ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/4558/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5) в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, буд. 19)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Верона" (61105, м. Харків, вул. Федоренка, буд. 7, літ. Ж-2)
про стягнення 45595,20 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Верона" про стягнення штрафу у розмірі 45595,20 грн. та судові витрати.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача взятих на себе зобов`язань за договором закупівлі №ОД/НХ-23-400НЮ від 20.06.2023 в частині здійснення постачання товару належної якості.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.11.2023 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 ГПК України, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи.

Відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Будь-яких заяв або клопотань, відповідно до статті 80 ГПК України на адресу суду від учасників справи не надходило, як і не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до статті 252 ГПК України.

Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України, не подав до суду відзив на позов, тобто не скористався наданим йому процесуальним правом. При цьому, суд зазначає, що копію ухвали господарського суду Харківської області про відкриття провадження у справі від 01.11.2023, яку було надіслано на належну адресу відповідача, що вказана у позовній заяві та підтверджена відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, було повернуто на адресу суду з довідкою відділення оператора поштового зв`язку Ф.20, в якій значиться причина повернення "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Пунктами 4, 5 частини 6 статті 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Разом з тим, суд зазначає, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному разі суду.

Аналогічний правовий висновок знайшов своє змістовне відображення у численних постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.07.2022 у справі №908/3468/13, від 13.01.2020 у справі №910/22873/17, від 14.08.2020 у справі №904/2584/19, Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 тощо.

Окрім того, за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала господарського суду Харківської області від 01.11.2023 по справі №922/4558/23 була оприлюднена в електронному вигляді в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що вбачається за веб-адресою: https://reyestr.court.gov.ua/.

Отже, матеріали справи свідчать про те, що учасники справи повідомлені належним чином про розгляд даної справи. Водночас судом було створено всім учасникам справи належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів для обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Відтак, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи доказів для повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи та вирішення спору по суті.

З урахуванням наведеного, оскільки відповідачем не було надано суду відзиву на позовну заяву, справа розглядається за наявними матеріалами, відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Положеннями частини 4 статті 240 ГПК України передбачено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Матеріали справи свідчать, що 20.06.2023 між Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (надалі - позивач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Верона" (надалі - відповідач, продавець) було укладено договір закупівлі №ОД/НХ-23-400НЮ (надалі - договір).

Пунктом 1.1. договору передбачено, що постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю товар, відповідно до Специфікації №1, що є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей товар на умовах договору.

Пунктом 1.2. договору визначено найменування товару: чоботи чоловічі, арт. С101-09. Відповідають ДСТУ EN ISO 20347:2015 Засоби індивідуального захисту. Взуття робоче (EN ISO 20347:2012, IDT), ДСТУ ISO 6110-2001 Взуття лите з пластичних мас. Чоботи робочі з полівінілхлориду, стійкі до впливу хімікатів. Технічні умови (ISO 6110:1992, IDT), ДСТУ ISO 6112-2001 Взуття лите з пластичних мас. Чоботи робочі із полівінілхлориду стійкі до впливу олив та жирів загального призначення з підкладкою або без неї. Технічні умови (ISO 6112:1992, IDT), ДСТУ ISO 4643-2001 Взуття лите з пластичних мас.

Чоботи робочі з полівінілхлориду з підкладкою або без неї. Технічні умови (ISO 4643:1992, IDT) з наступними технічними вимогами: взуття суцільнолите, відповідає ДСТУ ISO 4643-2001, виготовлене з якісного полівінілхлориду (ПВХ). Взуття з закритою п`ятковою частиною, герметичне, має витримувати не менше 150000 циклів згинання, конструкція відповідає типу D згідно ДСТУ EN ISO 20347:2015. Всередині взуття є текстильна підкладка. Чоботи мають рифлену підошву товщиною від 15 мм та стійку до ковзання на поверхні з керамічної плитки з SLS і на сталевій поверхні з гліцерином. Підошва двошарова, має бути іншого кольору від кольору "халяви". Висота чобіт ДСТУ EN ISO 20347:2015. Товщина "халяви" чобіт не менше 2,2 мм. Подовження під час розривання не менше ніж 250%. П`яткова частина поглинає енергію удару не менше ніж 20 Дж. Чоботи стійкі до нафтопродуктів та до розчину хімікатів, а саме до 30% розчину сірчаної кислоти та відповідають ДСТУ ISO 6110-2001. Також чоботи стійкі до олив та жирів та відповідають ДСТУ ISO 6112-2001. Чоботи повинні мати вкладну ортопедичну устілку. На кожному чоботі має бути пришита бирка з наступною інформацією: найменування товару, дані виробника, дата (місяць або квартал) виробництва, відповідність НД, розмір. Колір чобіт - чорний.

Умовами пункту 2.1. договору передбачено, що постачальник повинен поставити покупцю товар, якість якого відповідає нормативно-технічним документам та характеристикам, зазначеним у Специфікації №1 до договору.

Відповідно до пункту 2.4. договору для товару, що підлягає інспекторському контролю відповідно до вимог тендерної документації або вимог покупця (у випадку укладення договору про закупівлю, здійсненій без застосування вимог Закону України "Про публічні закупівлі") при прийманні товару обов`язкова наявність документів про якість (сертифікатів якості, паспортів тощо) з відміткою інспектора-приймальника АТ "Укрзалізниця".

Згідно з пунктом 4.2. договору поставка товару проводиться партіями протягом строку дії договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності покупця до приймання товару. Строк поставки тору - протягом 10 робочих днів з моменту надання письмової рознарядки покупцем. Право власності на товар переходить до покупця з дати поставки товару.

Пунктом 4.6. договору передбачено, що датою поставки товару вважається дата підписання сторонами видаткової накладної.

Згідно з пунктом 6.3. договору загальна ціна договору без ПДВ становить 190570,00 грн., крім того ПДВ 20% 38114,00 грн., усього з ПДВ 228684,00 грн.

Додатком №1 до договору №ОД/НХ-23-400НЮ від 20.06.2023 є Специфікація №1, в якій сторони передбачили наступне: найменування чоботи чоловічі, арт. С101-09. Технічні характеристики (креслення, марка, ГОСТ, ДСТУ, ТУ тощо): ДСТУ EN ISO 20347:2015, ДСТУ ISO 4643-2001, ДСТУ ISO 6110-2001, ДСТУ ISO 6112-2001. Кількість 590 пар. Всього: 228684,00 грн. з ПДВ.

Додатковою угодою №1 від 05.07.2023 до договору №ОД/НХ-23-400НЮ від 20.06.2023 сторони погодили, що Специфікацію №1 до договору №ОД/НХ-23-400НЮ від 20.06.2023 на суму 228684,00 грн. вважати такою, що втратила чинність. Ввести в дію Специфікацію №2 на суму 227976,00 грн. Знижка складає 708,00 грн.

Додатком №2 до договору №ОД/НХ-23-400НЮ від 20.06.2023 є Специфікація №2, в якій сторони передбачили наступне: найменування чоботи чоловічі, арт. С101-09. Технічні характеристики (креслення, марка, ГОСТ, ДСТУ, ТУ тощо): ДСТУ EN ISO 20347:2015, ДСТУ ISO 4643-2001, ДСТУ ISO 6110-2001, ДСТУ ISO 6112-2001. Кількість 590 пар. Всього: 227976,00 грн. з ПДВ.

Разом з тим, обставини справи свідчать, що 01.09.2023 позивач направив відповідачу письмову заявку №НХ-08/2321 на поставку товару: чоботи чоловічі, арт. С101-09 у кількості 590 пар., вартістю 227976,00 грн. з ПДВ.

Відповідно до видаткової накладної №328 від 08.09.2023 відповідач передав, а позивач прийняв товар: чоботи чоловічі, арт. С101-09 у кількості 590 пар., вартістю 227976,00 грн. з ПДВ.

Під час проведення вхідного контролю I рівня покупцем було виявлено, що чоботи чоловічі мають устілку з повсті (войлоку) замість ортопедичної, бирку прошито на одному чоботі кожної пари, що не відповідає п. 1.2. договору закупівлі №ОД/НХ-23-400НЮ від 20.06.2023, про що складено Акт про виявлені при вхідному контролі недоліки продукції №03/09 від 13.09.2023.

Також, 15.09.2023 позивач направив відповідачу повідомлення про виклик представників постачальника (виробника) продукції у зв`язку з виявленням невідповідності якості продукції №НХ-08/2892 для усунення виявлених недоліків.

21.09.2023 було складено Акт про фактичну якість і комплектність продукції №3/09, відповідно до пункту 30 якого комісія встановила, що чоботи чоловічі мають устілку з повісті (войлоку) замість ортопедичної, бирку прошито на одному чоботі кожної пари, що не відповідає п. 1.2. договору закупівлі №ОД/НХ-23-400НЮ від 20.06.2023, чоботи чоловічі у кількості 590 пар підлягають заміні.

21.09.2023 позивач направив відповідачу повідомлення про усунення виявлених недоліків поставленої продукції, в якому повідомив, що згідно умов п. 1.2. договору закупівлі №ОД/НХ-23-400НЮ від 20.06.2023 чоботи повинні мати вкладку ортопедичну устілку та на кожному чоботі має бути прошита бирка з наступною інформацією: найменування товару, дані виробника, дата виробництва, відповідність НД, розмір, фактично ортопедична устілка відсутня, бирка прошита на одному чоботі в парі. Разом з тим, повідомив, що відповідно до п. 2.8, 2.9 договору закупівлі №ОД/НХ-23-400НЮ від 20.06.2023 чоботи чоловічі, арт. С101-09 у кількості 590 пар підлягають заміні у термін 20-ти робочих днів.

Відповідно до Акту усунення недоліків від 26.09.2023 відповідачем проведено заміну чоботів чоловічих, арт. С101-09 у кількості 590 пар, які надійшли відповідно до договору №ОД/НХ-23-400НЮ від 20.06.2023, невідповідність яких було встановлено в Акті про фактичну якість і комплектність №3/09 від 21.09.2023 р.

Звертаючись з позовною заявою до суду позивачем зазначено про порушення відповідачем умов договору закупівлі №ОД/НХ-23-400НЮ від 20.06.2022 в частині здійснення постачання товару належної якості, що стало підставою для нарахування та заявлення до стягнення штрафу відповідно до умов пункту 9.3.2. договору, який залишається не сплаченим.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд керується наступним.

Стаття 11 ЦК України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 174 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 712 ЦК України унормовано, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до положень статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналіз наведених норм права свідчить, що договір поставки за своєю правовою природою відноситься до двосторонніх, консенсуальних, оплатних договорів, укладення якого зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 06.11.2019 у справі № 909/51/19 вказав, що ключовою рисою цивільного права є автономія волі сторін, яка знаходить своє втілення у принципі свободи договору.

Свобода договору, закріплена у якості однієї із засад цивільного законодавства, сформульована у статтях 6 та 627 ЦК України, у відповідності до яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов`язки учасників. Зміст договору становлять умови як ті, що погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові на підставі чинного законодавства.

В частині 1 статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Беручи до уваги встановлену статтею 204 ЦК України та неспростовану в межах цієї справи в порядку статті 215 ЦК України презумпцію правомірності означеного договору, суд вважає його належною у розумінні статей 11, 509 ЦК України та статей 173, 174 ГК України підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов`язків сторін.

Отже, укладаючи та підписуючи договір №ОД/НХ-23-400НЮ від 20.06.2023, сторони чітко визначили та погодили всі істотні умови договору, взаємні права та обов`язки кожної із сторін, а також відповідальність сторін у разі порушення умов договору.

За приписами статті 173 ГК України один суб`єкт господарського зобов`язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з частиною 1 статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним, зокрема, у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Відповідно до статті 266 ГК України предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Як зазначено судом вище, Додатком №2 до договору №ОД/НХ-23-400НЮ від 20.06.2023 є Специфікація №2, в якій сторони передбачили наступне: найменування чоботи чоловічі, арт. С101-09. Технічні характеристики (креслення, марка, ГОСТ, ДСТУ, ТУ тощо): ДСТУ EN ISO 20347:2015, ДСТУ ISO 4643-2001, ДСТУ ISO 6110-2001, ДСТУ ISO 6112-2001. Кількість 590 пар. Всього: 227976,00 грн. з ПДВ.

Матеріали справи також свідчать, що 01.09.2023 позивач направив відповідачу письмову заявку №НХ-08/2321 на поставку товару: чоботи чоловічі, арт. С101-09 у кількості 590 пар., вартістю 227976,00 грн. з ПДВ.

Відповідно до видаткової накладної №328 від 08.09.2023 відповідач передав, а позивач прийняв товар: чоботи чоловічі, арт. С101-09 у кількості 590 пар., вартістю 227976,00 грн. з ПДВ, яку підписано між сторонами.

Умовами пункту 2.5. договору передбачено, що при виявленні невідповідності кількості та/або якості, та/або комплектності, та/або асортименту товару виклик представника постачальника для участі у прийманні товару та складання Акта про фактичну якість і комплектність продукції є обов`язковим. Товар, якість якого не відповідає умовам договору та/або щодо якого постачальником не надано або надано не в повному обсязі документи, передбачені п. 2.2. договору, не приймається покупцем до врегулювання питання сторонами.

Умовами пункту 2.8 договору погоджено, що постачальник зобов`язується за свій рахунок та власними силами усунути недоліки або замінити неякісний товар.

Відповідно до пункту 2.11. договору вхідний контроль, приймання товару за кількістю, якістю, комплектністю та асортиментом проводиться підрозділом покупця, згідно з вимогами п. 5.1. та 5.2., іншими умовами договору.

Умовами пункту 5.2. договору передбачено, що приймання товару за якістю здійснюється у порядку, встановленому Інструкцією "Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю", затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 №П-7 та відповідно до вимог Стандартів АТ "Укрзалізниця" СТП-10-001:2016 "Якість і безпека продукції". Вхідний контроль. Основні положення", СТП-10-002:2016 "Якість і безпека продукції. Вхідний контроль. Правила проведення вхідного контролю".

Відповідно до умов п.п. 8.3.2., 8.3.3., 8.3.4., п. 8.3. договору постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару, якість, кількість, комплектність та асортимент якого відповідає умовам договору. При виявленні покупцем кількості, якості, комплектності або асортименту товару при прийманні товару або виробничих дефектів в гарантійні строки експлуатації та зберігання - направляти на виклик покупця свого уповноваженого представника. Забезпечити вивіз та провести заміну невідповідного асортименту, неякісного або некомплектного товару, усунути виявлені дефекти за власний рахунок.

Пунктом 5.4. СТП-10-002:2016 "Якість і безпека продукції. Вхідний контроль. Правила проведення вхідного контролю" вхідному контролю I рівня підлягає вся продукція, що закуповується на кожному етапі її переміщення, а також на складі постачальника або виробника у випадках, передбачених договором. Вхідний контроль I рівня проводить кожен отримувач, який бере участь у процесі переміщення продукції.

Відповідно до пункту 11 Інструкції П-7 одночасно з прийманням продукції за якістю проводиться перевірка комплектності продукції, а також відповідності тари, упаковки, маркування вимогам стандартів, технічних умов. Особливих умов, інших обов`язкових для сторін правил чи договору, креслення, зразки (еталонам).

Пунктом 14, 16 Інструкції П-7 передбачено, що при виявленні невідповідності якості, комплектності, маркування продукції, що надійшла, тари або упаковки вимогам стандартів, технічних умов, кресленням, зразкам (еталонам), договору або даним, зазначеним у маркуванні і супровідних документах, що засвідчують якість продукції, одержувач призупиняє подальшу прийомку продукції і складає акт, в якому вказує кількість оглянутої продукції і характер виявлених при прийманні дефектів. Одержувач зобов`язаний викликати для участі в продовженні приймання продукції і складання двостороннього акта представника виробника (відправника) з іншого міста, якщо це передбачено в Основних і Особливих умовах поставки, інших обов`язкових правилах при договорі.

Матеріалами справи підтверджено, що під час проведення вхідного контролю I рівня покупцем було виявлено, що чоботи чоловічі мають устілку з повсті (войлоку) замість ортопедичної, бирку прошито на одному чоботі кожної пари, що не відповідає п. 1.2. договору закупівлі №ОД/НХ-23-400НЮ від 20.06.2023, про що складено Акт про виявлені при вхідному контролі недоліки продукції №03/09 від 13.09.2023.

З огляду на вказане, 15.09.2023 позивач направив відповідачу повідомлення про виклик представників постачальника (виробника) продукції у зв`язку з виявленням невідповідності якості продукції №НХ-08/2892 для усунення виявлених недоліків.

21.09.2023 було складено Акт про фактичну якість і комплектність продукції №3/09, відповідно до пункту 30 якого комісія встановила, що чоботи чоловічі мають устілку з повісті (войлоку) замість ортопедичної, бирку прошито на одному чоботі кожної пари, що не відповідає п. 1.2. договору закупівлі №ОД/НХ-23-400НЮ від 20.06.2023, чоботи чоловічі у кількості 590 пар підлягають заміні.

21.09.2023 позивач направив відповідачу повідомлення про усунення виявлених недоліків поставленої продукції, в якому повідомив, що згідно умов п. 1.2. договору закупівлі №ОД/НХ-23-400НЮ від 20.06.2023 чоботи повинні мати вкладку ортопедичну устілку та на кожному чоботі має бути прошита бирка з наступною інформацією: найменування товару, дані виробника, дата виробництва, відповідність НД, розмір, фактично ортопедична устілка відсутня, бирка прошита на одному чоботі в парі. Разом з тим, повідомив, що відповідно до п. 2.8, 2.9 договору закупівлі №ОД/НХ-23-400НЮ від 20.06.2023 чоботи чоловічі, арт. С101-09 у кількості 590 пар підлягають заміні у термін 20-ти робочих днів.

Відповідно до Акту усунення недоліків від 26.09.2023 відповідачем проведено заміну чоботів чоловічих, арт. С101-09 у кількості 590 пар, які надійшли відповідно до договору №ОД/НХ-23-400НЮ від 20.06.2023, невідповідність яких було встановлено в Акті про фактичну якість і комплектність №3/09 від 21.09.2023 р.

Частиною 2 статті 678 ЦК України встановлено, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред`явлені до продавця або виготовлювача товару.

Істотним порушенням вимог щодо якості переданого товару законодавець пунктом 2 статті 678 ЦК України визначає недоліки, які не можна усунути, недоліки, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліки, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення.

В силу положень частини 1 статті 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Тобто, отримавши від позивача вимогу про заміну товару у розумінні частини 2 статті 678 ЦК України, відповідач погодився із фактом передання товару неналежної якості та самостійно усунув виявлені недоліки.

Отже, матеріалами справи встановлено та відповідачем шляхом підписання Акту усунення недоліків від 26.09.2023 фактично підтверджено порушення останнім умов договору №ОД/НХ-23-400НЮ від 20.06.2023 в частині поставки позивачу товару належної якості, що обумовлює виникнення у позивача права вимагати сплату передбаченого пунктом 9.3.2. договору штрафу за поставку товару неналежної якості.

Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Системний аналіз положень чинного законодавства вказує, що забезпечення виконання зобов`язання має своєю правовою метою надання контрагентам можливості передбачити у відповідному правочині правові наслідки неналежного виконання обов`язків за відповідним правочином.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафних санкцій надано сторонам частиною 4 статті 231 ГК України, що узгоджується із свободою договору, передбаченою статтею 627 ЦК України.

Відповідно до умов п.п. 9.3.2, п. 9.3. договору за поставку товару неналежної якості, комплектності або асортименту, постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 20% від вартості поставленого неякісного, некомплектованого товару та/або товару неналежного асортименту, при цьому власними силами і засобами замінює неякісний, некомплектний товар та/або товар неналежного асортименту.

Перевіривши правомірність та правильність здійсненого позивачем розрахунку штрафу у розмірі 45595,20 грн., суд зазначає, що нарахування не суперечить положенням чинного законодавства, погодженим між сторонами умовам договору, встановленим обставинам справи, розрахунок є арифметично вірним, у зв`язку з чим, позовна вимога про стягнення штрафу у розмірі 45595,20 грн. є цілком правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Суд зазначає, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 79 ГПК України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Натомість всупереч наведених вище положень процесуального закону, жодних доказів на спростування встановлених судом обставин справи та обґрунтованості заявлених позовних вимог, відповідачем суду не надано.

З урахуванням наведеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

Здійснюючи розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 129 ГПК України та враховуючи висновки суду про задоволення позову, покладає витрати зі сплати судового збору на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Верона" (61105, м. Харків, вул. Федоренка, буд. 7, літ. Ж-2, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5, ) в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, буд. 19, ) штрафу у розмірі 45595,20 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254, 256-259 ГПК України.

Повне рішення складено "26" грудня 2023 р.

Суддя Г.І. Сальнікова