ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2023 року м.Дніпро Справа № 904/985/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2023 (суддя Бєлік В.Г., м.Дніпро, повний текст підписано 28.06.2023) у справі №904/985/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Старокостянтинівнафтопродукт", м.Хмельницький

до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, м. Дніпро

про стягнення збитків, завданих внаслідок неправомірних дій

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Старокостянтинівнафтопродукт" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, у якій просить стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі - відповідач) шкоду, завдану внаслідок неправомірних дій відповідача в розмірі 131 798,53 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує неправомірними діями відповідача, які полягають у затриманні та вилученні транспортного засобу марки MAN TGX 26.440, державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом марки ППЦ 28, номерний знак НОМЕР_2 та вантажем у вигляді 25138 літрів дизельного палива, оскільки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення судом встановлено, що водій ОСОБА_1 не є ні суб`єктом господарської діяльності, ні посадовою особою суб`єкта господарської діяльності, він не може бути суб`єктом відповідальності за правопорушення, яке йому інкримінується в протоколі про адміністративне правопорушення від 23.11.2022.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2023 у справі №904/985/23 позов задоволено; стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Старокостянтинівнафтопродукт" 131 798,53 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої Павлоградським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області.

Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить це рішення скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що при винесені судового рішення по справі № 904/985/23 судом першої інстанції не враховано, що позивач ТОВ «Старокостянтинівнафтопродукт» не довів у судовому засіданні неправомірність дій органу поліції саме зазначеному суб`єкту господарської діяльності, оскільки: по-перше, ТОВ «Старокостянтинівнафтопродукт» не є власником транспортного засобу марки MAN TGX 26.440 д.н.з. НОМЕР_1 причепу марки ППЦ28, д.н.з НОМЕР_2 , яким здійснювалося перевезення вантажу у вигляді 25 138 літрів дизельного пального; по-друге, водій ОСОБА_1 , як встановлено постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.02.2022 по справі №185/9976/22 не є ні суб`єктом господарської діяльності, ні посадовою особою суб`єкта господарської діяльності, тобто ТОВ «Старокостянтинівнафтопродукт»; по-третє, постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.12.2022 не вирішувалося питання щодо визнання дій та бездіяльності поліцейських ГУНП протиправними.

Стверджує, що судом першої інстанції взагалі не взято до уваги те, що в обґрунтування своїх доводів позивач не надав суду доказів про те, що повідомив «МУЛЬТИ-ТОП СВ» про неможливість своєчасного виконання зобов`язань за Договором та не пропонував останньому розглянути можливість продовження строку поставки.

Вважає, що судом першої інстанції при винесені судового рішення не враховано, що складання протоколу про адміністративне правопорушення та затримка транспортного засобу, не є підставою для неповідомлення замовника «МУЛЬТИ-ТОП СВ» про обставину, що склалася, враховуючи, що ТОВ «Старокостянтинівнафтопродукт» було достовірно відомо про складання відносно водія ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 164 КУпАП, де санкція вказаної статті передбачає накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією пального або спирту етилового та транспортних засобів.

Відтак, вважає, що судом не взято до уваги, що: позивачем не були виконані усі вимоги, які передбачені умовами Договору (Розділ 9), щодо обов`язків Сторін Договору про повідомлення про виникнення обставин та їх підтвердження; Позивач не надав доказів, що у строк виконання зобов`язання за Договором поставки нафтопродуктів від 01.10.2022 останній не мав можливості поставити товар ТОВ «МУЛЬТИ-ТОП СВ» іншими транспортними засобами, зокрема за договором оренди; Позивач не надав суду належних доказів того, що останнім отримано оплату, а тому у апелянта виникає питання щодо мети виїзду транспортного засобу для поставки товару без проведення оплати згідно п.5.3 розділу 5 Договору.

Вважає, що судом безпідставно застосовано до цієї справи висновки, стосовно можливості суду самостійно встановлювати наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази, наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 по справі № 920/715/17, оскільки обставини у справах не є тотожними.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу щодо її задоволення заперечив, вказує на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, зазначає, що в межах розгляду даної справи, з урахуванням приписів ст.ст. 22, 1166, 1173, 1174 ЦК України, було встановлено наявність насамперед підстав, а саме трьох умов для стягнення з відповідача понесених прямих збитків.

