СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року м. Харків Справа № 917/866/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Попков Д.О.,
суддів Стойка О.В., Істоміна О.А.
секретар судового засідання Лутаєва К.В.
за участю представників:
від позивача Бурба К.В. на підставі ордеру серія ВІ №1175234 від 24.10.2023, свідоцтво серія ПТ №3998 від 29.03.2022;
від відповідача не з`явився;
від третьої особине з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укролія", м.Київ

на рішення господарського суду Полтавської області
ухвалене 03.10.2023 (повний текст підписано 04.10.2023)
у справі №917/866/23 (суддя Безрук Т.М.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укролія", м.Київ
до третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні Відповідача Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Укролія", смт. Диканька, Полтавська область Державний реєстратор юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців Виконавчого комітету Скороходівської селищної ради Бугай Ігоря Валерійовича смт. Скороходове, Полтавська область
про Заборону використовувати комерційне найменування, скасування державної реєстрації

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Укролія" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Укролія" (далі Відповідач) з вимогами про:

- заборонити Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Укролія" використовувати назву "Укролія" у власному найменуванні;

- зобов`язання Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Укролія" внести зміни до своїх установчих документів, згідно з якими змінити у найменуванні назву "Укролія" на іншу назву, відмінну від тієї, яка міститься в найменуванні Товариства з обмеженою відповідальністю "Укролія", та подати державному реєстратору в порядку, встановленому законом, документи для проведення державної реєстрації вищевказаних змін до установчих документів;

- заборонити Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Укролія" використовувати комерційне найменування "Укролія" у своїй діяльності;

- скасувати державну реєстрацію створення юридичної особи - Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Укролія", проведеної на підставі рішення державного реєстратора юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців Виконавчого комітету Скороходівської селищної ради Бугая Ігоря Валерійовича від 21.06.2022 № 000000078.

2. Рішенням Господарського суду Полтавської області від 03.10.2023 (повний текст підписано 04.10.2023) у справі №917/866/23 у задоволені позовних вимог про 1) заборону Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Укролія" використовувати назву "Укролія" у власному найменуванні; 2) зобов`язання Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Укролія" внести зміни до своїх установчих документів, згідно з якими змінити у найменуванні назву "Укролія" на іншу назву, відмінну від тієї, яка міститься в найменуванні Товариства з обмеженою відповідальністю "Укролія", та подати державному реєстратору в порядку, встановленому законом, документи для проведення державної реєстрації вищевказаних змін до установчих документів; 3) заборону Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Укролія" використовувати комерційне найменування "Укролія" у своїй діяльності та 4) скасування державної реєстрації створення юридичної особи - Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Укролія", проведеної на підставі рішення державного реєстратора юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців Виконавчого комітету Скороходівської селищної ради Бугая Ігоря Валерійовича від 21.06.2022 № 000000078 відмовлено повністю.

3. Означене рішення суду обґрунтоване тим, що наявність обставин, на які Позивач посилається як на підставу своїх вимог у позові, суд вважає недоведеними. Місцевий суд зазначив, що підставами для відмови у проведенні державної реєстрації юридичної особи є, зокрема, невідповідність найменування юридичної особи вимогам закону (п. 8 частина перша статті 28 Закону № 755), проте повне та скорочене найменування Відповідача не є тотожним найменуванню Позивача, а при розгляді справи Позивач не довів порушення його прав схожістю цих найменувань.

Позивачем не надано жодного доказу в підтвердження його тверджень про те, що використання відповідачем спірного найменування вводить в оману споживачів щодо товарів, які позивач та відповідач виробляють та (або) реалізовують, та послуг, які ними надаються, також позивачем не надано доказів того, що відповідач здійснює своєї господарську діяльність у відносинах з іншими суб`єктами з використанням саме комерційного найменування "Укролія" за межами на території смт. Диканька чи Полтавської області.

Фактично за висновком місцевого суду, вказане твердження ґрунтується лише на припущеннях позивача та не підкріплене документальними доказами (зокрема, висновками експерта, чи іншими).

ІІ. Короткий зміст вимог та узагальнених доводів апеляційних скарг:

4. Товариство з обмеженою відповідальністю "Укролія", м.Київ (далі Скаржник), не погодившись з ухваленим рішенням Господарського суду Полтавської області від 03.10.2023 (повний текст підписано 04.10.2023) у справі №917/866/23, звернулось з апеляційною скаргою на означене рішення суду, в якій просить його скасуватиповністю та прийняте нове, яким задовольнити позовні вимоги.

