РІШЕННЯ

Іменем України

26 грудня 2023 року м. Чернігівсправа № 927/1429/23

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні за участю секретаря судового засідання Тарасевич А. М.

За первісним позовом: Фізичної особи-підприємця Луцкевича Ігоря Володимировича,

РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

до: Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське»,

, вул. ім. Віктора Ющенка, буд. 61, м. Батурин, Ніжинський район, Чернігівська область, 16512

Предмет спору: про стягнення 194 017,78 грн,

За зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське»,

, вул. ім. Віктора Ющенка, буд. 61, м. Батурин, Ніжинський район, Чернігівська область, 16512

до: Фізичної особи-підприємця Луцкевича Ігоря Володимировича,

РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

Предмет спору: про стягнення 191 070,00 грн,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача (за первісним позовом): Вдовиченко М. І., адвокат;

від відповідача (за первісним позовом): не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Луцкевич Ігор Володимирович звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське», у якому позивач просить стягнути з відповідача 194 017,78 грн, з яких: 138 250,00 грн заборгованості за виконані за договором підряду на проведення сільськогосподарських робіт №13/08-2 від 13.08.2021 роботи, 7795,03 грн - 3% річних та 47 972,75 грн інфляційних втрат.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» подало зустрічний позов до Фізичної особи-підприємця Луцкевича Ігоря Володимировича, у якому просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 191 070,00 грн у зв`язку з невиконанням робіт за договором підряду на проведення сільськогосподарських робіт №13/08-2 від 13.08.2021 у повному обсязі.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 20.10.2023 прийнято позовну заяву ФОП Луцкевича І. В. до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено сторонам строки для подання заяв по суті, зокрема, відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу у порядку, визначеному ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України, відзиву на позов з доданими до нього документами.

Ухвала суду від 20.10.2023 була доставлена відповідачу ТОВ «Гетьманське» в його Електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС 01.11.2023 о 10:40, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

23.10.2023 представник ТОВ «Гетьманське» через підсистему «Електронний суд» подав клопотання про залишення позовної заяви без руху з підстав ненадання позивачем належних доказів сплати судового збору, оскільки подана позивачем квитанція як доказ сплати судового збору вже долучалася до матеріалів справи №927/1217/23.

Ухвалою суду від 02.11.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу ФОП Луцкевичу І. В. п`ятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі суду, шляхом подання до суду та відповідачу у порядку, визначеному ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України, доказів сплати судового збору у розмірі 2910,27 грн.

Крім того, 02.11.2023 відповідач (ТОВ «Гетьманське») направив до суду відзив на позовну заяву та зустрічну позовну заяву доданими до них документами. Вказані заяви по суті отримані судом, який розглядає справу, 13.11.2023.

Суд долучив до матеріалів справи відзив ТОВ «Гетьманське» на позовну заяву з доданими до нього документами, як такий, що поданий у порядку та строк, встановлені ГПК України та судом, а тому спір вирішується з його урахуванням.

03.11.2023 представник ФОП Луцкевича І. В. направив до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої додана платіжна інструкція від 03.11.2023 про сплату судового збору у розмірі 2910,30 грн. Вказана заява отримана судом, який розглядає справу, 13.11.2023.

Ухвалою суду від 14.11.2023:

- продовжено розгляд справи;

- прийнято до розгляду зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» до Фізичної особи-підприємця Луцкевича Ігоря Володимировича про стягнення штрафу у розмірі 191 070,00 грн до спільного розгляду з первісним позовом.

- вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом у справі №927/1429/23.

- здійснено перехід до розгляду справи №927/1429/23 за правилами загального позовного провадження;

- підготовче засідання призначено на 05 грудня 2023 року о 10:30;

- встановлено сторонам за зустрічним позовом строки для подання заяв по суті;

- повідомлено сторін про час та місце проведення підготовчого засідання 05.12.2023.

Ухвала суду від 14.11.2023 була доставлена представнику ФОП Луцкевича І. В. адвокату Вдовиченко М. І. в її Електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС 14.11.2023 о 21:08, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Отже, останнім днем для подання ФОП Луцкевичем І. В. відзиву на зустрічний позов є 30.11.2023.

29.11.2023 представник ФОП Луцкевича І. В. адвокат Вдовиченко М. І. направила до суду відзив на зустрічний позов з доказами його направлення ТОВ «Гетьманське», який отримано судом 04.12.2023.

28.11.2023 на електронну пошту суду від представника ТОВ «Гетьманське» адвоката Демчука Є.В. надійшла заява про проведення судових засідань в режимі відеоконференції, яке ухвалою суду від 30.11.2023 повернуто заявнику без розгляду.

За клопотанням представника ТОВ «Гетьманське», яке було задоволено ухвалою суду від 04.12.2023, постановлено підготовче засідання, призначене на 05.12.2023 о 10:30, провести в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку (https://vkz.court.gov.ua.).

ФОП Луцкевич І. В. був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку ухвали в Електронний кабінет в ЄСІТС, але у підготовче засідання 05.12.2023 не з`явився.

До початку судового засідання від представника ФОП Луцкевича І. В. надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі представника.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України підготовче засідання 05.12.2023 проводилось за відсутності ФОП Луцкевича І. В. (його представника).