Посилання апелянта на недоведеність позивачем неможливості здійснити постачання пального своєму контрагенту за допомогою інших орендованих транспортних засобів вважає безпідставним, оскільки зазначена обставина не підлягає дослідженню в межах даної справи з урахуванням порядку визначеного ст.ст. 22, 1166, 1173, 1174 ЦК. Більше того, у разі наявності такої можливості її ігнорування позивачем було б нелогічним, так як фактично призвело до фінансових втрат у вигляді оплати штрафу, що також враховано судом під час розгляду справи, як і необґрунтованість тверджень відповідача щодо форс-мажорних обставин.

Посилання Апелянта на невиконання позивачем вимог розділу 9 договору щодо обов`язків сторін повідомляти про виникнення форс-мажорних обставин також вважає безпідставним, оскільки відповідно до п.9.1 договору поставки нафтопродуктів від 01.10.2022 сторони чітко передбачили, які події відносяться до форс-мажорних і порядок їх підтвердження. Виходячи зі змісту вищезазначених положень чинного законодавства, складання протоколу про адміністративне правопорушення з подальшим вилученням транспортного засобу не може вважатись форс-мажорною обставиною. Отже, твердження відповідача в цій частині не узгоджуються з нормами чинного законодавства, тому суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються форс-мажорними обставинами.

Щодо тверджень Апелянта про те, що ТОВ «Старокостянтинівнафтопродукт» не є власником транспортного засобу марки МАМ ТСХ 26.440 д.н.з. НОМЕР_1 , причепу марки ПП28, д.н.з НОМЕР_3 , яким здійснювалося перевезення вантажу у вигляді 25 138 літрів дизельного пального, позивач звертає увагу, що в межах розгляду Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області справи № 185/9976/22 досліджувались відповідні докази, яким надана оцінка, тому в силу приписів ч.4 ст.75 ГПК України обставини встановлені Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області по справі № 185/9976/22 та відображені в тексті постанови від 09.12.2022 не потребують доказування в межах справи №904/985/23.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.07.2023 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя - доповідач Орєшкіна Е.В., судді: Антонік С.Г, Іванов О.Г.

У зв`язку із звільнення ОСОБА_2 з посади судді Центрального апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку, призначено повторний автоматизований розподілу судової справи між суддями, за результатами якого для розгляду справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (доповідач) Орєшкіна Е.В., судді: Іванов О.Г., Чус О.В.

Ухвалою суду від 10.08.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2023 у справі №904/985/23; постановлено розглянути апеляційну скаргу без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження; сторонам наданий час для подачі відзиву, заяв, клопотань.

Розпорядженням керівника апарату суду від 11.09.2023, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_3 з посади судді Центрального апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку, призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2023 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач), суддів Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.

Ухвалою суду від 14.09.2023 справу прийнято до провадження наведеним складом суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

ТОВ Старокостянтинівнафтопродукт (далі - позивач) здійснює господарську діяльність, пов`язану зокрема з торгівлею пальним.

01.10.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю Старокостянтинівнафтопродукт (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МУЛЬТИ-ТОП СВ (покупець) було укладемо Договір поставки нафтопродуктів (далі - Договір).

У відповідності до п.1.1. Договору ТОВ Старокостянтинівнафтопродукт зобов`язалось поставити покупцю нафтопродукти (товар) на умовах та в строки, що передбачені даним договором.

Відповідно до п. 4.2. Договору постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві товар належної якості в кількості, асортименті і за ціною узгодженою сторонами.

Відповідно до пункту 6.1. Договору постачання за цим Договором здійснюється окремими партіями, на підставі даних замовлення Покупця. Згідно п.6.4 Постачальник вважається, що виконав своє зобов`язання з поставки товару з моменту передачі товару покупцеві або транспортній організації, залежно від умов поставки. Факт передачі товару підтверджується підписаною належним чином товаротранспортною накладною або видатковою накладною або актом приймання-передачі.

У відповідності до заяви № б/н від 18 листопада 2022 до Договору поставки від 01.10.2020 постачальник повинен був поставити покупцеві паливо дизельне EURO 5 в кількості 25 138 літрів на загальну суму 1 317 985,34 грн з урахуванням ПДВ. Строк поставки в замовленні покупця був вказаний 23.11.2022.

Позивач вказує, що для виконання вказаного замовлення (заявки) 21.11.2022 Товар Паливо дизельне EURO 5 кількості 25 138 літрів було завантажено у пункті навантаження згідно товарно-транспортної накладної №20 для подальшого його постачання ТОВ МУЛЬТІ-ТОП СВ.

