РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.12.2023Справа № 910/16145/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Державного підприємства "Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування"

про стягнення заборгованості в розмірі 99 838,20 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» про стягнення заборгованості в розмірі 99 838,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 207822672, в частині виплати страхового відшкодування потерпілій особі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.10.2023 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/16145/23. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

02.11.2023 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач, заперечуючи проти позову зазначає, що 27.10.2022 представником відповідача було організовано та проведено детальний огляд транспортного засобу марки «Газ», д.н.з. НОМЕР_1 , з метою фіксації пошкоджень отриманих внаслідок ДТП та визначення вартості матеріального збитку, завданого позивачу, в зв`язку з чим, оскільки автомобіль позивача було оглянуто з дотриманням строків визначених в ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на відповідача не може бути покладено витрати позивача, що стосуються наданих експертних послуг. Відповідач зазначає, що Акт огляду пошкодженого транспортного засобу підписаний позивачем без будь-яких претензій чи зауважень до проведеного огляду. Також відповідач зазначає, що рахунок СТО, що наданий позивачем, без наявності квитанції про сплату проведеного відновлювального ремонту та підписаного Акту виконаних робіт, не може слугувати доказом понесених позивачем збитків внаслідок ДТП. Таким чином, відповідач зазначає, що у зв`язку з відсутністю підтвердження проведення відновлювального ремонту транспортного засобу позивачем, страховиком було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 13 308,66 грн.

07.11.2023 представником позивача подано відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що доводи відповідача щодо організації ним огляду транспортного засобу не відповідають дійсності, оскільки за умовами відповідача, поставленими позивачу, саме позивачем було знайдено СТО та організовано виїзд експерта на це СТО, та в подальшому оплачено послуги СТО. Позивач зазначає, що знайшов та звернувся до СТО, яке ремонтує автомобілі відповідної моделі та отримавши рахунок з`ясував, що сума виплачена відповідачем не може покрити навіть вартість деталей, не кажучи вже про послуги з ремонту, а позивач як державне підприємство, не може самостійно нести такі великі витрати з ремонту автомобіля. Також, позивач зазначає, що вартість деталей у звіті, відрізняється від вартості ринкової вартості запасних частин. Крім того, позивач зазначає, що з ремонтної калькуляції вбачається, що вартість шин взагалі не була врахована. Позивач також зазначає, що зі страхового акту вбачається, що страхова компанія зазначила суму 1 521,00 грн. як премію в рахунок франшизи, хоча франшиза складає лише 1500,00 грн.

Відповідач правом на подання заперечень на відповідь на відзив у визначений судом у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 Державне підприємство «Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій» (далі - позивач) є власником автомобіля марки «Газ» д.н.з. НОМЕР_1 .

25.10.2022 о 11 год. 54 хв., в м. Києві на вул. Мечникова, 7, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Skoda» д.н.з. НОМЕР_3 , всупереч п. 10.3 Правил дорожнього руху, під час здійснення маневру розворот, не надав перевагу в русі автомобілю марки «Газ» д.н.з. НОМЕР_1 , спричинивши з ним зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 01.12.2022 у справі № 757/30361/22-п встановлено порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху України, визнано його винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу.

Цивільно-правова відповідальність осіб внаслідок експлуатації автомобіля марки «Skoda» д.н.з. НОМЕР_3 , на момент скоєння вищезазначеної ДТП була застрахована у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» (далі - відповідач), згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 207822672 із лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну у розмірі 130 000 грн. та франшизою у розмірі 1 500,00 грн.

26 жовтня 2022 року позивач звернувся до відповідача із Заявою про настання страхової події та виплату страхового відшкодування.

27.10.2022 проведеного огляд пошкодженого транспортного засобу марки «Газ» д.н.з. НОМЕР_1 , за результатами якого складено Акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість), а також Звіт № 19742 від 07.11.2022 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, відповідно до якого вартість збитків становить 15 903,99 грн. з ПДВ.

08 листопада 2022 року відповідачем складено страховий акт № 2146.609.22.01, згідно з яким пошкодження транспортного засобу автомобіля марки «Газ» д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 13 308,66 грн.

На підставі складеного страхового акту № 2146.609.22.01 від 08.11.2022 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування» сплатило суму страхового відшкодування в розмірі 13 308,66 грн. на рахунок позивача (платіжне доручення № 36302 від 18.11.2022 на суму 13 308,66 грн.