5. Підставами для задоволення апеляційних вимог Скаржник зазначає, що місцевим судом нез`ясовані обставини порушення права ТОВ «Укролія» на найменування в сукупності з неправильним застосуванням ч.5 ст.90 Цивільного процесуального кодексу України та не встановлено, що засновником СТОВ "Укролія" при прийнятті рішення про створення юридичної особи СТОВ "Укролія" обрано неналежну організаційно-правову форму, оскільки Класифікація організаційно-правових форм господарювання ДК 002:2004 не містить такої організаційно-правової форми, як "сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю", а тому СТОВ "Укролія" була зареєстрована та здійснює свою діяльність у формі "товариства з обмеженою відповідальністю".

Місцевим судом не надано жодної оцінки тому, що при прийнятті рішення про створення юридичної особи СТОВ "Укролія" його засновником Глазком Євгенієм Олександровичем було обрано назву "Укролія" та взагалі не було приділено уваги жодним доводам Позивача щодо порушення Відповідачем його права на найменування, зосередившись лише на доводах щодо комерційного найменування.

5.1. Суд першої інстанції неправильно застосував положення ст.489 Цивільного кодексу України в сукупності з порушенням ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України, а саме не врахував сутність правової природи комерційного (фірмового) найменування, яка зведена до необхідності вирізнити одну особу з-поміж інших та не вводити в оману споживачів щодо справжньої її діяльності, відсутність строку охорони комерційного найменування та пріоритетність Апелянта на використання власного найменування ТОВ "Укролія" в якості комерційного найменування, чим здійснив неправильне застосування положення п. 5 статті 90 Цивільного кодексу України, оскільки факт реєстрації Відповідачем ідентичного найменування з такими ж видами економічної діяльності, а також місцезнаходженням у межах однієї територіальної одиниці, - смт. Диканька, на момент реєстрації СТОВ "Укролія", порушує права Апелянта на ідентифікацію господарської діяльності.

5.2. Також, судом неправильно застосовано ч.1 статті 34 Закону №755-IV та порушення положень ст.4 Господарського процесуального кодексу України, оскільки на думку Скаржника, заперечення судом в оскаржуваному рішенні права Позивача на звернення до Господарського суду Полтавської області незалежно від його звернення до Міністерства юстиції України, його територіальних органів, свідчить про порушення судом права Апелянта на звернення до господарського суду, гарантованого статтею 4 ГПК України, а покладення на Позивача квазіобов`язку надати докази оскарження Позивачем спірної реєстраційної дії до Міністерства юстиції України, його територіальних органів свідчить про неправильне застосування судом ч. 1 статті 34 Закону, яка не обмежує особу в способах захисту свого права та порядку використання таких способів.

ІІІ. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

6. Учасниками справи, у порядку ст.ст.262, 263 Господарського процесуального кодексу України, відзивів на апеляційні скарги подано не було. Поштова кореспонденція направлялась апеляційним судом на наявні в матеріалах справи поштові та електроні адреси учасників справи (у тому числі в електронний кабінет у системі «Електронний суд»).

IV. Щодо процедури апеляційного провадження:

7. У відповідності до вимог ст.32 та ч.1 ст.260 Господарського процесуального кодексу України за протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 30.10.2023 для розгляду апеляційної скарги заступника керівника Полтавської обласної прокуратури сформовано колегію суддів у складі: Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Стойка О.В., Істоміна О.А.

8. Ухвалою від 02.11.2023 вказана судова колегія відкрила апеляційне провадження у справі №917/866/23 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укролія", м.Київ на рішення Господарського суду Полтавської області від 03.10.2023 (повний текст підписано 04.10.2023) , а ухвалою суду від 20.11.2023 після проведення підготовчих дій, призначено розгляд апеляційної скарги на 18.12.2023 об 11:00.

9. Враховуючи викладене в п.п.7-8 цієї постанови, та відсутність визначених ст.ст.38, 39 Господарського процесуального кодексу України підстав для відводу/самовідводу члені судової колегії, сформована судова колегія Східного апеляційного господарського суду у складі Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Стойка О.В., Істоміна О.А. відповідає вимогам «суду, створеним відповідно до закону» у розумінні п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.

10. Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась у протоколі судового засідання та за допомогою відеозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог ст.ст.222, 223 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням п.17.7. його Перехідних положень в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.270 цього Кодексу.

11. У судовому засіданні 18.12.2023 Скаржник підтримав вимоги і доводи, викладені у апеляційній скарзі, надав додаткові пояснення на запитання суду.

У судове засідання 18.12.2023 уповноважений представник Відповідача та Третьої особи, попри вжиті судом заходи з належного повідомлення, не з`явились, про причини неявки не повідомили, що за висновком судової колегії, враховуючи визнання їх явки необов`язковою, також не перешкоджає розгляду справи по суті.

12. Згідно із вимогами ст.269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядається апеляційним судом за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

V. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

13. Як вбачається з наявних матеріалів справи та встановлено місцевим судом, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укролія" (далі Позивач/ТОВ "Укролія") зареєстроване як юридична особа за ідентифікаційним кодом 31577685, що підтверджено статутом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укролія" (нова редакція), затвердженого протоколом загальних зборів учасників № 111 від 18.09.2017 (а.с.13-20), витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 01.03.2023 (а.с.23-28).

14. Як вказує Позивач у позовній заяві (йому стало відомо), що 21.06.2022 державний реєстратор юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців Виконавчого комітету Скороходівської селищної ради Бугай Ігор Валерійович здійснив державну реєстрацію створення юридичної особи від 21.06.2022 № 000000078 Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Укролія", (далі - відповідач, СТОВ "Укролія).

Крім того, Позивачем вказані наступні обставини:

- позивач використовує власне найменування ТОВ "Укролія" також як комерційне найменування для власної індивідуалізації у своїй господарській діяльності;

- позивач використовує власне найменування ТОВ "Укролія" як комерційне найменування з дати державної реєстрації юридичної особи, а тому позивач набув права інтелектуальної власності на комерційне (фірмове) найменування "Укролія" з 25.06.2001, що свідчить про пріоритет над відповідачем на використання власного найменування в якості комерційного найменування;

- позивач має свідоцтва на знак для товарів і послуг, зокрема, свідоцтва № 159682 та № 159490 про реєстрацію знаків для товарів і послуг "Укролія" з датою реєстрації 10.08.2012. Аналогічні знаки для товарів і послуг зареєстровані Позивачем відповідно до норм міжнародного права у зарубіжних країнах (на підтвердження зазначених обставин надано сертифікати про реєстрацію № 1231534 від 10.10.2014 та № 1240051 від 16.01.2015);

- господарська діяльність позивача та відповідача здійснюється на території України на одному ринку з виробництва олії; найменування позивача та відповідача схожі настільки, що їх можна сплутати, існує ймовірність сплутування товарів та/або послуг позивача і відповідача, це також може вводити в оману споживачів щодо товарів, які виробляє та реалізовує СТОВ "Укролія та/або послуг, які надає СТОВ "Укролія".

- проведена реєстрація Відповідачем ідентичного найменування з такими ж видами економічної діяльності, а також місцезнаходженням у межах однієї територіальної одиниці, - смт. Диканька, на момент реєстрації СТОВ "Укролія", порушує права первісного володільця на ідентифікацію господарської діяльності.

15. У матеріалах справи містяться надані до позовної заяви свідоцтва на знак для товарів і послуг № 159682 та № 159490 про реєстрацію знаків для товарів і послуг "Укролія" з датою реєстрації 10.08.2012 (а.с.42-44). Згідно з сертифікатами про реєстрацію № 1231534 від 10.10.2014 та № 1240051 від 16.01.2015 знаки для товарів і послуг "Укролія" зареєстровані позивачем відповідно до норм міжнародного права (а.с.39-41).

16. На підтвердження факту використання найменування Позивачем ТОВ "Укролія", у тому числі як комерційного найменування для власної індивідуалізації у своїй господарській діяльності, було надано такі докази:

- договір на поставку товарів від 18.011.2020 № 18/11-20, згідно з яким він закупав товар (записні книжки) із логотипом Ukroliya (а.с.45-49);

-договір від 01.04.2022 № 023022 про надання позивачу креативних, дизайнерських та маркетингових послуг (а.с.50-52);

-договір від 01.03.2021 № 202003 про надання позивачу креативних, дизайнерських та маркетингових послуг (а.с.53-55).

17. Також позивачем надані не підписані сторонами договори поставки від 28.04.2022 № 918 (а.с.59-64) та від 15.09.2022 № 10383 (а.с.56-58).