Під час руху до місця призначення 23.11.2022 о 13:30 год. в м. Павлоград, вул. Дніпровська, буд.74 співробітником Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області було зупинено автомобіль, що перевозив Товар Паливо дизельне EURO 5 в кількоєті.25 138 літрів та складено протокол про адміністративне правопорушення №456994 серії ВАВ згідно якого водій ТОВ "Старокостянтинівнафтопродукт" ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки MAN TGX 26.440, державний номерний знак НОМЕР_1 , зі спеціалізованим напівпричепом (цистерна) марки ППЦ 28, державний номерний знак НОМЕР_2 , та здійснював переміщення пального, а саме дизельного палива в кількості 25138 літрів без зареєстрованої накладної в Єдиному реєстрі акцизних накладних (надалі ЄРАН) відповідно до вимог ст.ст. 228, 230, 3, 31.6 ПК України і правопорушення фінансування на ВКВС 01829.

Також згідно акту прийому-передачі на відповідальне збереження від 23.11.2022 під час складання протоколу вилучено транспортний засіб - марки MAN TGX 26.440, державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом марки ППЦ 28, державний номерний знак НОМЕР_2 та вантажем у вигляді 25138 літрів дизельного палива, який належить на праві власності ТОВ Старокостянтинівнафтопродукт.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.12.2022 по справі №185/9976/22 адміністративне провадження у відношенні ОСОБА_1 за ст.164 ч.4 Кодексу України про адміністративне правопорушення було закрито у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Повернено ТОВ Старокостянтинівнафтопродукт () вилучені: транспортний засіб - марки MAN TGX 26.440, державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом марки ППЦ 28, державний номерний знак НОМЕР_2 та вантажем у вигляді 25138 літрів дизельного палива.

Позивач стверджує, що по факту транспортний засіб із вантажем незаконно та безпідставно утримувався 17 днів співробітниками Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, що призвело до порушення Позивачем строків поставки партії товару Товариству з обмеженою відповідальністю "МУЛЬТИ-ТОП СВ" за договором поставки нафтопродуктів від 01.10.2022.

Відповідно до п.7.7. Договору у випадку порушення строків поставки товару більше ніж на 5 днів від узгодженої дати поставки, Покупець має право відмовитись від отримання Товару поставленого із затримкою. У такому випадку Постачальник на вимогу Покупця сплачує Покупцеві штраф у розмірі 10 %, від вартості партії непоставленого товару або товару, поставленого з порушенням строків. Сума штрафу повинна бути оплачена Постачальником на протязі 10 днів з моменту отримання вимоги (претензії) про сплату.

Товариство з обмеженою відповідальністю "МУЛЬТИ-ТОП СВ 23.11.2022 направило ТОВ Старокостянтинівнафтопродукт вимогу (вих.№.23/11), в якій зазначило про те, що у разі прострочення постачання Товару більше ніж на 5 днів залишає за собою право відмовитись від партії замовленого товару згідно умов договору.

29.11.2022 ТОВ МУЛЬТИ-ТОП СВ направило ТОВ Старокостянтинівнафтопродукт вимогу (вих.№29/11), повідомивши про те, що у зв`язку з порушенням строків поставки партії товару більше ніж на 5 днів відмовляється від отримання товару та вимагає у відповідності до п.7.7 договору сплатити штраф в розмірі 10% від суми поставки Товару, що не був поставлений у відповідності до заявки на поставку партії товару від 18.11.2022 та складає 131798,53 грн.

03.02.2023 Позивачем оплачено на розрахунковий рахунок ТОВ МУЛЬТИ-ТОП СВ штраф в сумі 131 798,53 грн.

Позивач вважає, що неправомірні дії відповідача, призвели до невиконання ТОВ Старокостянтинівнафтопродукт своїх зобов`язань за договором поставки нафтопродуктів від 01.10.2022, що призвело до збитків у вигляді оплати штрафу, в сумі 131 798,53 грн.

Позивач посилається на норми ЦК України, а саме на ст. 1166 ст. 1174 ЦК України як на підставу відшкодування шкоди, завданої, на його думку, незаконними діями чи бездіяльністю посадової особи Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

Зазначене вище і стало причиною виникнення спору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем належним чином доведений склад цивільного правопорушення, зокрема неправомірні дії державного органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

При цьому, судом першої інстанції застосовано висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені у постанові від 12.03.2019 у справі № 920/715/17, зокрема в частині того, що господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачені у ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідності до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, АР Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Таким чином, на відміну від загальної норми ст. 1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини заподіювача шкоди), спеціальна норма ст. 1173 ЦК України, на підставі якої заявлені позовні вимоги у цій справі, передбачає відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст. 1173 ЦК України. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Схожа правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у постанові від 01.02.2023 у справі №910/14431/18.