У підготовчому засіданні 05.12.2023 суд долучив до матеріалів справи відзив ФОП Луцкевича І. В. на зустрічну позовну заяву з доданими до нього документами, як такий, що поданий у порядку та строк, встановлені ГПК України та судом, а тому спір вирішується з його урахуванням.

У відзиві на зустрічний позов представник ФОП Луцкевича І. В. вважає, що зустрічна позовна заява підписана особою, яка не мала права її підписувати, оскільки на підтвердження повноважень Іваницького О. М. діяти в інтересах ТОВ «Гетьманське» не надано статуту, положення, трудового договору, посадової інструкції.

Як встановив суд, зустрічна позовна заява підписана т.в.о. директора ТОВ «Гетьманське» Олегом Іваницьким, на підтвердження повноважень якого надано виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі ЄДР).

Відповідно до виписки з ЄДР Іваницький О. М. має такі повноваження на вчинення дій від імені ТОВ «Гетьманське» без довіреності, зокрема, вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо.

Згідно з частинами 1, 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Отже, наведені вище положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи, як в порядку самопредставництва, так й іншими особами, як представниками юридичної особи.

В порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких визначені законодавством чи установчими документами. Визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 08.06.2022 у справі № 303/4297/20, на яку посилається представник ФОП Луцкевича І. В., зазначила, що, починаючи з 29.12.2019, самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва.

Отже, з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (в адміністративному судочинстві - також суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою) у цивільному, господарському й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень. Наявність або відсутність у ЄДР даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень.

Тобто необхідність підтвердження наявності повноважень діяти від імені юридичної особи у порядку самопредставництва шляхом зазначення припису відповідного закону, надання статуту чи положення цієї особи, трудового договору (контракту), зокрема посадової інструкції, стосується працівника юридичної особи, а не її керівника.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» обов`язковому відображенню (реєстрації) в Єдиному державному реєстрі, серед інших перелічених у цій статті відомостей, належать: відомості щодо керівників державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб та осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта.

Статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру, закріплений статтею 10 вказаного Закону, яка, зокрема, визначає, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Зустрічна позовна заява підписана т.в.о. директора ТОВ «Гетьманське» Олегом Іваницьким, який виконує повноваження керівника та має відповідні права на її підписання без довіреності, про що внесені відповідні відомості у ЄДР.

Отже, наявність відповідного запису у реєстрі є належним і достатнім (достовірним) підтвердженням наявності таких відомостей (інформації) для будь-якого державного органу, яким є і суд.

Відтак суд дійшов висновку про те, що зустрічна позовна заява підписана уповноваженою особою, а тому підстави для залишення її без розгляду у суду відсутні.

У підготовчому засіданні 05.12.2023 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 26.12.2023 о 12:00.

Ухвалою суду від 06.12.2023 повідомлено сторін про час та місце проведення судового засідання 26.12.2023.

11.12.2023 представник ТОВ «Гетьманське» у системі «Електронний суд» сформував відповідь на відзив на зустрічний позов, яка отримана судом 12.12.2023.

За клопотанням представника ФОП Луцкевича І. В., яке було задоволено ухвалою суду від 25.12.2023, постановлено судове засідання, призначене на 26.12.2023 о 12:00, провести в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку (https://vkz.court.gov.ua.).

ТОВ «Гетьманське» було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, що підтверджується довідками про доставку ухвали в Електронний кабінет в ЄСІТС, але у судове засідання 26.12.2023 представник не з`явився.

До початку судового засідання від представника ТОВ «Гетьманське» через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про проведення судового засідання без його участі.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України судове засідання з розгляду справи по суті 26.12.2023 проводилось за відсутності ТОВ «Гетьманське» (його представника).

У судовому засіданні 26.12.2023 суд долучив до матеріалів справи відповідь ТОВ «Гетьманське» на відзив на зустрічний позов з доданими до неї документами, як таку, що подана у порядку та строк, встановлені ГПК України та судом, а тому спір вирішується з її урахуванням.

Представник ФОП Луцкевича І. В. заявила про подання доказів на підтвердження понесених позивачем за первісним позовом витрат на професійну правничу допомогу адвоката протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення.

У судовому засіданні 26.12.2023 на підставі ч. 6 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.

За первісним позовом.

Позовні вимоги за первісним позовом обґрунтовані тим, що на виконання взятих на себе зобов`язань за договором підряду на проведення сільськогосподарських робіт №13/08-2 від 13.08.2021 (далі Договір) ФОП Луцкевич І. В. виконав роботи щодо десикації соняшника загальною вартістю 1 236 350,00 грн, що підтверджується актом від 03.10.2021 (далі Акт), підписаним з боку замовника таких робіт ТОВ «Гетьманське». Однак замовник частково оплатив вартість цих робіт у розмірі 1 098 100,00 грн, а залишок заборгованості відповідача перед позивачем становить 138 250,00 грн, на яку нараховано 7 795,03 грн 3% річних та 47 372,75 грн інфляційних втрат.