18. На підтвердження порушення права ТОВ "Укролія" на найменування, останній також вказав на співпадіння основного виду економічної діяльності обох юридичних осіб, вказаних у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: "10.41 Виробництво олії та тваринні жирів" та інших видів економічної діяльності: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 46.19 діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 69.10 Діяльність у сфері права; 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування; 46.76 Оптова торгівля іншими проміжними продуктами.

19. Позивач наголошував на тому, що державна реєстрація створення СТОВ "Укролія" та його подальша діяльність не відповідає вимогам закону та порушує права позивача на найменування, також порушує права на використання комерційного (фірмового) найменування, а реєстраційні дії проведені з порушенням законодавства.

20. За таких підстав Позивач звернувся з викладеним у п.1 цієї постанови позовом задля захищенням своїх прав.

21. Зважаючи на вказані обставини, спірні правовідносини були розглянуті місцевим судом в контексті приписів Цивільного та Господарського кодексів України, а також Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань».

VІ. Оцінка апеляційного суду:

22. Суть апеляційного перегляду полягає у перевірки висновків місцевого суду про недоведеність Позивачем факту порушення його прав Відповідачем як підстави для відхилення позовних вимог у світлі таких доводів Скаржника:

- не з`ясування обставин порушення права Позивача на найменування, яке призвело до неправильного застосування ч.5 ст.90 Цивільного кодексу України;

- неправильне застосування положень ст.489 Цивільного кодексу України щодо доведеності використання комерційного найменування;

- неправильне застосування ч.1 ст.34 Закону №755-IV щодо необхідності позасудового оскарження реєстраційної дії до Міністерства юстиції.

23. У відповідності до приписів ст.ст. 15,16 Цивільного кодексу України, ст.20. Господарського кодексу України та ст.4,5 Господарського процесуального кодексу України задоволення позовних вимог передбачає наявність та доведеність позивачем такої сукупності елементів: наявність та приналежність позивачеві захищуваного суб`єктивного права/інтересу, порушення такого права/інтересу визначеним відповідачем та належність (ефективність і адекватність праву та його порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з цих елементів унеможливлює задоволення позову.

24. Як вбачається зі змісту позовної заяви та апеляційної скарги об`єктом захисту у розглядуваному випадку виступає законний інтерес Позивача щодо своєї належної ідентифікації у господарській діяльності (унікальність найменування юридичної особи) та право на комерційне найменування.

24.1. Оскільки за змістом ч.4 ст.89 Цивільного кодексу України найменування юридичної особи входить до переліку ідентифікаційних відомостей, а передбачена ч.5 ст.90 цього Кодексу заборона використання найменування іншої юридичної особи підкреслює значущість цього елементу ідентифікації суб`єкту правовідносин, остільки апеляційний суд погоджується із наявністю та доведеністю Позивачем існування належного об`єкту судового захисту у цьому контексті.

24.2. Приписи ч.1 ст.420 та 489 Цивільного кодексу України, а також ч.ч. 3,4 ст.159 Господарського кодексу України у сукупності із представленими у матеріалах справи сертифікатами та свідоцтвами (а.с. 39 - 44) про реєстрацію Позивачем знаку для товарів і послуг, який включає у себе назву Позивача ( слово "Укролія") дають підстави для висновку і про доведеність об`єкту захисту комерційного найменування у тому сенсі, що слово «Укролія» може бути і складником найменування Позивача як юридичної особи, і його комерційним найменуванням. Втім, правова охорона у визначеному в цій справі контексті узалежнено від обставин виробництва та/або реалізації як Позивачем та Відповідачем товарів (послуг) і сприйняття ідентифікації товарів (послуг) з відповідним суб`єктом споживачами.

25. Досліджуючи питання доведеності порушення визначеного у п.24.1. цієї постанови об`єкту судового захисту, апеляційний суд погоджується із доводами Скаржника про те, що у світлі положень чинного (і на момент реєстрації Відповідача) Класифікатора ДК 002:2004, застосування якого до розглядуванних правовідносин зумовлено ч.2 ст.16 Закону №755-IV, належне найменування організаційно-правової форми товариств Позивача та Відповідача є тотожними «товариство з обмеженою відповідальністю» або скорочено «ТОВ»:

25.1. Акцентування уваги місцевого суду в оскаржуваному рішенні на фактичну різницю через додаткове використання у найменуванні Відповідача слова «Сільськогосподарське» (скорочено, відповідно, «СТОВ») не може братися до уваги, оскільки ані вказані Класифікатор ДК 002:2004, ані Закон України «Про товариства з обмеженою відповідальністю та додатковою відповідальністю» не передбачають існування у якості окремої організаційно-правової форми з такою назвою як «сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю», що відрізняється від назви організаційно - правові форми «товариства з обмеженою відповідальністю».

25.2. Ані засновники юридичних осіб, ані державний реєстратор не наділені правом «вигадувати» організаційно - правові форми юридичних осіб, адже згідно ст.83 Цивільного кодексу України, ст.45 Господарського кодексу України такі форми визначаються законом, а засновник може лише обирати конкретну форму.

25.3. Принципово розрізняти такі складові найменування юридичної особи як організаційно правова форма (обирається серед визначений законом і у розглядуваному випадку відносно Відповідача це є саме «товариство з обмеженою відповідальністю»/"ТОВ") та назв, яка у сторін цієї справи є тотожною «Укролія». У відповідності до ч.3 ст.16 Закону №755-IV саме у такій складовій найменування юридичної особи як власна назва, що за змістом п.3.1. Вимог щодо написання найменування юридичної особи або її відокремленого підрозділу, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 05.03.2012 №368/5, вказується у папках відразу після організаційно-правової форми, могла бути вказана мета діяльності/вид юридичної особи.

25.4. Отже, правомірне використання слова «Сільськогосподарське» у найменуванні Відповідача можливе лише у лапках та після організаційно-правової форми:

- допущене порушення Відповідачем та державним реєстратором при визначені та внесені відомостей у реєстр щодо належного найменування організаційно-правової форми не може мати наслідком привілей у вигляді недотримання вимог ч.4 ст.16 Закону №755-IV та ч.5 ст.90 Цивільного кодексу України щодо заборони використання тотожного до існуючого найменування юридичної особи. У розглядуваному випадку належна (а не «вигадана» через додавання слова «сільськогосподарське») організаційно-правова форма Відповідача та його назва є тотожними відповідним елементам найменування Позивача;

- як правильно вказує Скаржник, означений факт мав бути кваліфікований державним реєстратором на етапі перевірки наданих для реєстрації документів (ч.2 ст.25 Закону №755-IV) як підстава для відмови у проведені державної реєстрації (п.8 ч.1 ст.28 цього Закону);

- викладене дає підставу для висновку про неправильне застосування місцевим судом означених норм матеріального права, що мало наслідком необґрунтованість висновку про відсутність порушення легітимного інтересу Позивача, яке полягає у реєстрації Відповідача як юридичної особи з тотожним найменуванням та подальше збереження такої тотожності.

26. Водночас, апеляційний суд відхиляє доводи Скаржника відносно доведеності порушення його права на комерційне найменування з боку Відповідача:

26.1. Як правильно вказав місцевий суд в оскаржуваному рішенні, правова охорона комерційного найменування узалежнена від його фактичного використання у господарській діяльності володільця такого найменування. Так само, і порушення права на комерційне найменування передбачає здійснення господарської діяльності Відповідачем з використання такого найменування з метою введення в оману споживачів з метою хибного ототожнення;

26.2. Таким чином, у світлі приписів ст.489 Цивільного кодексу України та наведеної і вірно застосованої судом першої інстанції до спірних правовідносин релевантної правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 06.09.2022 у справі №914/2380/21, предметом доказування саме для Позивача у світлі вимог ст.ст. 13,74 Господарського процесуального кодексу України для факту порушення його прав на комерційне найменування є наступна сукупність елементів:а) використання комерційного найменування у власній господарській діяльності з виробництва/реалізації товарів/послуг Позивачем; б) використання цього ж найменування у господарській діяльності з виробництва/реалізації товарів/послуг Відповідача; в) введення в оману споживача через таке використання, комерційних найменувань сторонами щодо приналежності означених товарів/послуг конкретному суб`єкту господарювання (недобросовісне використання чужої репутації у цивільному обігу).