Суб`єктами відповідальності, відповідно до ст. 1173 ЦК України є органи державної влади або місцевого самоврядування.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у пункті 32 постанови від 03.09.2019 у справі № 916/1423/17, застосовуючи положення статей 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

У пункті 5.30 постанови від 12.03.2019 у справі № 920/715/17 Велика Палата Верховного Суду, вирішуючи виключну правову проблему стосовно самостійного встановлення господарськими судами незаконності дій органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування під час розгляду справ про відшкодування шкоди, дійшла висновку, що питання наявності між сторонами деліктних зобов`язань та цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду перебуває у площині цивільних правовідносин потерпілого та держави, а господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази.

З наведеного вище випливає, що шкода є неодмінною умовою цивільно-правової відповідальності. Під шкодою розуміють зменшення або втрату (загибель) певного особистого чи майнового блага. Залежно від об`єкта правопорушення розрізняють майнову або немайнову (моральну) шкоду.

Грошовий вираз майнової шкоди є збитками. Відповідно до статті 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких зазнала особа у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Зазначена норма кореспондується з положеннями статей 224, 225 Господарського кодексу України (далі ГК України), за змістом яких учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником (пункт 6.14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №925/1196/18).

Отже, відшкодування збитків - це відновлення майнового стану учасника правовідносин за рахунок іншого суб`єкта - правопорушника. Щоб стягнути зазнані збитки, потерпіла особа має довести їх наявність і розмір.

Пред`являючи позов про відшкодування збитків позивач пов`язує понесені збитки у розмірі 131 798,53 грн. із неправомірними діями відповідача, які полягають у затриманні та вилученні транспортного засобу з товаром, який прямував до ТОВ «Мульти-ТОП СВ» на виконання договору поставки від 01.10.2023.

Судом першої інстанції дотримані правові висновки, наведені у постанові від 12.03.2019 у справі № 920/715/17 Великою Палатою Верховного Суду, в якій, вирішуючи виключну правову проблему стосовно самостійного встановлення господарськими судами незаконності дій органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування під час розгляду справ про відшкодування шкоди, Палата дійшла висновку, що господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази, та в частині неправомірності дій органу поліції встановив наступне:

1. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №456994 серії ВАВ, 23.11.2022 о 13.30 год. в м. Павлограді по вул. Дніпровська, буд.74, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «MAN TGX 26.440», державний номерний знак НОМЕР_1 , з спеціалізованим напівпричепом (цистерна) марки «ППЦ 28», державний номерний знак НОМЕР_2 , та здійснював переміщення пального, а саме дизельного палива в кількості 25138 літрів без зареєстрованої накладної в Єдиному реєстрі акцизних накладних (надалі ЄРАН) відповідно до вимог ст.ст. 228, 230, 3, 31.6 ПК України і правопорушення фінансування на ВКВС 01829.

Згідно диспозиції ч.4 ст.164 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами, не зазначеними у митних деклараціях при переміщенні пального або спирту етилового митною територією України прохідним транзитом або внутрішнім транзитом, визначеним підпунктом "а" пункту 2 частини другої статті 91 Митного кодексу України, або в акцизних накладних, зареєстрованих у Єдиному реєстрі акцизних накладних, складених на операції, при здійсненні яких переміщується пальне або спирт етиловий у таких транспортних засобах, або в заявках на переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами, що не є акцизними складами пересувними.

Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області у постанові від 09.12.2022 у справі №185/9976/22 встановлено, що гр. ОСОБА_1 з 23.06.2022 працює водієм ТОВ «Торгова компанія «Альфа Сервіс», яка надала в оренду транспортний засіб з екіпажем (водієм) відповідно до договору оренди від 01.04.2022 ТОВ «Старокостянтинівнафтопродукт».

Саме ТОВ «Старокостянтинівнафтопродукт» здійснює господарську діяльність, пов`язану зокрема з торгівлею пальним.

Суд дійшов висновку, що водій не є ні суб`єктом господарської діяльності, ні посадовою особою суб`єкта господарської діяльності, тому він не може бути суб`єктом відповідальності за правопорушення, яке йому інкримінується в протоколі про адміністративне правопорушення від 23.11.2022.

Також загальним судом звернуто увагу, що пунктом 69.4 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України передбачено, щоу разі неможливості зареєструвати акцизну накладну в ЄРАН дозволяється переміщення пального транспортними засобами за наявності товарно-транспортної накладних, яка повинна містити всю інформацію, що має міститись у відповідній акцизній накладній, яка повинна бути зареєстрована в ЄРАН, протягом строків, визначених у цьому пункті, а саме - тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX.

Неможливість реєстрації акцизної накладної в ЄРАН пов`язана з аварійними відключеннями електроенергії за місцезнаходженням вантажовідправника ТОВ «Старокостянтинівнафтопродукт» (власник вантажу) підтверджується відповіддю АТ «Хмельницькобленерго» від 27.11.2022.

Наявність товарно-транспортної накладної №20 від 21.11.2022 на перевезення пального у водія ОСОБА_1 під час зупинки працівниками поліції 23.11.2022 в м. Павлограді та дії воєнного стану підтверджена матеріалами провадження.

З урахуванням вище викладеного місцевим загальним судом встановлено, що в діях гр. ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.4 ст.164 КУпАП, а тому адміністративне провадження у відношенні ОСОБА_1 за ст.164 ч.4 Кодексу України про адміністративне правопорушення було закрито у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, у даній справі господарським судом встановлена неправомірність дій відповідача в частині затримання та вилучення транспортного засобу - марки MAN TGX 26.440, державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом марки ППЦ 28, державний номерний знак НОМЕР_2 та вантажем у вигляді 25138 літрів дизельного палива, оскільки неможливість реєстрації акцизної накладної на переміщення вантажу (пального) сталась внаслідок відсутності електроенергії, в той час, як перевезення товару за наявності товарно-транспортної накладної на переміщення пального з всією належною інформацією дозволяється, що визначено пунктом 69.4 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Ці обставини встановлені рішенням у справі у справі №185/9976/22 щодо притягнення водія до адміністративної відповідальності, а тому в силу ч.4 ст.75 ГПК України господарським судом обґрунтовано їх враховано при розгляді даної справи.

Також судом першої інстанції встановлена наявність заподіяної позивачу шкоди у вигляді обов`язку сплатити ТОВ МУЛЬТИ-ТОП СВ штрафу в сумі 131798,53 грн. за несвоєчасне виконання своїх зобов`язань по постачанню партії товару, що підтверджується договором поставки нафтопродуктів від 01.10.2022, який укладений з ТОВ МУЛЬТИ-ТОП СВ, копією вимоги №23/11 від 23.11.2022 та №29/11 від 29.11.2022 та платіжним дорученням №642 від 03.02.2023 про оплату штрафу в сумі 131798,53 грн.

Та як третя складова цивільного правопорушення, за яким має відповідати орган державної влади, Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх посадових або службових осіб, судом першої інстанції встановлена наявність причинно-наслідкового зв`язку між неправовірними діями відповідача та шкодою, яка завдана позивачу, яка полягає у тому, що внаслідок неправомірних дій поліції позивач не мав можливості здійснювати свою господарську діяльність, виконувати взяті на себе зобов`язання перед контрагентом, що і стало причиною понесення збитків у заявленому розмірі.

Звідси, позивачем належними і допустимими доказами доведено спричинення йому відповідачем шкоди у заявленому розмірі (131798,53 грн), яка підставно стягнута господарським судом.

Доводи апелянта, що судом першої інстанції безпідставно застосовано до спірних відносин висновки, наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 по справі № 920/715/17, оскільки обставини у справах не є тотожними, відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки перш за все у цій постанові вирішувалась виключна правова проблема стосовно самостійного встановлення господарськими судами незаконності дій органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування під час розгляду справ про відшкодування шкоди, та в якій Верховний Суд дійшов висновку, що господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази.

Звідси відхиляються доводи апеляційної скарги стосовно того, що при винесені судового рішення по справі № 904/985/23 судом першої інстанції не враховано, що позивач ТОВ «Старокостянтинівнафтопродукт» не довів у судовому засіданні неправомірність дій органу поліції саме зазначеному суб`єкту господарської діяльності, оскільки таку неправомірність дій у цій справі суд визначив самостійно, на підставі поданих доказів.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність доказів повідомлення позивачем ТОВ «МУЛЬТИ-ТОП СВ» про обставини непереборної сили, то за умовами договору, укладеного між позивачем із зазначеною юридичною особою, зокрема п.9.1 договору, зупинення транспортного засобу і його вилучення не відносяться до форс-мажорних обставин.

При цьому, можливість/неможливість здійснити постачання пального своєму контрагенту за допомогою інших орендованих транспортних засобів не підлягає дослідженню в межах даної справи з урахуванням порядку визначеного ст.ст. 22, 1166, 1173, 1174 ЦК, на що слушно звернув увагу позивач.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що розглядаючи справу, суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2023 у справі № 904/985/23 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2023 у справі № 904/985/23 залишити без змін.

Судові витрати Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 15.12.2023.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков