РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.12.2023Справа № 910/19505/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСАГІС" (вул. Фонтанська дорога, 16/6, Одеса, Одеська область, 65049, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест Хаус" (пл. Солом`янська 2, Київ, 03035, )

про стягнення 150 000, 00 грн,

Без повідомлення (виклику) представників учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІСАГІС" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест Хаус" про стягнення 150 000, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок розгляду судвої справи №916/2284/20 Товариством з обмеженою відповідальністю "ІСАГІС" понесено витрати на правову допомогу у розмірі 100 000, 00 грн, та внаслідок дій відпоівдача було завдано 50 000, 00 грн моральної шкоди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.2021 вказану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений судом строк від позивача надійшли докази усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників учасників справи.

20.01.2022 до відділу діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест Хаус" надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки витрати на правничу допомогу, які позивач просить стягнути в якості матеріальної шкоди, могли бути відшкодовані в порядку ст. 129 ГПК України в межах справи №916/2284/20, та докази на підтвердження їх розміру мали бути подані до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення за умови подання відповідної заяви до закінчення судових дебатів, чого позивачем зроблено не було. Водночас, позивачем не обґрунтовано, у чому саме полягало приниження його ділової репутації, а відтак відсутні підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди.

Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив, передбаченим приписами статті 166 Господарського процесуального кодексу України, не скористався.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Імексбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісагіс», Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБ Полонекс» про:

- визнання недійсним договору купівлі-продажу (нерухоме майно), укладеного між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ісагіс», посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левчук О.С. 24.07.2020 за реєстровим номером 768;

- визнання недійсним договору купівлі-продажу (нерухоме майно), укладеного між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ісагіс», посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левчук О.С. 24.07.2020 за реєстровим номером 769;

- визнання недійсним договору №128 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 24.07.2020 укладеного між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ісагіс»;

- визнання недійсним договору №129 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 24.07.2020 укладеного між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ісагіс»;

- визнання недійсним договору №130 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 24.07.2020 укладеного між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ісагіс»;

- визнання недійсним договору №130/1 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 24.07.2020 укладеного між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ісагіс», посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левчук О.С. 24.07.2020 за реєстровим номером 762;

- визнання недійсним договору №130/2 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 24.07.2020 укладеного між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ісагіс», посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левчук О.С. 24.07.2020 за реєстровим номером 763;

- визнання недійсним договору №130/3 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 24.07.2020 укладеного між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ісагіс»;

- визнання недійсним договору №131 купівлі-продажу майнових прав від 24.07.2020 укладеного між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ісагіс»;

- визнання недійсним договору №131/1 купівлі-продажу майнових прав, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ісагіс», посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левчук О.С. 24.07.2020 за реєстровим номером 764;

- визнання недійсним договору №131/2 купівлі-продажу майнових прав, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ісагіс», посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левчук О.С. 24.07.2020 за реєстровим номером 765;

- визнання недійсним договору №131/3 купівлі-продажу майнових прав від 24.07.2020 укладеного між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ісагіс»;

- визнання недійсним договору №132 купівлі-продажу рухомого майна (основних засобів) від 24.07.2020, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ісагіс»;

- визнання недійсним договору №133 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 24.07.2020 укладеного між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ісагіс»;

- визнання недійсним договору №133/1 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ісагіс», посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левчук О.С. 24.07.2020 за реєстровим номером 766;

- визнання недійсним договору №133/2 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ісагіс», посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левчук О.С. 24.07.2020 за реєстровим номером 767;

- визнання недійсним протоколу електронного аукціону від 30.04.2020 № UA-EA-2020-04-17-000019-b від 30.04.2020;

- скасування результатів електронного аукціону, оформленого протоколом електронного аукціону № UA-EA-2020-04-17-000019-b від 30.04.2020;

- стягнення з відповідачів на користь позивача 65 162,00 грн сплачених позивачем судових витрат.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.12.2020 у задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з означеним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило: скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 15.12.2020 у справі №916/2284/20 повністю і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» в повному обсязі.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.05.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» залишено без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 15.12.2020 у справі № 916/2284/20 без змін.

В той же час, як зазначає позивач, ним понесено витрати на правничу допомогу у розмірі 100 000, 00 грн, що підтверджується: копією договору про надання правової допомоги №56 від 01.09.2020; копією додаткової угоди №01 від 01.09.2021 до договору №56 від 01.09.2020 про надання правової допомоги; копію акту приймання-передачі наданих послуг №1 від 23.09.2021; копію платіжного доручення №75 від 06.10.2021; копію акту приймання передачі наданих послуг №2 від 01.12.2020; копію платіжного доручення №86 від 04.12.2021; копію акту приймання-передачі наданих послуг №3 від 01.12.2020; копія платіжного доручення №108 від 01.09.2021; копію акту приймання-передачі наданих послуг №4 від 10.03.2021; копію платіжного доручення №133 від 16.03.2021; копію договору про надання правової допомоги №17 від 18.01.2021; копію договору про надання правової допомоги №42 від 02.09.2020; копію договору про надання правової допомоги №42 від 02.09.2020; копію договору про надання правової допомоги №21/1 від 02.09.2020; копію договору про надання правової допомоги №41 від 01.09.2020; копію договору про надання правової допомоги №10/1 від 10.10.2020; копію договору про надання адвокатських послуг №40 від 01.09.2020; копію договору про надання правової допомоги №40 від 01.09.2020.

Крім того, за твердженням позивача, ним понесено моральну шкоду, яку останній оцінює у розмірі 50 000, 00 грн, що полягала у приниженні ділової репутації юридичної особи.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В силу приписів статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно із статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

Тобто, слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Водночас, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить суд стягнути 100 000, 00 грн як матеріальну шкоду витрати на професійну правничу допомогу, які понесені позивачем під час розгляду господарської справи №916/2284/20.

Стаття 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності є:

1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;

4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні;

5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;

6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;

7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань;

9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Витрати на професійну правничу допомогу є різновидом судових витрат, порядок відшкодування яких встановлений главою 8 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом ч. 1, 3 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно зі ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з приписами ч. 1, 2. ст. 244 ГПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, за приписами ст. 244 ГПК України слідує, що додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.

Таким чином відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

В разі коли сторона не надала суду доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у строк, визначений частиною восьмою статті 129 ГПК України, суд не має підстав для розподілу здійснених стороною витрат на професійну правничу допомогу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 927/26/18.

При цьому, матеріали справи не містять доказів дотримання позивачем порядку подання доказів понесених ним судових витрат, передбаченого частиною 8 ст. 129 ГПК України під час розгляду справи № 927/26/18.

Водночас, чинне законодавство України не передбачає іншого (альтернативного) порядку відшкодування судових витрат, понесених стороною, на користь якої ухвалене судове рішення у господарській справі, ніж визначеного положеннями глави 8 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак, позивачем не доведено наявності всіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, зокрема причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою боржника та шкодою; вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь 50 000, 00 грн моральної шкоди, суд зазначає наступне.

За змістом статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті.

Отже, ураховуючи загальні підстави цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Втім, звертаючись з вимогою про відшкодування моральної шкоди, позивач не надали суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження факту приниження ділової репутації юридичної особи позивача. Позивачем не доведено наявності усіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення для відшкодування моральної шкоди (факт наявності моральної шкоди, обґрунтування визначення розміру моральної шкоди та причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та завданням такої шкоди позивачу).

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у зв`язку з їх недоведеністю.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про обов`язок відповідача відшкодувати заявлену до стягнення шкоду, а також не надано доказів на обґрунтування підстав та розміру для стягнення моральної шкоди.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 86, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСАГІС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвест Хаус" про стягнення 150 000, 00 грн відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 22.12.2023

Суддя Наталія ЯГІЧЕВА