26.3. Наявні у матеріалах справи документи не підтверджують жодного із трьох вказаних у п.26.2. цієї постанови складників, адже не являють собою доказів реалізації сторонами конкретних товарів/послуг з використанням тотожного комерційного найменування, тим більше, що питання ймовірності спотворення через це уяви споживача взагалі своїм з`ясуванням може вимагати застосування спеціальних знань у розумінні ст.99 Господарського процесуального кодексу України:

- посилання Скаржника на «анонімізацію» представлених у справі договорів з метою збереження комерційної таємниці (сутність якої не визначена, адже копії договорів містять, зокрема, всі ідентифікуючі реквізити контрагентів Позивача) не спростовує означеного висновку, адже така заява на стадії апеляційного перегляду жодною мірою не звільняє Позивача від надання належних та достовірних доказів у розумінні ст.ст. 76,78 Господарського процесуального кодексу України разом із поданням позовної заяви або застереженням про об`єктивні причини неможливості їх подання згідно приписів ч.ч. 2 і 4 ст.80 цього Кодексу, що зроблено не було;

- більш того, ймовірність існування таких договорів поставки у підписаному вигляді Позивачем його «анонімними» контрагентами не дає можливості визначити предмет поставки саме Позивачем (договір поставки №918 від 28.04.2022 безпосередньо не визначає номенклатури товару, передбачаючи складання специфікацій, яких не надано у будь-якому вигляді) тоді як встановлення цієї обставини не означатиме автоматичну доведеність інших елементів (використання комерційного найменування у господарській діяльності Відповідача та введення в оману споживачів);

- слушними колегія апеляційного суду вважає і застереження місцевого суду відносно здійснення діяльності сторонами на територіальному одному ринку товарів та послуг (недоведеності цієї обставини Позивачем).

27. З урахуванням викладеного у п.26 цієї постанови колегія апеляційного суду відхиляє як доводи Скаржника щодо факту порушення Відповідачем його права на комерційне найменування, так і обґрунтування застосовності тих з обраних Позивачем способів судового захисту, які прийнятні саме відносно захисту комерційного найменування.

Враховуючи зміст ст.490 Цивільного кодексу України через встановлену недоведеність Позивачем визначеного у п.24.2 цієї постанови об`єкту захисту апеляційний суд вважає цілком правомірним відмову у задоволені позовних вимог про заборону Відповідачеві використовувати комерційне найменування у своєї діяльності.

28. Зважаючи на викладені у п.25 цієї постанови висновки про наявність порушення об`єкту судового захисту визначеного у п.24.1 цієї постанови, колегія апеляційного суду відносно інших кореспондуючих із цим позовних вимог (приведені у п. 1 цієї постанови) зазначає наступне:

28.1. Сформульовані 1 та 2 позовні вимоги фактично спрямовані на унеможливлення будь-якого використання слова «Укролія» у назві як складнику найменування Відповідача:

- згадувані вище положення ч.5 ст.90 Цивільного кодексу України та ч.4 ст.16 Закону №755-IV забороняє тотожність саме найменувань юридичних осіб, що передбачає одночасний збіг як організаційно-правової форми, так і власної назви, яка вказується в лапках після неї;

- факт реєстрації юридичної особи Позивача до моменту реєстрації юридичної особи Відповідача за змістом означених норм не означає привласнення Позивачем право використовувати слово «Укролія» у назвах юридичних осіб;

- нетотожність найменувань може забезпечуватися і зміною організаційно-правової форми (реорганізації) та/або доповненням/зміною власної назви юридичної особи у лапках, а тому в принципі не виключає ймовірності легітимного збереження Відповідачем слова «Укролія»;

- оскільки ч.2 ст.14 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.19 Конституції України унеможливлює встановлення у судовому порядку обов`язку, який не ґрунтується на законі (адже договірних відносин між Позивачем та Відповідачем довкола розглядуваного спору за матеріалами справи не вбачається), остільки колегія апеляційного суду вказані способи захисту неналежними через непропорційність зумовленого ним втручання та невідповідність природі встановленого порушення.

28.2. Остання позовна вимога про скасування державної реєстрації створення юридичної особи Відповідача також не може бути задоволена:

- у відповідності до ч.4 ст.87 Цивільного кодексу України державна реєстрація опосередковує створення юридичної особи як суб`єкта права та учасника цивільного обігу;

- факт створення та існування юридичної особи Відповідача з 21.06.2022 (а.с. 64 зворотна сторона - 65) вже відбувся та не може бути змінений судовим рішенням у минулому як такий, що не існував в дійсності;

- своєю чергою, порушення легітимного інтересу Позивача відбувається не через існування певної юридичної особи як учасника цивільного обігу та суб`єкта права, а через тотожність найменувань, усунення якого не вимагає втручання у факт існування юридичної особи, тим більше, що процедура припинення (ліквідації) юридичної особи, яка вже існує, за змістом приписів ст.ст.104-111 Цивільного кодексу України взагалі не може бути започаткована через судове рішення про скасування державної реєстрації створення такої юридичної особи п.2 ч.1 ст.110 Цивільного кодексу України належною підставою визначає лише рішення суду про ліквідацію юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути (у розглядуваному випадку усунення можливе, про що вказано у п.28.1. цієї постанови), та за позовом учасника такої юридичної особи або органу державної реєстрації, жодним з яких Позивач не є;

- більш того, створення юридичної особи Відповідача його засновником ( ОСОБА_1 ) опосередковує реалізацію останнім гарантованого ч.1 ст.42 Конституції України права на підприємницьку діяльність через створення відповідного суб`єкту господарювання згідно ст.45 Господарського кодексу України та ст.84 Цивільного кодексу України. Наразі, з матеріалів справи не вбачається існування спору між Позивачем та Глазко Є.О. (який і не визначений відповідачем) щодо реалізації останнім свого права на створення суб`єкта господарювання, зважаючи на що апеляційний суд вважає за можливе застосовувати релевантну у розглядуваному контексті правову позицію, викладену у п.п. 7.21-7.30 Постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №916/964/19 від 29.06.2021;

- зважаючи на викладене, рішення Господарського суду Полтавської області в частині відмови у позовній вимозі про скасування державної реєстрації створення юридичної особи Відповідача підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі через відсутність спору між сторонами з цього приводу на підставі п.2 ч.1 ст. 231 господарського процесуального кодексу України.

29. Слушно відмічене Скаржником безпідставність узалежнення можливості задоволення позовної вимоги щодо скасування державної реєстрації створення юридичної особи від попереднього (досудового) оскарження спірної реєстраційної дії до Міністерства юстиції України або його територіальних органів у порядку ч.1 ст.34 Закону №755-IV у світлі приписів ст.4 Господарського процесуального кодексу України жодною мірою не впливає на викладені вище висновки суду апеляційної інстанції про неможливість застосування вказаного способу судового захисту.

30. Вказаний результат апеляційного розгляду, що опосередковує зміну мотивувальної частини рішення відносно підстав відхилення першої та другої позовних вимог та скасування переглядуваного рішення в частині відмови у задоволені четвертої позовної вимоги з закриттям провадження у справі щодо такої вимоги, зумовлює (результат розгляду) відмову у задоволені апеляційних вимог та віднесення у порядку ст.129 Господарського процесуального кодексу України судових витрат зі сплати судового збору (інших витрат сторонами згідно вимог ч.3 ст.123 та ч.1 ст.124 цього Кодексу не заявлено) за подання апеляційної скарги на рахунок Скаржника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.74, 76, 78, 129, 269, 270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укролія", м.Київ на рішення Господарського суду Полтавської області від 03.10.2023 (повний текст підписано 04.10.2023) у справі №917/866/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Полтавської області від 03.10.2023 (повний текст підписано 04.10.2023) у справі №917/866/23 скасувати частково - в частині відмови у позовній вимозі Товариства з обмеженою відповідальністю "Укролія" про скасування державної реєстрації створення юридичної особи - Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Укролія" (), проведеної на підставі рішення державного реєстратора юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців Виконавчого комітету Скороходівської селищної ради Бугая Ігоря Валерійовича від 21.06.2022 № 000000078.

3. Закрити у межах справи №917/866/23 провадження в частині відмови у позовній вимозі Товариства з обмеженою відповідальністю "Укролія" про скасування державної реєстрації створення юридичної особи - Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Укролія" (), проведеної на підставі рішення державного реєстратора юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців Виконавчого комітету Скороходівської селищної ради Бугая Ігоря Валерійовича від 21.06.2022 № 000000078, на підставі п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України. В іншій частині рішення залишити без змін з урахуванням висновків, викладених у мотивуальній частині цієї постанови.

4. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Укролія", м.Київ.

5. Постанова набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту, з урахуванням порядку подання касаційної скарги, передбаченого п.17.5. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 19.12.2023

Головуючий, суддя-доповідач: Д.О. Попков

Судді: О.В. Стойка

О.А. Істоміна