 463,75 гривень заборгованості за процентами є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Положеннями частин 1-4 статті 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно вимог 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При розгляді справи судом враховано, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов з обґрунтуванням своєї правової та фактичної позиції щодо заявлених позовних вимог, не надав доказів виконання зобов`язань за договором та/або контррозрахунку заявлених до стягнення сум, не повідомив суд про існування обставин, які мають істотне значення для вирішення спору.

Відповідно до вимог частини 2 статті 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини 1-2 статті 86 ГПК України).

Дослідивши фактичні обставини справи, що входять до предмету доказування у цій справі та стосуються кваліфікації спірних відносин, суд дійшов висновку, що відповідачем не спростовано позовних вимог, а судом не виявлено на підставі наявних доказів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача 10 463,75 гривень заборгованості за договором № 318857-КС-001 від 26.05.2021, у тому числі 7 000,00 гривень - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 3 463,75 гривень - сума прострочених платежів по процентах є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат судом враховано таке.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно вимог статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні до суду позивачем згідно платіжної інструкції № 2812 від 16.08.2023 та № 3847 від 09.10.2023 сплачено судовий збір у розмірі 2 147,20 гривень.

Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати позивача на сплату судового збору в сумі 2 147,20 гривень покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Розгона Єгора Олександровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , д.н. ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (01133, місто Київ, б. Лесі Українки, будинок 26, офіс 411, ідентифікаційний код юридичної особи 41084239) 10 463,75 гривень (десять тисяч чотириста шістдесят три гривні, 75 копійок) заборгованості за договором про надання кредиту № 318857-КС-001 від 26.05.2021, у тому числі 7 000,00 гривень - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 3 463,75 гривень - сума прострочених платежів по процентах та 2 147,20 гривень (дві тисячі сто сорок сім гривень, 20 копійок) судових витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

4. Згідно з приписами статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Відповідно до положень частини 1 статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник судового рішення направити позивачу до електронного кабінету у системі ЄСІТС, відповідачу - рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повний текст рішення складено та підписано 26 грудня 2023 р.

Суддя Шамшуріна М.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу до електронного кабінету у системі ЄСІТС;

3 - відповідачу, АДРЕСА_1.