Відповідач за первісним позовом заперечує проти задоволення позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні з таких підстав:

- відповідач не заперечує проти укладення Договору та виконання позивачем робіт, а також сплати відповідачем коштів за такі роботи, проте вважає, що Акт не відповідає положенням п. 1,1, 3.4 Договору щодо періоду робіт та їх обсягу; з боку Замовника в ньому визначено уповноважену особу - директора Яременка А. В., однак абсолютно очевидно, що Акт підписаний зовсім іншою особою, тому він не є належним, допустимим та достовірним доказом обсягу виконаних позивачем робіт;

- доказів, які б підтверджували надання замовнику (відповідачу) Акта, а головне дату його отримання і підписання його саме 03.10.2021, позивач суду не надав, а тому у даному випадку підлягають застосуванню положення ст. 612, 613 ЦК України. Визначення позивачем дати початку здійснення нарахувань (3% річних та інфляційних нарахувань) саме 09.10.2023 є лише його припущенням, а відтак проведені розрахунки є необґрунтованими та не можуть бути задоволені судом.

Також відповідач за первісним позовом заперечує проти заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та вважає їх розмір неспівмірним обсягу наданих адвокатських послуг.

Інших заяв по суті за первісним позовом у встановлений строк до суду не надходило.

За зустрічним позовом.

Позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані тим, що сторони у Додатку №1 до Договору погодили об`єм виконання робіт позивачем 13 900 га, 50% вартості яких сплачено позивачем. Проте відповідач виконав такі роботи не в повному обсязі, про що зазначено ним у первісній позовній заяві, а тому на підставі п. 4.1.3 Договору позивач нарахував відповідачу штраф у розмірі 191 070,00 грн, що становить 20% від вартості невиконаних робіт (6075,00 га (об`єм невиконаних робіт) *158,00 грн (вартість 1 га).

Відповідач за зустрічним позовом заперечує проти задоволення позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні з таких підстав:

- в Додатку №1 до Договір сторони погодили орієнтовний об`єм виконання робіт позивачем. Умовами Договору передбачено, що фактичний об`єм робіт може коригуватись сторонами в процесі виконання Договору і відображається в акті здачі-приймання виконаних робіт. Претензій і зауважень щодо якості, своєчасності і обсягу виконаних робіт за Договором до моменту подання зустрічного позову позивач до відповідача не заявляв;

- відповідач вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду із позовом про стягнення штрафу, шо є підставою для відмови у позові.

Позивач за зустрічним позовом заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві,

- укладеним між сторонами Договором не передбачено обов`язкового попереднього надсилання листів з метою врегулювання спору;

- відповідно до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293Цивільного кодексу України, продовжуються на строк його дії. Оскільки кінець строку для звернення з зустрічним позовом про стягнення штрафу за Договором (спеціальна позовна давність в 1 рік) припадав на жовтень 2022, а отже на період дії в Україні військового стану, то відповідно до вищевказаних положень ЦК України, він продовжений на строк його дії.

Заперечень у встановлений строк до суду не надходило.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

13.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гетьманське (далі Замовник) та Фізичною особою-підприємцем Луцкевичем Ігорем Володимировичем (далі Підрядник) було укладено договір №13/08-2 підряду на проведення сільськогосподарських робіт (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Підрядник зобов`язується за завданням Замовника протягом визначеного в Договорі строку виконати роботу на полях Замовника (далі - Робота та/або Роботи). Під Роботою сторони розуміють наступне: Десикація соняшнику 13 900 га.

Згідно з п. 1.2 Договору Замовник доручає, а Підрядник приймає на себе зобов`язання своїми силами і за свій рахунок виконати агрохімічні роботи по обробці посівів в порядку і строки, передбачені цим Договором.

Робота здійснюється сільськогосподарською технікою, що належить та/або перебуває в користуванні Підрядника, а саме літаком АН-2 (п. 1.4 Договору).

За умовами п. 1.6, 1.7 Договору Робота виконується Підрядником у строк (термін) за домовленістю із замовником. Сторони шляхом укладення відповідної Додаткової угоди можуть передбачити інший строк (термін) виконання Робіт.

Підрядник зобов`язаний поставити Техніку, визначену в п. 1.4. Договору, до місця виконання Роботи та здійснити всі необхідні дії для налагодження Техніки, не пізніше ніж за два календарні дні до моменту початку строку (терміну) виконання Робіт. Замовник повинен попередити про початок робіт за 5 днів.

У п. 1.9.1 Договору сторони дійшли згоди, що фактичний обсяг робіт може коригуватися сторонами в процесі виконання цього Договору і відображається в акті здачі-приймання виконаних робіт, який є невід`ємною частиною цього договору.

Про зміну обсягу робіт, виду, терміну робіт Замовник зобов`язаний попередити Виконавця не пізніше ніж за 5 днів до початку робіт (п. 1.11 Договору).

Відповідно до п. 2.1.1, 2.1.3 Договору Підрядник зобов`язаний: особисто або за допомогою орендованої Техніки виконувати визначену цим Договором Роботу в строк, що визначений Договором; при неможливості в передбачений цим Договором строк виконати Роботу негайно повідомити про це Замовника шляхом поштового, факсимільного відправлення відповідного листа та/або засобами телефонного зв`язку.

За умовами п. 2.4.1, 2.5.1 Договору Замовник зобов`язаний приймати від Підрядника результати виконаної Роботи, якщо вони відповідають умовам Договору, оплачувати їх в порядку та в строк, передбачені цим Договором; Замовник має право відмовитись від прийняття результатів виконання Робіт, якщо вони не відповідають умовам Договору, шляхом направлення відповідного листа до Підрядника з мотивованим обґрунтуванням такої відмови в строк не пізніше 5 робочих днів з моменту отримання від Підрядника Акта приймання-передачі виконаних робіт.

