ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2023 р. Справа№ 910/2234/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2022

у справі № 910/2234/22 (суддя Усатенко І.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Національного авіаційного університету

про стягнення 15 972,50 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.10.2022 у справі № 910/2234/22 позов задоволено частково; вирішено стягнути з Національного авіаційного університету на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 763, 99 грн. пені, 2 549, 97 грн. 3% річних, 671, 60 грн. інфляційних втрат, 1 869, 47 грн. збитків та 909, 46 грн. витрат по сплаті судового збору. В частині позовних вимог про стягнення пені у розмірі 10 117, 47 грн - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, позивач звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2022 у справі № 910/2234/22 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 10 117, 47 грн. пені скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (АТ «НАК «Нафтогаз України», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Національного авіаційного університету (відповідач) про стягнення боргу у загальній сумі 15 972, 50 грн., у тому числі: пеня у сумі 10 881, 46 грн., три проценти річних у сумі 2 549, 97 грн., інфляційні втрати у сумі 671, 60 грн. та збитки у сумі 1 869, 47 грн.

Позов обґрунтований наявністю обов`язку відповідача сплатити штрафні санкції, передбачені договором № 9622/19-БО(Т)-24 з урахуванням додаткових угод до нього, а також нарахування згідно ст. 625 ЦК України за прострочення в оплаті боргу за спожитий Національним авіаційним університетом (Кременчуцький льотний коледж НАУ) газ у березні, квітні 2019.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.10.2022 у справі № 910/2234/22 позов задоволено частково.

Приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що існуюча заборгованість відповідача за договором № 9622/19-БО(Т)-24 від 02.01.2019 була перенесена на Харківський національний університет внутрішніх справ лише 20.12.2019 і до моменту передачі сум основної заборгованості (до 20.12.2019), відповідальність за порушення умов договору, в тому числі грошових зобов`язань, покладається на відповідача у справі, а не Харківський національний університет внутрішніх справ.

Вимоги щодо заявлених до стягнення сум було задоволено судом першої інстанції частково, відмову по сумі пені 10 117, 47 грн. (нараховану після 30.04.2019) обгрунтовано посиланням на правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 № 904/4156/18, оскільки, в даних правовідносинах спеціальним нормативним актом не визначено ставку нарахування пені, а договір № 9622/19-БО(Т)-24 від 02.01.2019, яким сторони визначили ставку, за якою нараховується пеня, діяв до 30.04.2019.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

У поданій апеляційній скарзі відповідач зазначає, що умовами договору, а саме п. 7.1, передбачено право позивача на нарахування і стягнення з відповідача суми пені, розрахованої від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, тобто за увесь час користування чужими коштами; а тому, відмовляючи позивачу в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 10 117, 47 грн. пені, місцевим господарським судом не вірно застосовано норму матеріального права (ст. 231 ГК України), та застосовано правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 10.12.2019 у справі №904/4156/18, яка не підлягала застосуванню, оскільки правовідносини сторін, умови господарських зобов`язань та обставини у цій справі відмінні від справи № 910/2234/22.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2022 у справі №910/2234/22; розгляд апеляційної скарги ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Під час апеляційного провадження до справи від відповідача отримано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2022 - без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

02.01.2019 між Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальник) та Національним авіаційним університетом (Кременчуцький льотний коледж НАУ) (споживач) укладено Договір постачання природного газу № 9622/19-БО(Т)-24 (договір) з урахуванням положень додаткової угоди № 2 від 29.03.2019, відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, за кодом ДК 021:2015-09120000-6 - газове паливо (природний газ), а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.

Пунктом 1.2. договору передбачено, що природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями.

Згідно з п. 2.1. договору постачальник передає в період з 01 січня 2019 по 30 квітня 2019 р. (включно) замовлений споживачем обсяг природного газу у кількості 126,0 тис куб метрів, у тому числі за місяцями (тис. куб. метрів): січень - 44,0; лютий - 39,0; березень - 29,0; квітень - 14,0.

Пунктом 3.8. та п.п. 3.8.1 договору визначено, що приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу. Споживач в акті приймання-передачі природного газу, зазначає той обсяг, який був фактично використаний споживачем у відповідному розрахунковому періоді для потреб, зазначених в п. 1.2 цього договору.

У відповідності до п. 4.1. договору ціна за 1000 куб м газу становить 6235,51 грн, крім того, податок на додану вартість - 20 %. Усього разом з ПДВ - 7482,61 грн.

Згідно з п. 5.1. договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника, і діє в частині постачання природного газу з 01 січня 2019 по 30 квітня 2019 (включно), відповідно до ст. 631 ЦКУ, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1. Договору).

В підтвердження обставин поставки газу до матеріалів справи долучено копії актів приймання-передачі природного газу: від 31.01.2019 про поставку у січні 2019 природного газу обсягом 36,876 тис. куб. м, загальною вартістю 275928,80 грн; від 28.02.2019 про поставку у лютому 2019 природного газу обсягом 31,345 тис. куб. м, загальною вартістю 234542,47 грн; від 31.03.2019 про поставку у березні 2019 природного газу обсягом 29,908 тис. куб. м, загальною вартістю 223789,96 грн; від 31.04.2019 про поставку у квітні 2019 природного газу обсягом 5,517 тис. куб. м, загальною вартістю 41281,57 грн. Загальна вартість поставленого позивачем відповідачу природного газу за період з січня по квітень 2019 року складає 775542,80 грн.

Відповідач частково оплатив вартість спожитого газу: 08.02.2019 за січень 2019 було сплачено 275928,80 грн; 29.03.2019 за лютий 2019 було сплачено 234542,47 грн; 17.05.2019 за березень було сплачено 143789,96 грн.; загальна оплачена за спожитий газ відповідачем сума становить 654261,23 грн.; суду не було надано доказів оплати 80000,00 грн за спожитий у березні 2019 газ та 41281,57 грн за спожитий у квітні 2019 природний газ.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 13.03.2019 № 186-р (зі змінами) «Про передачу цілісного майнового комплексу Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету до сфери управління Міністерства внутрішніх справ» зобов`язано передати цілісний майновий комплекс Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету (код згідно з ) із сфери управління Міністерства освіти і науки до сфери управління Міністерства внутрішніх справ з приєднанням його до Харківського національного університету внутрішніх справ як відокремленого структурного підрозділу та надалі іменувати його - Кременчуцький льотний коледж Харківського національного університету внутрішніх справ.

З долученого до матеріалів справи Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 30.05.2019 № 423 «Про затвердження акта приймання-передачі» вбачається, що було затверджено акт приймання-передачі від 23.05.2019, що додається, та прийнято до сфери управління МВС цілісний майновий комплекс Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету, зазначений в Акті. Ректорові Харківського національного університету внутрішніх справ наказано забезпечити: відображення в регістрах бухгалтерського обліку господарських операцій із приймання-передачі майна; здійснення оформлення та державної реєстрації речових прав щодо об`єктів передачі, права на які підлягають такій реєстрації; інформувати Департамент державного майна та ресурсів МВС у місячний строк із дня видання цього наказу про його виконання.

Актом приймання-передачі від 23.05.2019 підтверджується, що цілісний майновий комплекс Університету (код згідно з ) передається із сфери управління Міністерства освіти та науки України до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України з приєднанням його до Харківського національного університету внутрішніх справ як відокремленого структурного підрозділу.

Згідно з інформацією у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 20.01.2022 у відповідача відсутній відокремлений підрозділ - Кременчуцький льотний коледж.

Затвердженим 30.05.2019 актом приймання-передачі цілісного майнового комплексу Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету встановлено склад цілісного майнового комплексу, що передається станом на 01.05.2019. Зокрема в п. 1.5 акту вказано про передачу зобов`язань: поточна дебіторська заборгованість - 684404,33 грн, поточна кредиторська заборгованість - 231996,49 грн.

Оцінюючи вказаний акт на предмет обгрунтованості заперечень відповідача, що він є не належним відповідачем у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що акт приймання-передачі від 23.05.2019, затверджений 30.05.2019, містить загальну інформацію про розмір кредиторської заборгованості Кременчуцького льотного коледжу станом на 01.05.2019 - 231996,49 грн. з якого неможливо вирогідно встановити передачу заборгованості за договором № 9622/19-БО(Т)-24 від 02.01.2019 у розмірі 121281,57 грн (частково за березень та за квітень 2019) у складі цілісного майнового комплексу.

При цьому, судом враховано долучену довідку, підписану заступником головного бухгалтера НАК «Нафтогаз України» щодо операцій за договором № 9622/19-БО(Т)-24 від 02.01.2019 по підприємству Кременчуцький льотний коледж з 01.01.2019-31.12.2019, що 20.12.2019 заборгованість за березень 2019 року у сумі 80000,00 грн та заборгованість за квітень 2019 у розмірі 41281,57 грн були перенесені з Кременчуцького льотного коледжу на Харківський національний університет внутрішніх справ на договір № 19/6230/24.

За висновком суду першої інстанції до моменту передачі сум основної заборгованості (до 20.12.2019), відповідальність за порушення умов договору, в тому числі грошових зобов`язань, покладається на відповідача у справі, а не на Харківський національний університет внутрішніх справ.

Позовні вимоги про стягнення нарахованих сум 3% річних у розмірі 2549,97 грн, пені у розмірі 763, 99 грн., втрат від інфляції у розмірі 671,60 грн та збитків у розмірі 1869,47 грн. суд першої інстанції визнав обгрунтованими, такими, що підлягають стягненню з відповідача з огляду на наявність прострочення в оплаті.

В частині стягнення 10 117, 47 грн. пені судом першої інстанції відмовлено з посиланням на правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 № 904/4156/18, оскільки, в даних правовідносинах спеціальним нормативним актом не визначено ставку нарахування пені, а договір № 9622/19-БО(Т)-24 від 02.01.2019, яким сторони визначили ставку, за якою нараховується пеня, діяв до 30.04.2019.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

За змістом ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову у вказаній справі становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з урахуванням обставин вказаної господарської справи, виклик сторін (учасників справи) колегією суддів не здійснювався.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла наступних висновків.

Предметом розгляду у даній справі є стягнення штрафних санкцій (пені, збитків по договору та сум інфляційних втрат, 3% річних згідно ст. 625 ЦК України), які нараховані та заявлені до стягнення внаслідок прострочення у сплаті заборгованості по зобов`язаннях січня-квітня 2019 за договором постачання природного газу № 9622/19-БО(Т)-24 з урахуванням положень додаткової угоди № 2 від 29.03.2019.

Встановивши, що відповідачем по сплаті вартості спожитого природного газу у січні - березні 2019 допускались прострочення, оплата за березень проведена частково, та не здійснено оплату за квітень 2019, суд першої інстанції прийняв рішення про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача нарахованих позивачем штрафних санкцій, зокрема, за рішенням суду присуджено до стягнення 763, 99 грн. пені, 2 549, 97 грн. 3% річних, 671, 60 грн. інфляційних втрат, 1 869, 47 грн. збитків та 909, 46 грн. витрат по сплаті судового збору. В частині позовних вимог про стягнення пені у розмірі 10 117, 47 грн - відмовлено

В силу положень ч. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вимоги про стягнення з відповідача - Національного авіаційного університету нарахованих сум штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат обгрунтовані наявністю прострочення у сплаті зобов`язань, що виникли для Національного авіаційного університету (Кременчуцький льотний коледж НАУ) з договору постачання природного газу № 9622/19-БО(Т)-24 за період січень-квітень 2019.

Нарахування сум пені здійснено відповідачем по факту прострочки за період не більше шести місяців, зокрема:

у відношенні несвоєчасної оплати за зобов`язаннями лютого 2019 пеню розраховано у відношенні суми боргу 234 542, 47 грн. за період з 26.03.2019 по 28.03.2019 (кількість днів прострочення 3 дні);

у відношенні несвоєчасної оплати за зобов`язаннями березня 2019 пеню розраховано у відношенні суми боргу 223 789, 96 грн. за період з 26.04.2019 по 16.05.2019 (кількість днів прострочення 21); та у відношенні боргу 80 000 грн. за період з 17.05.2019 по 25.10.2019 (кількість днів прострочення 162);

у відношенні несвоєчасної оплати за зобов`язаннями квітня 2019 пеню розраховано у відношенні суми боргу 41 281, 57 грн. за період з 28.05.2019 по 27.11.2019 (кількість днів прострочення 184).

Натомість, під час розгляду справи, судом першої інстанції були встановлені обставини передачі цілісного майнового комплексу Кременчуцького льотного коледжу Національного авіаційного університету (код згідно з ) із сфери управління Міністерства освіти та науки України до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України з приєднанням його до Харківського національного університету внутрішніх справ як відокремленого структурного підрозділу.

Так, відповідно до акту приймання-передачі, який затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 423 від 30.05.2019 до складу цілісного майнового комплексу, що передається, станом на 01.05.2019 належать, зокрема зобов`язання: - поточна дебіторська заборгованість - 684 404, 33 грн.; - поточна кредиторська заборгованість - 231 996, 49 грн. (п. 1.5 акту).

За оцінкою суду першої інстанції, з чим погоджується апеляційний господарський суд, змістом вказаного акту неможливо вирогідно встановити передачу заборгованості за договором № 9622/19-БО(Т)-24 від 02.01.2019 у розмірі 121 281, 57 грн. (частково за березень та за квітень 2019), натомість, належних доказів, що вказана заборгованість не була передана у складі цілісного майнового комплексу ані позивачем, ані відповідачем суду не було надано.

Факт передачі вказаної заборгованості у складі цілісного майнового комплексу відповідач не заперечував, а надана позивачем довідка, яка підписана заступником головного бухгалтера НАК «Нафтогаз України» щодо операцій за договором № 9622/19-БО(Т)-24 від 02.01.2019 по підприємству Кременчуцький льотний коледж з 01.01.2019-31.12.2019 свідчить лише про відображення в бухгалтерському обліку позивача (АТ «НАК «Нафтогаз України») суб`єктної зміни заборгованості по договору 20.12.2019.

За таких обставин, відсутні підстави вважати переданою заборгованість по договору № 9622/19-БО(Т)-24 від 02.01.2019 окремо від цілісного майнового комплексу лише відповідно до довідки, складеної позивачем і саме на дату 20.12.2019, а відтак, висновки суду першої інстанції про відповідальність Національного авіаційного університету по вказаному договору за період до 20.12.2019 є помилковими.

Наявність прострочення в оплаті до 30.05.2019 відповідачем не спростовано, і саме до вказаної дати підлягають застосуванню у відношенні Національного авіаційного університету штрафні санкції по договору № 9622/19-БО(Т)-24 від 02.01.2019, у зв`язку з чим, обгрунтованими є нарахування сум пені, 3% річних та інфляційних втрат у періоді, коли споживач по договору Кременчуцький льотний коледж перебував у статусі філії (відокремленого структурного підрозділу, що проводить освітню діяльність) Національного авіаційного університету.

Виходячи із здійснених позивачем розрахунків, такими, що підлягають задоволенню є вимоги позивача про стягнення:

пені по сумі 2 786, 29 грн. (в періоді прострочення по 30.05.2019: за зобов`язаннями лютого 2019 по сумі боргу 234 542, 47 грн. по кількості днів прострочення 3 (з 26.03.2019 по 28.03.2019); за зобов`язаннями березня 2019 по сумі боргу 223 789, 96 грн. по кількості днів прострочення 21 (з 26.04.2019 по 16.05.2019), по сумі боргу 80 000 грн. по кількості днів прострочення 14 (з 17.05.2019 по 30.05.2019); за зобов`язаннями квітня 2019 по сумі боргу 41 281, 57 грн. по кількості днів прострочення 3 (з 28.05.2019 по 30.05.2019));

3% річних по сумі 546, 32 грн.;

інфляційних втрат по сумі 560 грн. (за зобов`язаннями березня 2019 по сумі боргу 80 000 грн. за період травень 2019).

При цьому, доводи апеляційної скарги щодо правомірності нарахування пені у періоді після закінчення строку договору та незастосування правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 № 904/4156/18 до спірних правовідносин, апеляційний господарський суд визнає обгрунтованими, оскільки у договорі № 9622/19-БО(Т)-24 від 02.01.2019 відповідальність у вигляді пені, із визначенням розміру (ставки) пені, порядку розрахунку погоджена у п. 7.2 та не обмежується строком дії договору.

У постанові від 10.12.2019 зі справи №904/4156/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила про те, що: «… за змістом статей 549, 550, 551 ЦК України та 230, 231, 343 ГК України розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом. Отже, у випадку, якщо сторони не погодили розмір штрафних санкцій за порушення виконання грошового зобов`язання у договорі, а лише зазначили про їх нарахування відповідно до частини шостої статті 231 ГК України, штрафні санкції стягненню не підлягають».

Виходячи з положень п. 7.2 договору № 9622/19-БО(Т)-24 від 02.01.2019 суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що відповідальність за порушення строків оплати визначених договором у вигляді пені чітко погоджена сторонами у договорі, правомірно нарахована з урахуванням встановлених законодавчих обмежень (ч. 6 ст. 232 ГК України), однак в межах заявленого позову до відповідача - Національного авіаційного університету підлягає стягненню по розрахунку за період до 30.05.2019, за встановлених обставин передачі цілісного майнового комплексу структурного підрозділу до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України згідно акту затвердженого 30.05.2019.

В частині розгляду вимог про стягнення суми збитків у розмірі 1869,47 грн, нарахованої за період з 01.04.2019 по 30.04.2019 суд першої інстанції виходив з умов договору (п. 3.13, п. 5.7, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3) п. 1 Розділу VI Правил постачання природного газу (далі - Правила), затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2496 при встановленні, що у квітні 2019 року відповідач спожив природного газу менше від заявленого.

В свою чергу, вказане право на стягнення збитків зі споживача (передбачене пунктом 1 розділу VI Правил постачання природного газу) не звільняє постачальника (позивача) від обов`язку доведення наявності таких збитків та їх розміру належними та допустимими доказами у порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

У той же час, ані нормами Закону України «Про ринок природного газу», ані нормами Правил постачання природного газу позивача не звільнено від обов`язку доведення наявності збитків, протиправності поведінки відповідача та причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.03.2021 у справі №910/4608/20, відступити від якої колегія суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 17.06.2022 у справі №904/6994/20 не вбачала підстав.

Згідно з частиною четвертою статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховним Судом у подібних правовідносинах про відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику природного газу із урахуванням приписів розділу VI Правил № 2496 сформована судова практика щодо застосування норм матеріального права та відображена також у постановах Верховного Суду від 25.08.2021 зі справи № 911/3215/20, від 16.12.2021 зі справи № 911/3214/20, від 23.12.2021 зі справи № 908/24/21, від 20.01.2022 зі справи № 908/21/21, від 20.01.2022 зі справи № 911/77/21.

Отже, право постачальника вимагати на підставі Правил № 2496 та договору від споживача відшкодування збитків за перевищення останнім замовленого об`єму природного газу не звільняє позивача від тягаря доказування понесених збитків.

Колегією суддів апеляційного господарського суду встановлено, що позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження факту збитків (реальних чи упущеної вигоди), спричинених порушенням відповідачем неналежним виконанням зобов`язань за договором, а погодження сторонами в договорі порядку визначення розміру збитків не звільняє від обов`язку кредитора довести повний склад цивільного правопорушення як підстави для застосування такої форми майнової відповідності, як відшкодування збитків.

Позивачем у даній справі, окрім розрахунку розміру збитків, не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження дійсного понесення ним збитків (реальних чи упущеної вигоди), спричинених неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором у спірному періоді; позивачем не доведено наявності причинно-наслідкового зв`язку щодо факту меншого обсягу споживання відповідачем природного газу у квітні 2019 року, ніж погоджено у Договорі, і понесення у зв`язку з цим збитків.

У матеріалах справи відсутні достовірні докази, які свідчили б про наявність з боку відповідача повного складу цивільного правопорушення (протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника).

Враховуючи відсутність достовірних доказів, які свідчили б про наявність з боку відповідача повного складу цивільного правопорушення, рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог про стягнення збитків по сумі 1 869, 47 грн. підлягає скасуванню, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Викладені в апеляційній скарзі аргументи скаржника враховані судом апеляційної інстанції, однак не є підставою для задоволення вимог апеляційної скарги з огляду на встановлені обставини справи, з мотивів наведених у даній постанові.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Ч. 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалено при нез`ясуванні обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим на підставі п. 1-4 ч. 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України рішення суду підлягає зміні в апеляційному порядку з підстав, наведених у даній постанові.

Судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції розподіляються пропорційно задоволених вимог по результату вирішення спору (24% задоволених вимог), витрати за розгляд апеляційної скарги позивача на підставі ст.129 ГПК України покладаються частково на відповідача у розмірі 707, 08 грн. (19% пропорція у відношенні оскаржуваної суми 10 117, 47 грн. до суми, в частині якої апеляційну скаргу задоволено (2 022, 33 грн. (2 786, 29 грн. загальна сума пені правомірно заявлена позивачем - 763, 99 грн. сума пені, що стягнута за рішенням суду першої інстанції і в цій частині не оскаржується).

Керуючись ст. 129, 269, 270, 275, 276 ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2022 у справі № 910/2234/22 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2022 у справі № 910/2234/22 змінити, викласти резолютивну частину рішення наступним чином:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з Національного авіаційного університету (ідентифікаційний код 01132330; адреса: проспект Любомира Гузара 1, м. Київ, 03058) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (ідентифікаційний код 20077720; адреса: вул. Б. Хмельницького 6, м. Київ, 01601) пеню в сумі 2 786, 29 грн. (дві тисячі сімсот вісімдесят шість гривень 29 копійок), 3% річних в сумі 546, 32 грн. (п`ятсот сорок шість гривень 32 копійки), інфляційних втрат в сумі 560 грн. (п`ятсот шістдесят гривень), 595, 44 грн. (п`ятсот дев`яносто п`ять гривень 44 копійки) судового збору.

В іншій частині в позові відмовити.»

3. Стягнути із Національного авіаційного університету (ідентифікаційний код 01132330; адреса: проспект Любомира Гузара 1, м. Київ, 03058) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (ідентифікаційний код 20077720; адреса: вул. Б. Хмельницького 6, м. Київ, 01601) 707, 08 грн. (сімсот сім гривень 08 копійок) витрат по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази.

5. Матеріали справи № 910/2234/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко