06.10.2023Справа № 910/2680/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., при секретарі судового засідання Гаврищук К.М., розглянувши матеріали
заяви позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄСБ-Гарант»
про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу
у справі № 910/2680/23
про стягнення 1 622 183,07 грн.
Представники сторін:
від позивача: Кадигроб А.С.
від відповідача: Сеньок О.А.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄСБ Гарант" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Національного авіаційного інституту про стягнення 1 622 183,07 грн., а саме 1 042 025,16 грн. основного боргу, 89 261,75 грн. процентів річних та 490 896,16 грн. втрат від інфляції.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань з оплати послуг з прибирання приміщень, наданих за відсутності укладеного письмового договору, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у вказаній сумі, за наявності якої позивачем нараховані проценти річних та втрати від інфляції.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.03.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/2680/23, враховуючи приписи абз. 2 ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.05.2023 року враховуючи те, що судом остаточно з`ясований предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги та склад учасників справи, визначені обставини справи, які підлягають встановленню, та зібрані відповідні докази, вчинені усі дії з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі № 910/2680/23 та призначення справи до судового розгляду по суті на 13.07.2023 року.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.07.2023 року у справі № 910/2680/23 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Національного авіаційного університету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄСБ-Гарант" 1 042 025,16 грн. боргу, 89 261, 75 грн. процентів річних, 483 329,91 грн. втрат від інфляції та витрати по сплаті судового збору в розмірі 24 219,26 грн. Органу (особі), що проводитиме примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 13.07.2023 року у справі №910/2680/23 в порядку частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України нараховувати 3% річних на суму основного боргу в розмірі 1 042 025,16 грн., починаючи з 28.01.2023 року до моменту виконання рішення за формулою: (С*3*КДП)/КДР/100=сума річних, де С- сума заборгованості, 3 - 3 (три) відсотки річних, КДП - кількість днів прострочення, КДР - кількість днів у році. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Так, через відділ діловодства суду 24.07.2023 року від позивача надійшла заява б/н від 18.07.2023 року про ухвалення додаткового рішення (щодо витрат на правничу допомогу), в якій останній в порядку, передбаченому ст.ст. 124, 126, 129, 221, 244 ГПК України, просить стягнути з відповідача Національного авіаційного університету витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 188 218,30 грн., понесені позивачем в межах судової справи №910/2680/23. Заяву разом з доказами на підтвердження понесених витрат та доказами направлення копії заяви про ухвалення додаткового рішення на адресу відповідача судом долучено до матеріалів справи.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 24.07.2023 року вищевказана заява була передана на розгляд судді Селівону А.М.

Відповідно до вимог статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Клопотання про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 244 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки судове рішення у справі №910/2680/23 ухвалено судом в порядку загального позовного провадження та під час винесення рішення від 13.07.2023 року питання про судові витрати позивача в частині витрат на професійну правничу допомогу не вирішувалось, суд дійшов висновку про необхідність розгляду заяви позивача в судовому засіданні з викликом учасників справи для розгляду питання щодо ухвалення відповідного додаткового рішення у справі № 910/2680/23 про стягнення судових витрат позивача, та, відповідно, ухвалою від 27.07.2023 року призначено заяву позивача про ухвалення додаткового рішення до розгляду, судове засідання призначене на 06.09.2023 року.

Судом встановлено, що до початку судового засідання 06.09.2023 року через відділ діловодства суду та через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли 18.08.2023 року та 21.08.2023 року два ідентичних письмових пояснення №06.03/1505 від 16.08.2023 року про відмову в задоволенні заяви позивача про відшкодування витрат на правову допомогу, з доказами надсилання на адресу позивача, яке обґрунтовано тим, що позивачем пропущений передбачений частиною 8 статті 129 ГПК України п`ятиденний строк для подання доказів про розмір понесених судових витрат. Крім того відповідач вказує, що позивачем не доведено та не надано належних і допустимих доказів на підтвердження розміру суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, що відповідає складності даної справи. Позивачем не надано також і детальний опис виконаних робіт (надання послуг) у відповідності до частини 3 статті 126 ГПК України, а із поданих позивачем доказів не можливо встановити, який саме обсяг робіт був наданий адвокатом, чи пов`язані зазначені витрати безпосередньо з розглядом даної справи, оскільки у справі відсутній розрахунок таких витрат. Пояснення судом долучені до матеріалів справи.

Будь - яких інших заяв та клопотань процесуального характеру, окрім наявних в матеріалах справи, сторонами на час проведення судового засідання 06.09.2023 року суду не надано.

В свою чергу суд наголошує, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Як свідчать матеріали справи, позивач не скористався наданим йому процесуальним правом та не надав заперечень на пояснення відповідача щодо заяви позивача про відшкодування витрат на правову допомогу.

Наразі, від позивача станом на час розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення до суду не надходило жодних заяв про неможливість подання заперечень щодо пояснень відповідача та/або про намір вчинення відповідних дій та/або продовження відповідних процесуальних строків та заперечень щодо розгляду заяви позивача по суті.

У судове засідання з розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення 06.09.2023 року з`явились уповноважені представники позивача та відповідача.

Уповноважений представник позивача у судовому засіданні 06.09.2023 року підтримав подану заяву про ухвалення додаткового рішення та просив її задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні 06.09.2023 року представник відповідача проти задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення заперечував та просив в її задоволенні відмовити.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши надані сторонами суду докази, які мають значення для розгляду заяви, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Стаття 16 Господарського процесуального кодексу України закріплює за учасниками справи право на користування правничою допомогою.

За приписами статей 123, 126 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат.

Витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських об`єднань та бюро, з надання правничої допомоги щодо ведення справи в суді розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених статтями 129, 130 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, як свідчать матеріали справи, під час прийняття рішення 13.07.2023 року у даній справі № 910/2680/23 судом не було вирішено питання розподілу судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Відповідно до частини першої, другої статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, через відділ діловодства суду 24.07.2023 року у відповідності до частини 8 статті 129 ГПК України від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення (відшкодування судових витрат) б/н від 18.07.2023 року, відповідно до якої останнім зазначено про понесення у зв`язку з розглядом даної справи витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 188 218,30 грн., які позивач просив суд покласти на відповідача.

При цьому, зважаючи на дату ухвалення рішення у даній справі № 910/2680/23 13.07.2023 року, звернення позивача до суду 18.07.2023 року (згідно дати оформлення поштового відправлення №989 на адресу суду) з заявою про ухвалення додаткового рішення від 18.07.2023 року, до якої долучено докази понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у даній справі, здійснене з дотриманням встановлених господарським процесуальним законодавством строків.

В свою чергу, з аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною не буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: не надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для стягнення таких витрат.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказами і доводам, що наводяться сторонами у справі, тобто суд не може діяти на корить будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам господарського судочинства.

Таким чином суд може зменшити розмір витрат на правову допомогу, що підлягають розподілу, за клопотанням іншої сторони, яка і зобов`язана довести не співмірність заявлених опонентом витрат.

Наразі, відповідач у письмових поясненнях №06.03/1505 від 16.08.2023 року заперечує щодо розміру заявлених позивачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу з посиланням на відсутність письмових доказів, які б містили детальний опис проведених адвокатом позивача робіт, а також у зв`язку з тим, що сума витрат не є обґрунтованою, її розмір не відповідає принципу розумності.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (статті 16, 126 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

За приписами пункту 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності щодо надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 вказаного закону).

В статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» наведені види адвокатської діяльності, а також роз`яснено, що адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

За приписами частиною 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017 року, передбачено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час на виконання доручення.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

При цьому, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 року у справі № 910/4201/19).

Відтак, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі East/WestAllianceLimited проти України (заява № 19336/04, п. 269) визначено, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Відповідно до частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За результатами розгляду заяви позивача щодо розподілу судових витрат по справі № 910/2680/23 в порядку статті 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України судом встановлено, що позивачем долучено до матеріалів справи докази на підтвердження понесення ним витрат на професійну правничу допомогу, а саме: копію Договору про надання правової допомоги №626-30/12/2022 від 30.12.2022 року, копію Договору доручення від 27.01.2023 року, копію Додаткової угоди №1 від 17.01.2023 року, копію Акту №1 приймання-передачі наданих послуг від 17.07.2023 року на суму 188 218,30 грн., копію акту надання послуг №8 від 03.02.2023 року на суму 15 000,00 грн., копію акту надання послуг №103 від 02.06.2023 року на суму 11 000,00 грн., ордер серія ВІ №1129369 від 27.01.2023 року на надання правової допомоги у Господарському суді м. Києва адвокатом Кадигроб Анастасією Сергіївною.

Наразі, як підтверджується матеріалами справи, представництво інтересів ТОВ «ЄСБ-Гарант» під час розгляду справи № 910/2680/23 здійснювалось Адвокатським об`єднанням «Ревелін Інформейшн Груп» в особі адвоката Кадигроб Анастасії Сергіївни, з якою об`єднанням укладено Договір доручення від 27.01.2023 року, та якою було підготовано, підписано і подано від імені ТОВ «ЄСБ-Гарант» позовну заяву, відповідь на відзив, письмові пояснення, клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, заяву про ухвалення додаткового рішення (про відшкодування витрат на правову допомогу), а також інші клопотання у справі з процесуальних питань.

За твердженням позивача, загальна сума понесених ТОВ «ЄСБ-Гарант» судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи № 910/2680/23, склала 188 218,30 грн.

Так, за умовами укладеного 30.12.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄСБ-Гарант» (клієнт за договором, позивач у справі) та Адвокатським об`єднанням «Ревелін Інформейшн Груп» (адвокатське об`єднання за договором) Договору про надання правової допомоги №626-30/12/2022 (далі - Договір) сторони домовились, що Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну (правову/правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором та додатками до нього (пункт 1.1 Договору). Правова допомога за цим договором надається у вигляді комплексного супроводження Клієнта у судовій справі за позовом Клієнта до Національного авіаційного університету (ідентифікаційний код: 01132330) про стягнення коштів за безпідставно набуті послуги, яка буде розглядатись у господарському суді (у всіх інстанціях) (пункт 1.2 Договору).

Згідно з пунктом 7.1 Договору даний договір укладений терміном 1 рік та набирає чинності з моменту його підписання Сторонами (їх уповноваженими представниками).

Відповідно до пункту 2.3 Договору Адвокатське об`єднання з метою належного захисту інтересів Клієнта має право покласти частину своїх обов`язків на іншу особу, з якою Адвокатське об`єднання укладає окремий договір. У випадку покладання частини своїх зобов`язань на іншу особу, Адвокатське об`єднання запишається відповідальною у повному обсязі перед Клієнтом за порушення умов даного Договору. В даному випадку даний договір є дорученням на укладання договору з адвокатом/ами в інтересах Клієнта.

Судом встановлено, що на виконання даного пункту Договору між Адвокатським об`єднанням «Ревелін Інформейшн Груп» та адвокатом Кадигроб Анастасією Сергіївною укладено Договір доручення від 27.01.2023 року, за умовами пункту 1.1 якого Адвокатське об`єднання, на підставі звернення Клієнта доручає Адвокату, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надавати Клієнту правову допомогу у справі, яка буде розглядатись у Господарському суді за позовною заявою ТОВ «ЄСБ-Гарант» до Національного авіаційного університету (ідентифікаційний код: 01132330) про стягнення коштів.

Відповідно до умов пунктів 4.1.1, 4.1.2 Договору вартості наданих послуг (поточне супроводження), що оплачується Клієнтом по рахунках-фактурах згідно з тарифною сіткою Адвокатського об`єднання (суми всіх виставлених рахунків-фактур); Гонорар успіху - інша частина гонорару, котра оплачується Клієнтом на користь Адвокатського об`єднання та становить 10% від суми коштів, які будуть зазначені до стягнення на користь Клієнта у рішенні суду, яке набрало законної сили.

Згідно з пунктом 4.7 Договору за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується уповноваженими представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої Адвокатським об`єднанням юридичної допомоги і її вартість.

Разом з цим, відповідно до пункту 1 Додаткової угоди №1 від 17.02.2023 року до Договору про надання правової допомоги від 30.12.2022 року сторони погодили, що гонорар Адвокатського об`єднання за комплексне супроводження господарської справи, яка буде розглядатися у Господарському суді міста Києва за позовом Клієнта до Національного авіаційного університету про стягнення коштів, становить фіксовану суму у розмірі 188 218,30 грн.

За умовами пункту 2 Додаткової угоди №1 від 17.02.2023 року гонорар Адвокатського об`єднання повинен бути сплачений Клієнтом протягом 60 днів після набрання законної сили рішення суду.

Як встановлено судом, між позивачем та адвокатським об`єднанням на виконання умов Договору про надання правової допомоги № 626-30/12/2022 від 30.12.2022 року було погоджено та підписано Акт приймання-передачі наданих послуг від 17.07.2023 року, у пункті 1 якого зазначено, що Адвокатське об`єднання надало, а Клієнт прийняв послуги з професійної правничої допомоги щодо представництва, захисту прав та інтересів Клієнта у господарській справі № 910/2680/23, яка розглядалася у Господарському суді міста Києва за позовом ТОВ «ЄСБ-Гарант» до Національного авіаційного університету про стягнення коштів.

Гонорар Адвокатського об`єднання за надання юридичних послуг у судовій справі № 910/2680/23 в суді першої інстанції становить фіксовану суму розміром 188 218,30 грн., яка повинна бути сплачена Клієнтом протягом 60 днів після набрання рішенням суду законної сили (пункт 2 вказаного Акту).

Вказаний акт підписаний повноважним представником ТОВ «ЄСБ-Гарант» (клієнта) та керуючим партнером Адвокатського об`єднання «Ревелін Інформейшн Груп» Лященко А.М. без зауважень щодо вартості, строків та якості послуг про надання правової допомоги за Договором.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що в процесі розгляду справи № 910/2680/23 в Господарському суді міста Києва інтереси позивача представляв адвокат Адвокатського об`єднання «Ревелін Інформейшн Груп» Кадигроб А.С. на підставі ордеру про надання правничої допомоги серія ВІ №1129369 від 27.01.2023 року та Договору від 27.01.2023 року, який подавав заяви по суті справи та процесуальні документи.

При цьому суд звертає увагу на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, згідно якої витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, подані позивачем документи щодо вартості наданих послуг на професійну правничу допомогу адвоката, в рамках розгляду спору у даній справі № 910/2680/23 є належними і допустимими доказами на підтвердження обставин понесення стороною витрат, визначених статтею 126 ГПК України.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Така ж правова позиція випливає з інших рішень Європейського суду з прав людини, зокрема, у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009 року , п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006 року, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 року .

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

У відповідності до статті 124, пунктів 2, 3, 4 ч. 2 статті 129 Конституції України, статей 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є, зокрема, рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити реальність їх оплати. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів.

Водночас, як зазначено в постанові Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Окрім цього витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

В свою чергу, як зазначалось судом раніше, відповідач заперечує проти заявленої позивачем до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу, в тому числі їх змісту, обсягу та вартості.

Таким чином, виходячи з наданих позивачем доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також з урахуванням доводів відповідача, викладених ним у письмових поясненнях, під час розгляду даної справи суд виходить із загальних критеріїв оцінки послуг з надання правової (правничої) допомоги з урахуванням обсягу та змісту підготованих адвокатом документів.

Зокрема, суд оцінює та досліджує подані позивачем документи та встановлює, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не подавав адвокат під час розгляду справи явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено в документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

За результатами здійсненого судом аналізу наданих позивачем доказів, в тому числі акту приймання-передачі наданих послуг №1 від 17.07.2023 року за Договором №626-30/12/2022 від 30.12.2022 року на суму 188 218,30 грн. суд наголошує, що згідно приписів чинного господарського процесуального законодавства вартість наданої учаснику справи професійної правничої допомоги оцінюється судом виходячи з критеріїв складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Наразі, згідно наданого позивачем акту приймання-передачі наданих послуг №1 від 17.07.2023 року витрати на професійну правничу допомогу складають фіксовану суму гонорару в розмірі 188 218,30 грн., проте у вказаному акті позивачем не відображено перелік фактично наданих адвокатом послуг в межах розгляду справи №910/2680/23 на вказану суму, у зв`язку з чим суд не має можливості встановити, які саме роботи (послуги) були виконані адвокатом за Договором №626-30/12/2022 від 30.12.2022 року, в який період часу вони надавались та чи пов`язані ці послуги з розглядом даної справи у господарському суді.

В свою чергу, як свідчать матеріали справи, з урахуванням предмету позову та фактичних обставин справи, а також враховуючи надані позивачем докази на підтвердження викладених в позовній заяві обставин, предмет доказування у даній справі охоплює незначну кількість доказів, фактів та обставин, а також не потребує додаткового детального вивчення судової практики, оскільки категорія даного спору не відноситься до складної.

Зокрема, суд зазначає, що попередньому дослідженню представником позивача з метою підготовки позовної заяви від імені ТОВ «ЄСБ-Гарант» підлягали акт надання послуг №12 за березень 2019 року та акт про надання послуг №15 за квітень 2019 року.

При цьому переважна кількість доказового матеріалу та доводів позивача базується на встановлених та досліджених судами першої, апеляційної та касаційної інстанції у господарській справі № 910/3832/20 обставинах, що мають преюдиційний характер для даного спору.

Також судом під час оцінки обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу враховано кількість, обсяг та зміст підготованих адвокатом документів, а саме: позовна заява (викладена на 9,5 аркушах, з яких 1,5 аркуша реквізити сторін та прохальна частина позову), відповідь на відзив (викладена на 5 аркушах), письмові пояснення від 12.04.2023 року (викладені на 3 аркушах), клопотання про долучення доказів до матеріалів справи від 22.05.2023 року (викладене на 2 аркушах), письмові пояснення від 22.05.2023 року (викладені на 3 аркушах), а також заява про відшкодування витрат на правову допомогу від 18.07.2023 року (викладена на 5 аркушах).

При цьому суд враховує, що письмові пояснення від 12.04.2023 року подані позивачем на виконання вимог ухвали суду від 20.03.2023 року та їх подання зумовлено недоліками позовної заяви в частині викладення нормативно-правового обґрунтування визначеного позивачем періоду прострочення.

Також судом звертається увага на той факт, що за результатами дослідження матеріалів справи та наданих доказів судом самостійно здійснено перекваліфікацію спірних правовідносин та застосовано для прийняття основного рішення ті норми матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, оскільки позивачем застосовано для даних правовідносин приписи цивільного законодавства, які не підлягають застосуванню при вирішенні даного спору.

Крім того, як вбачається зі змісту Договору про надання правової допомоги, позивачем до складу витрат на професійну правничу допомогу, заявлених до стягнення з відповідача, включені витрати на представництво інтересів клієнта в судових засіданнях у Господарському суді міста Києва.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи та відповідно до протоколів судових засідань від 19.04.2023 року, 31.05.2023 року та від 13.07.2023 року, в яких представник позивача брав участь, тривалість засідань за участю адвоката Кадигроб А.С. становила 20 хвилин, 13 хвилин та 36 хвилин відповідно, тривалість яких не відповідає вартості наданих послуг з представництва інтересів клієнта в суді, врахованим, в тому числі, позивачем при визначенні загальної суми витрат на правову допомогу.

Суд також зазначає, що з урахуванням предмету позову та фактичних обставин справи, зважаючи на час, необхідний для дослідження наявної в матеріалах справи кількості доказів, нескладний характер спору та відсутність складних арифметичних розрахунків, суд приходить до висновку про те, що розмір заявлених до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу позивачем значно завищено.

В контексті понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з позиції обґрунтованості, співмірності витрат із складністю справи, відповідності критерію реальності таких витрат та обсягом наданих послуг, а також розумності їхнього розміру.

Таким чином, господарський суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу адвоката, дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази та встановлені судом фактичні обставини справи не є безумовною підставою для стягнення судом витрат на професійну правничу допомогу з відповідача саме в розмірі 188 218,30 грн., адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований, відповідати критерію розумної дійсності та необхідності таких витрат, співмірності з ціною позову та ринковими цінами на правничу допомогу і адвокатські послуги.

Додатково судом враховано правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, згідно якого стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

При цьому згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши надані представником позивача докази, приймаючи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат на професійну правничу допомогу, ціну позову, рівень складності, характер спору та юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом ТОВ «ЄСБ-Гарант» документів, а також їх значення для спору, суд приходить до висновку, що зменшення розміру витрат відповідача до 29 000,00 грн. від попередньо заявленої суми 188 218,30 грн., яка є завищеною, відповідатиме критерію пропорційності і розумності.

Аналогічний підхід в частині визначення відповідності заявлених стороною до стягнення витрат на правову допомогу критеріям співмірності і розумності застосований в постановах Верховного Суду від 07.08.2018 року у справі № 916/1283/17 та від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Як вказано в колегією суддів касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 30.11.2020 року у справі № 922/2869/19, висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав не пов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчать про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України та висновків об`єднаної палати про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.

Відповідна правова позиція Верховного Суду викладена також у постанові від 11.11.2021 року у справі № 910/7520/20.

Згідно пунктом 3 частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 123 ГПК України), покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, приймаючи до уваги часткове задоволення заявлених позовних вимог в частині стягнення суми інфляційних втрат у зв`язку з невірно здійсненим адвокатом позивача розрахунком його розміру та порядку нарахування, з урахуванням вищенаведених висновків суду про зменшення витрат, заява позивача про відшкодування витрат на правову допомогу підлягає частковому задоволенню пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 28 864,74 грн.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Заяву позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄСБ-Гарант» про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/2680/23 задовольнити частково.

2. Стягнути з Національного авіаційного університету (проспект Космонавта Комарова, буд.1, м. Київ, 03058, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄСБ-Гарант" (Харківське шосе буд.172-Б, оф.208/1, м. Київ, 02091, ) 28 864,74 грн. (двадцять вісім тисяч вісімсот шістдесят чотири грн. 74 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

3. В задоволенні заяви позивача в частині стягнення решти витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

4. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 21 грудня 2023 року.

Суддя А.М.Селівон