В свою чергу, ТОВ «ГДТ» виставлено позивачу рахунок № 170 від 10.11.2022 на суму 110 851,20 грн., в зв`язку з чим, позивач зазначає, що відповідачем з урахуванням виплаченої суми страхового відшкодування знижено суму страхового відшкодування на 97 542,54 грн., у зв`язку з чим, позивач звернувся до відповідача із Претензією № 620-219 від 03.03.2023 про сплату невиплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 804,00 грн. та 97 542,54 грн., що відповідають реальним витратам на ремонт автомобіля, у відповідь на яку, відповідач Листом вих. № 2146.609.22.01-000817.03 від 14.03.2023 повідомив про відсутність правових підстав для задоволення претензії, у зв`язку з чим, позивач вимушений був звернутись до суду з позовом.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Частинами 1 та 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані окремими законодавчим актом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Крім Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ці відносини регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них (ч. 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Водночас, цією ж статтею визначено, що якщо норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Отже, в цьому випадку питання конкуренції рівнозначних за юридичною силою законодавчих актів врегульовано за законодавчому рівні, визначивши Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» спеціальним. Виходячи з принципу верховенства спеціальних норм над загальними нормами, при конкуренції норм до правовідносин у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів підлягають застосуванню правові механізми, визначені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно з позицією Верховного Суду (постанови № 910/20199/17 від 01.06.2018, № 910/5092/17 від 14.05.2018 та № 922/1436/17 від 10.07.2018) виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Однак спеціальні норми названого Закону обмежують розмір шкоди (збитків), що підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала шкоди, зокрема:

- межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22);

- вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29);

- страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП (пункт 32.4 статті 32);

- не відшкодовується шкода, пов`язана із втратою товарної вартості транспортного засобу (пункт 32.7 статті 32);

- страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами пункту 12.1 статті 12 цього Закону.

Відповідно до п. 34.2 та п. 34.3. ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Як вбачається з матеріалів справи, 26 жовтня 2022 року позивач звернувся до відповідача із Заявою про настання страхової події та виплату страхового відшкодування.

27.10.2022 проведеного огляд пошкодженого транспортного засобу марки «Газ» д.н.з. НОМЕР_1 , за результатами якого складено Акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість), із погодженим переліком пошкоджень, у якому відсутні такі пошкодження як шини та необхідність їх заміни.

Отже, страховик у визначений п. 34.2 ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" строк направив аварійного комісара для проведення огляду, що підтверджується Актом огляду транспортного засобу від 27.10.2022, який підписаний без заперечень та зауважень в тому числі представником позивача, а отже у позивача не виникло права, у відповідності до п. 34.3. ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для самостійного обрання аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди, як наслідок і права на отримання від страховика відшкодування витрат на проведення експертизи, в зв`язку з чим, витрати позивача у розмірі 804,00 грн. сплачені на користь ТОВ «Автосервіс на Волинській» згідно платіжного доручення № 6022 від 01.11.2022 на суму 804,00 грн. із призначенням платежу «за діагностику авто зг.рах. № АСВ0001118 від 27.10.2022» не підлягають відшкодуванню відповідачем.

Відповідно до Звіту № 19742 від 07.11.2022 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, вартість збитків становить 15 903,99 грн. з ПДВ.

При цьому, суд відхиляє посилання позивача на те, що вартість деталей у звіті, відрізняється від вартості ринкової вартості запасних частин, оскільки скріншоти з сайту prom.ua не можуть бути належним та допустимим доказом на підтвердження невідповідності цін у звіті, вартість яких була визначена станом на дату ДТП - 25.10.2022, в той час як доводи позивача зводяться до поточних цін на деталі, тобто через рік від дати ДТП.

Отже, жодних доказів в підтвердження необґрунтованості або ж наявності суперечностей у наданому у Звіті матеріали справи не містять, а позивачем не надано.

За приписами п. 36.2 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

У даному випадку, суд враховує, що доказів на підтвердження факту проведення відновлювального ремонту та його оплати, позивачем до матеріалів справи не надано, а відтак у відповідача не виникло обов`язку з відшкодування суми страхового відшкодування з урахуванням ПДВ.

Суд також враховує, що жодних доказів досягнення між сторонами згоди на перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, матеріали справи не містять, а у поданій Заяві на виплату страхового відшкодування, позивачем вказано про виплату страхового відшкодування на картковий рахунок.

При цьому, суд також враховує, що наданий позивачем рахунок № 170 від 10.11.2022 містить найменування матеріалів та робіт, які відмінні від зафіксованих у Акті огляду транспортного засобу (дефектна відомість) та у відмінній кількості.

В свою чергу, позивач з урахуванням приписів Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», склав страховий акт № 2146.609.22.01 від 08.11.2022, згідно з яким пошкодження транспортного засобу автомобіля марки «Газ» д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 13 308,66 грн.

На підставі складеного страхового акту № 2146.609.22.01 від 08.11.2022 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування» сплатило суму страхового відшкодування в розмірі 13 308,66 грн. на рахунок позивача (платіжне доручення № 36302 від 18.11.2022 на суму 13 308,66 грн.

При цьому судом відхиляються посилання позивача на зменшення суми страхового відшкодування у зв`язку з невірним зазначенням суми франшизи, оскільки у п. 8 Страхового акту № 2146.609.22.01 від 08.11.2022 зазначено суму франшизи у розмірі 1 500,00 грн., яка відповідає франшизі, визначеній у полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 207822672.

Таким чином, позивачем не доведено наявності у відповідача обов`язку з відшкодування різниці між сумою визначеною на підставі рахунку № 170 від 10.11.2022 та сумою, визначеною згідно Звіту № 19742 від 07.11.2022.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з покладенням судового збору на позивача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено: 20.12.2023

Суддя О.А. Грєхова