Згідно з п. 3.1, 3.2 Договору за виконання визначених цим Договором Робіт, Замовник виплачує Підряднику суму грошових коштів у розмірі, що визначається Додатком №1 до даного Договору, який є його невід`ємною частиною.

Оплата за виконані Роботи здійснюється: 50% вартості перед початком роботи, 50% не пізніше 5 банківських днів з моменту підписання Акта приймання-передачі виконаних робіт. Оплата Робіт здійснюється Замовником виключно у національній валюті України - гривні на банківській рахунок Підрядника, визначений у кінці тексту цього Договору.

Пунктом 3.4 Договору передбачено, що здавання Робіт Підрядником та приймання їх Замовником оформлюється Актом приймання-передачі виконаних робіт, який підписується уповноваженими представниками Сторін. При цьому Сторони підписанням цього Договору погодили, що Акт оформляється один раз на 10 робочих днів. Обов`язок по оформленню Акта приймання-передачі виконаних робіт з урахуванням відповідних вимог Додатків до цього Договору, покладається на Підрядника.

Акт приймання-передачі виконаних робіт надається Підрядником Замовнику та повинен бути підписаний останнім не пізніше 5 робочих днів з моменту його отримання Замовником. Підрядник може додатково для пришвидшення обміну Актами, направити його копію Замовнику засобами електронної пошти (п. 3.5 Договору).

Відповідно до п. 4.1.3 Договору у випадку безпідставної відмови Підрядника від виконання Робіт та/або їх частини Підрядник сплачує на користь Замовника штраф у розмірі 20% від вартості таких Робіт. Відмовою Підрядника від виконання Робіт також вважається самовільне залишення місця виконання Робіт без згоди Замовника. Накладення штрафу не допускається, якщо така відмова спричинена протиправними діями/рішеннями Замовника.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2021 (п. 7.1, 7.2 Договору).

13.08.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Гетьманське (далі Замовник) та Фізичною особою-підприємцем Луцкевичем Ігорем Володимировичем (далі Підрядник) підписано Додаток №1 до Договору, у якому сторони погодили наступне:

1. Найменування та характеристики техніки, якою будуть виконуватися Роботи Підрядником: а) Літак АН-2;

1.2. Орієнтовний об`єм виконання Робіт Підрядником становить: 13 900 га.

2. Сторони згідно з п. 3.1. Договору погодили наступні ціни на виконання Робіт, визначені в п. 1.1 Договору, а саме: вартість внесення за 1 га грн без ПДВ становить: 158,00 грн.

2.1. Загальна вартість робіт становить 2 196 200,00 грн.

2.2. Оплата Робіт Замовником здійснюється на банківський рахунок Підрядника в національній валюті України гривні згідно з умовами договору, визначених в п. 3.2.

3.3. Остаточна сума Договору визначається як сума вартостей по усіх підписаних Сторонами Актах приймання-передачі виконаних робіт.

На Договорі та на Додатку №1 від імені Підрядника міститься підпис ФОП Луцкевича І. В., а від імені Замовника директора ТОВ «Гетьманське» Яременка А. В., а також відбитки печаток цих сторін.

28.08.2021 ТОВ «Гетьманське» перерахувало ФОП Луцкевичу І. В. кошти за проведення робіт з десикації соняшнику у розмірі 1 098 100,00 грн, що становить 50% від вартості, визначеної у Додатку №1, на підтвердження чого надано платіжне доручення №9757 від 28.08.2021 та банківську виписку.

03.10.2021 Підрядник склав акт (далі Акт), у якому зазначено, що ФОП Луцкевич І. В. здав, а ТОВ «Гетьманське» в особі директора Яременка А. В. прийняв виконання з 05.09.2021 по 03.10.2021 робіт з десикації соняшника обсягом 7825 га загальною вартістю 1 236 350,00 грн. У вказаному Акті вказано оцінку робіт: «Добре. Згідно технології. Карантинні заходи виконані».

На Акті містяться підписи від імені підрядника та Замовника, а також відбитки печаток цих сторін.

ФОП Луцкевич І. В. вказує, що ним виконані роботи за Договором на загальну суму 1 236 350,00 грн, вартість яких ТОВ «Гетьманське» оплачено частково у розмірі 1 098 100,00 грн, а отже залишок заборгованості становить 138 250,00 грн.

ФОП Луцкевич І. В. надав претензії №19 від 26.10.2021, №22 від 11.11.2021, №29 від 22.11.2021 про сплату заборгованості за Договором, адресовані ТОВ «Гетьманське», з доказами направлення двох останніх на адресу товариства.

ТОВ «Гетьманське» не визнає факту існування заборгованості за Договором та вважає, що ФОП Луцкевич І. В. не тільки не надав належних доказів обсягу виконаних ним робіт, а і не виконав їх у повному обсязі.

Оцінка суду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл.

Згідно з ч. 1 ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Відповідно до ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Статтею 854 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Щодо первісного позову.

Як встановив суд, за умовами п. 1.1, 1.2, 1.6, 2.4.1 3.2 Договору ФОП Луцкевич І. В. (Підрядник) зобов`язався за завданням ТОВ «Гетьманське» (Замовник) виконати роботи з десикації соняшника літаком АН-2 на полях Замовника площею 13 900 га, а останній - прийняти та оплатити ці роботи у такому порядку: 50% вартості робіт перед початком роботи, а решта 50% вартості не пізніше 5 банківських днів з моменту підписання Акта приймання-передачі виконаних робіт.

У Додатку №1 до Договору сторони узгодили вартість робіт, а саме: 158,00 грн без ПДВ за 1 га, а загальна вартість робіт із розрахунку виконання робіт орієнтовним об`ємом 13 900,00 га становить 2 196 200,00 грн.

На виконання умов спірного договору ТОВ «Гетьманське» перерахувало ФОП Луцкевичу І. В. передоплату у розмірі 1 098 100,00 грн, що становить 50% від загальної вартості робіт, визначеної у Додатку №1.

ФОП Луцкевич І. В. стверджує про виконання ним робіт за Договором на загальну суму 1 236 350,00 грн, на підтвердження чого надав акт від 03.10.2021.

У наданому акті вказано, що у період з 05.09.2021 по 03.10.2021 ФОП Луцкевич І. В. виконав роботи з десикації соняшника на площі 7825 га.

ТОВ «Гетьманське» не заперечує проти наявності між сторонами спірних договірних відносин, виконання ФОП Луцкевичем І. В. робіт, за які було сплачено передоплату, однак вважає, що Підрядником не доведено обсягу виконаних робіт, оскільки акт від 03.10.2021 не відповідає положенням п. 1.1, 3.4 Договору щодо періоду складання акта та обсягу робіт та підписаний не директором Замовника, а іншою особою.

Щодо невідповідності зазначеного в Акті від 03.10.2021 обсягу виконаних робіт, погодженому в Договорі.

У п. 1.1 Договору зазначено, що під роботою сторони у цьому договору розуміють десикацію соняшника 13 900 га.

Разом з тим, у Додатку №1 зазначено, що орієнтовний об`єм виконання робіт Підрядником становить 13 900,00 га.

Слід зазначити, що додаток до договору - це документ, який містить доповнення, уточнення, додаткові роз`яснення, пояснення умов договору, перелік конкретних товарів, послуг тощо. Тобто додаток до договору - це документ, який уточнює або більш детально розкриває зміст договірних умов.

При цьому п. 1.9.1 Договору сторонами також узгоджено, що фактичний обсяг робіт може коригуватися сторонами в процесі виконання цього Договору і відображається в акті здачі-приймання виконаних робіт, який є невід`ємною частиною цього договору.

Тобто за змістом п. 1.2 Додатку №1 до Договору, п. 1.9.1 Договору обсяг (площа) робіт 13900 га, яка вказана у п. 1.1. Договору, не є остаточним, а лише орієнтовним розміром, оскільки може змінюватись в процесі виконання цього Договору.

Пунктом 3.4 Договору передбачено, що здавання виконаних робіт Підрядником та приймання їх Замовником оформлюється Актом приймання-передачі виконаних робіт, який складається один раз на 10 робочих днів. Обов`язок з оформлення Акта покладається на Підрядника.

Таким чином, умовами Договору не передбачено складання лише одного акта приймання-передачі виконаних робіт і саме на обсяг, вказаний у п. 1.1 Договору, оскільки фактичний обсяг може коригуватись, а виконання робіт може оформлюватись декількома актами.

Щодо періоду складання Акта.

Так, п. 3.4 Договору передбачено складання акта приймання-передачі виконаних робіт один раз на 10 робочих днів, однак зі спірного акта вбачається, що він складений за виконані у період з 05.09.2021 по 03.10.2021 роботи, тобто за 20 робочих днів.

За умовами Договору акти приймання-передачі виконаних робіт є документами, які підтверджують виконання ФОП Луцкевичем І. В. зобов`язання з надання послуг ТОВ «Гетьманське», а також виникнення у останнього зобов`язання з їх оплати.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (у редакції, чинній на момент складення спірного Акта) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України:

назву документа (форми);

дату складання;

назву підприємства, від імені якого складено документ;

зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Згідно з п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (у редакції, чинній на момент складення спірного Акта), первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у грошовому та за можливості у натуральних вимірниках), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, спірний акт є первинним бухгалтерським документом в розумінні вказаних положень законодавства та повинен відповідати зазначеним вимогам.

Наданий ФОП Луцкевичем І. В. Акт містить усі обов`язкові реквізити, передбачені для первинних документів, у тому числі назву, дату його складання, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції (у натуральному виразі), а неістотний недолік в його оформленні, що виражається у періоді його складення, не може бути підставою для неврахування його як доказу за умов відповідності цього Акта вимогам, що ставляться до первинних документів.

Щодо підписання спірного акта з боку ТОВ «Гетьманське».

Як встановив суд, на Акті містяться підписи від імені Підрядника та Замовника, а також відбитки печаток цих сторін. Зі змісту цього Акта вбачається, що роботи здав безпосередньо ФОП Луцкевич І. В., а прийняв директор ТОВ «Гетьманське» Яременко А. В.

Проте ТОВ «Гетьманське» заперечує проти того, що підпис на Акті належить саме Яременку А. В., при цьому жодних обґрунтувань, що стали підставою для такого висновку, товариство не навело.

Суд зазначає, що встановлення таких обставин як підписання спірного акта ОСОБА_1 або іншою особою потребує спеціальних знань.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

У статті 1 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Згідно з ч. 3, 5 статті 99 Господарського процесуального кодексу України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта.

Відповідно до п. 1.1, 1.3 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 за № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України №1950/2 від 26.12.2012) основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (літерних та цифрових) і підпису. Такою експертизою вирішуються і деякі неідентифікаційні завдання (установлення факту виконання рукописного тексту під впливом будь-яких факторів, що заважають (природних: хворобливий стан, хронічні захворювання, вікові зміни; тимчасових зовнішніх: незвичне тримання засобу для писання, незвична поза, обмеження зорового контролю тощо; тимчасових внутрішніх: алкогольне сп`яніння, фармакологічні, наркотичні засоби тощо; штучних: викривлення письма зміненими рухами); визначення статі виконавця, а також належності його до певної групи за віком тощо).

Об`єктом почеркознавчої експертизи є почерковий матеріал, в якому відображені ознаки почерку певної особи у тому обсязі, в якому їх можна виявити для вирішення поставлених завдань.

Для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.

Для проведення досліджень орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), повинен(на) надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації.

Таким чином, для проведення почеркознавчої експертизи, окрім визначення експертної установи та переліку питань, які підлягають вирішенню, необхідним є надання оригіналу спірного акта, а також вільних, умовно-вільних та експериментальних зразків почерку особи, яка підлягає ідентифікації.

Проте ТОВ «Гетьманське», як особа, що заперечує проти підписання спірного акта від імені ТОВ «Гетьманське» ОСОБА_1 , жодних клопотань про призначення у справі почеркознавчої експертизи не заявляло, переліку питань, інформації щодо знаходження вільних та умовно-вільних зразків, необхідних для проведення експертизи не зазначило, як і не вказав про можливість надання ОСОБА_1 експериментальних зразків.

Наведене свідчить про пасивну процесуальну поведінку ТОВ «Гетьманське», яке обмежилося лише твердженнями про непідписання ОСОБА_1 спірного акта, але жодних дій для встановлення таких обставин не здійснило.

Крім того, на спірному акті міститься відбиток печатки ТОВ «Гетьманське».

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 58-1 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим.

Наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків.

Водночас відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 23.07.2019 у справі №918/780/18, печатка відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин.

Встановивши наявність відбитку печатки відповідача на спірних документах та, враховуючи, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, актах, суди мають дослідити питання встановлення обставин, що печатка була загублена відповідачем, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа.

З`ясування відповідних питань і оцінка пов`язаних з ними доказів має істотне значення для вирішення такого спору, оскільки це дозволило б з максимально можливим за цих обставин ступенем достовірності ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних господарських операцій.

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 910/6216/17 та від 05.12.2018 у справі № 915/878/16.

Однак матеріали справи не містять доказів, наданих ТОВ «Гетьманське» в порядку ч.1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, які б свідчили про втрату, підробку чи інше незаконне заволодіння та використання третіми особами, всупереч його волі, печатки підприємства та проставлення відтиску від імені ТОВ «Гетьманське» на спірному акті, у тому числі не доведено факт звернення ТОВ «Гетьманське» до правоохоронних органів з приводу вказаного.

Відповідно до ч. 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність.

Згідно зі статтею 13 вказаного Кодексу судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності сторін полягає в тому, що сторони у процесі зобов`язані в процесуальній формі довести свою правоту: за допомогою поданих ними доказів переконати суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень.

Передбачивши право учасникам спору на подання своїх доводів та підтверджуючих певні обставини доказів, законодавець встановлює й процесуальні обов`язки таких учасників шляхом визначення певного процесуального порядку реалізації відповідних прав, у разі недотримання яких без поважних причин настають відповідні негативні наслідки для такого учасника у вигляді неприйняття судом його аргументів, оскільки неподання відповідних доказів найчастіше пояснюється неналежною підготовкою сторони до розгляду справи.

За змістом статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18(пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що ТОВ «Гетьманське» не довело жодними доказами непідписання спірного акта від імені товариства директором Яременком А. В., підпис якого скріплений печаткою ТОВ «Гетьманське».

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

У свою чергу, такі додаткові обставини як: наявність на спірному акті такого ж відбитку печатки, що і на спірних договорі та Додатку №1 до нього, з підписанням яких ТОВ «Гетьманське» погоджується, додатково підтверджують вірогідність правомірності складання та підписання цього Акта від імені ТОВ «Гетьманське».

Враховуючи надані сторонами докази, суд вважає, що найбільш вірогідним є підписання акта від 03.10.2021 з боку ТОВ «Гетьманське» саме директором Яременком А. В.

Суд також звертає увагу, що ТОВ «Гетьманське» не надало жодних доказів (фінансово-господарської звітності, податкової звітності, бухгалтерського обліку тощо) та не заявило будь-яких клопотань про встановлення відповідних обставин щодо відсутності або спростування факту руху відповідних активів та/або зміни його фінансового стану підприємства по відношенню до спірних взаємовідносин.

Таким чином, враховуючи погодження сторонами у спірному договорі умов, за яких здавання та прийняття робіт оформлюється актом приймання-передачі виконаних робіт, відповідно наявність підпису директора ТОВ «Гетьманське» Яременка А. В., тобто уповноваженої особи відповідача за первісним позовом, на спірному акті свідчить про прийняття ТОВ «Гетьманське» зазначеного в ньому обсягу робіт.

Крім того, заперечуючи проти підписання спірного акта директором ТОВ «Гетьманське» Яременком А. В., відповідач не заперечує проти виконання робіт з десикації соняшника за Договором, лише вважає недоведеним обсяг спірних робіт.

При цьому підставою зустрічного позову ТОВ «Гетьманське» є невиконання ФОП Луцкевичем І. В. спірних робіт у передбаченому Договором обсязі.

Так, ТОВ «Гетьманське» здійснило нарахування штрафу у розмірі 191 070,00 грн, що становить 20% від вартості невиконаних робіт (6075,00 га (об`єм невиконаних робіт) *158,00 грн (вартість 1 га). З наданого розрахунку вбачається, що об`єм невиконаних робіт визначений шляхом віднімання вказаного у п. 1.1 Договору обсягу (13 900 га) від обсягу, вказаного у спірному акті (7825 га).

Тобто фактично у зустрічному позові ТОВ «Гетьманське» визнає факт виконання ФОП Луцкевичем І. В. робіт загальним обсягом 7825 га.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України справедливість, добросовісність та розумність є загальними засадами цивільного законодавства.

Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість (подібна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.11.2021 у справі №910/8482/18 (910/4866/21), від 04.08.2021 у справі №185/446/18, від 07.10.2020 у справі №450/2286/16-ц).

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) ґрунтується ще на римській максимі «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium міститься принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (постанови Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №390/34/17, від 08.06.2022 у справі №910/9397/20, від 03.08.2022 у справі №910/5408/21).

Отже, на суперечливість поведінки ТОВ «Гетьманське» вказують такі його дії, як: з одного боку, невизнання обсягу виконаних ФОП Луцкевичем І. В. робіт, вказаного у спірному акті, при цьому не заперечуючи проти їх виконання, а з іншого боку подання ним зустрічного позову щодо нарахування штрафу за невиконання робіт за спірним договором у повному обсязі, де враховано обсяг робіт згідно з спірним актом.

Щодо строку оплати вартості спірних робіт.

ТОВ «Гетьманське» зазначає, що строк оплати вартості робіт за спірним актом настає з наступного дня після підписання цього акта, який повинен бути наданий Замовнику та підписаний протягом п`яти банківських днів з моменту його отримання.

Проте ТОВ «Гетьманське» вважає, що доказів, які б підтверджували надання Замовнику спірного акта, а головне дату його отримання і підписання його саме 03.10.2021, ФОП Луцкевич І. В. суду не надав, а тому у даному випадку має місце прострочення кредитора, а не боржника.

Відповідно до вимог ч. 4 статті 612, ч. 1, 2 статті 613 ЦК України прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

За умовами п. 3.2 Договору оплата за виконані Роботи здійснюється: 50% вартості перед початком роботи, 50% не пізніше 5 банківських днів з моменту підписання Акта приймання-передачі виконаних робіт.

Отже, настання обов`язку у Замовника оплатити вартість виконаних Підрядником робіт пов`язується саме з датою підписання акта приймання-передачі виконаних робіт.

Як встановив суд, спірний акт був підписаний Замовник, що свідчить про його фактичне отримання останнім.

При цьому спірний акт складений 03.10.2021, будь-яких інших дат щодо його підписання як з боку Підрядника, так із боку Замовника, які могли бути зазначені у разі його підписання в інший день, цей акт не містить.

Відтак суд вважає, що спірний акт був підписаний сторонами в день його складення, тобто 03.10.2021.

Таким чином, суд відхиляє доводи ТОВ «Гетьманське» про те, що у даному випадку мало місце прострочення кредитора, зважаючи на встановлені судом обставини отримання та підписання спірного акта Замовником.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що останнім днем виконання ТОВ «Гетьманське» свого обов`язку з оплати вартості робіт за спірним актом є 08.10.2021.

Відповідно до спірного акта ФОП Луцкевич І. В. виконав роботи на загальну суму 1 236 350,00 грн, за які ТОВ «Гетьманське» сплатило передоплату у розмірі 1 098 100,00 грн, а отже залишок заборгованості за спірні роботи становить 138 250,00 грн.

Оскільки ТОВ «Гетьманське» у порушення ст. 525, 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України взятих на себе зобов`язань не виконало та не сплатило ФОП Луцкевичу І. В. кошти за виконані роботи у повному обсязі у встановлений у Договорі строк, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з ТОВ «Гетьманське» заборгованості у розмірі 138 250,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Позивач також просить стягнути з відповідача 7 795,03 грн 3% річних за період з 09.10.2021 по 25.08.2023 та 47 792,72 грн інфляційних втрат, нарахованих за жовтень 2021-липень 2023 року.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

При розрахунку інфляційних втрат, у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, і Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України від 27.07.2007 № 265. Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 1078).

При цьому величина приросту споживчих цін (сукупний індекс інфляції) має заокруглюватись до десяткового числа після коми.

Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23.09.2021 у справі 924/2/21.

Як встановив суд, ТОВ «Гетьманське» оплатити кошти за виконані ФОП Луцкевичем І. В. роботи у строк до 08.10.2021, а отже прострочення виконання такого обов`язку має місце з 09.10.2021.

Отже, доводи ТОВ «Гетьманське» про недоведення ФОП Луцкевичем І. В. початку строку нарахування 3% річних та інфляційних втрат є необґрунтованими.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, дійшов висновку про правильне їх нарахування, а тому вони підлягають стягненню з ТОВ «Гетьманське» у заявленому розмірі.

Щодо зустрічного позову.

ТОВ «Гетьманське» на підставі 4.1.3 Договору здійснило нарахування ФОП Луцкевичу І. В. штрафу у розмірі 191 070,00 грн, оскільки вважає, що він не виконав своїх зобов`язань за Договором в частині десикації соняшника на площі 6075 га.

Частина 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачає, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Зі ст. 230 Господарського кодексу України випливає, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У п. 4.1.3 Договору сторони погодили, що у випадку безпідставної відмови Підрядника від виконання Робіт та/або їх частини Підрядник сплачує на користь Замовника штраф у розмірі 20% від вартості таких Робіт. Відмовою Підрядника від виконання Робіт також вважається самовільне залишення місця виконання Робіт без згоди Замовника. Накладення штрафу не допускається, якщо така відмова спричинена протиправними діями/рішеннями Замовника.

Як вже зазначав суд, сторони у Договорі погодили орієнтовний об`єм виконання Підрядником робіт 13 900 га.

Зі змісту положень 1.11, 1.9.1, Договору слідує, що фактичний обсяг робіт може змінюватись як до початку їх виконання, про що Замовник зобов`язаний попередити Виконавця не пізніше ніж за 5 днів до їх початку, так і в ході виконання робіт, що відображається в акті здачі-приймання виконаних робіт.

Відповідних повідомлень про зміну Замовником обсягу робіт до початку їх виконання матеріалами справи не містять.

Відповідно до спірного акта обсяг виконаних Підрядником робіт становить 7 825 га.

При цьому ТОВ «Гетьманське» не надало жодних доказів звернення до Підрядника стосовно невиконання робіт з десикації соняшника у повному обсязі (на площі 6075 га) та вимогою їх виконання, у тому числі після звернень Підрядника щодо сплати заборгованості, які надсилались йому майже одразу після підписання акта виконаних робіт та ще до закінчення строку дії Договору.

Не надано суду і жодних доказів вжиття ТОВ «Гетьманське» заходів щодо стягнення з ФОП Луцкевича І. В. штрафу за невиконання частини спірних робіт більш ніж два роки, окрім заявлення зустрічного позову виключно у зв`язку зі зверненням останнього до суду про стягнення заборгованості за виконані роботи.

Крім того, у спірному акті міститься погодження сторонами твердження «Карантинні заходи виконані», що в розрізі наведених обставин суд вважає більш вірогідним підтвердженням того, що виконані усі необхідні карантинні заходи, які є предметом Договору.

Підписання акта виконаних робіт не через 10 робочих днів (а через двадцять), відсутність інших актів та вимог ТОВ «Гетьманське» про подальше виконання робіт більш вірогідно свідчать про те, що у даному випадку має місце добровільне та узгоджене сторонами відхилення від умов п. 3.4 Договору в частині складання акта кожні 10 робочих днів і підписання цього акта саме як остаточного з відкоригованим загальним обсягом у розумінні п. 1.9.1, першого речення п. 3.4 Договору, п. 3.3 Додаткової угоди №1.

Тобто фактичний обсяг робіт відповідно до положень п. 1.9.1 Договору був відкоригований та погоджений сторонами в процесі виконання цього Договору і відображений у спірному акті.

У цьому випадку суд також застосував принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав), оскільки за твердженнями представника ТОВ «Гетьманське» саме Замовник розробив умови Договору, а отже несе ризик, пов`язаний із неточністю такої умови до договору.

За наведених обставин у їх сукупності, суд доходить висновку про відсутність підстав для застосування до ФОП Луцкевича І. В. штрафу відповідно до п. 4.1.3 Договору, зважаючи на недоведеність Замовником відмови Підрядника від виконання частини спірних робіт, а відтак зустрічні позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо заяви ФОП Луцкевича І. В. про застосування строку позовної давності суд зазначає, що позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи, тобто суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Оскільки суд відмовив у задоволенні зустрічного позову, питання щодо застосування строків позовної давності не розглядається.

Висновки суду.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясовано усі питання, винесені на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню, а у зустрічному позові необхідно відмовити.

Щодо судових витрат.

За приписами ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Щодо судових витрат ФОП Луцкевича І. В.

За подання первісного позову ФОП Луцкевич І. В. повинен був сплатити судовий збір у розмірі 2 910,27 грн.

Оскільки первісний позов задоволено повністю, розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача за первісним позовом, становить 2 910,27 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представник ФОП Луцкевича І. В. у судовому засіданні у порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України заявила про подання доказів витрат професійну правничу допомогу адвоката протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення у цій справі.

Щодо судових витрат ТОВ «Гетьманське».

Оскільки у зустрічному позові відмовлено, судові витрати, понесені ТОВ «Гетьманське», стягненню з ФОП Луцкевича І. В. не підлягають.

Керуючись ст. 13, 14, 42, 73-80, 86, 129, 165, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Первісний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» (, вул. ім. Віктора Ющенка, буд. 61, м. Батурин, Ніжинський район, Чернігівська область, 16512) на користь Фізичної особи-підприємця Луцкевича Ігоря Володимировича (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 138 250,00 грн заборгованості за виконані роботи, 7 795,03 грн 3% річних, 47 972,75 грн інфляційних втрат та 2 910,27 грн витрат зі сплати судового збору.

3. У задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 29.12.2023.

Суддя В. В. Шморгун