ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2023м. ХарківСправа № 922/3973/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Горішній Ю.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Ремонтно-будівельного підприємства "Мостокран-1" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (вул. Єнакіївська, буд. 1, офіс 202, м. Харків, 61046; )
до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (пр.Героїв Харкова, буд. 199, м. Харків, 61037; РНОКПП 05762269) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Завод "Електроважмаш" (пр. Московський, буд. 299, м. Харків, 61089; )
про стягнення 615080,17 грн,
за участю представників:

позивача - Жук Т.С., в режимі відеоконференції,

відповідач - не з`явився,

третя особа - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Ремонтно-будівельне підприємство "Мостокран-1" у формі товариства з обмеженою відповідальністю 11.09.2023 звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" про стягнення заборгованості за Договором підряду №235-10/19 від 20.08.2019 у розмірі 615 080,17 грн, з яких 419487,29 грн основного боргу, пеня у розмірі 20974,36 грн, річні проценти від простроченої суми у розмірі 10 389,49 грн та інфляційні втрати у розмірі 164 229,03 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що третя особа (замовник за Договором підряду) та відповідач (правонаступник всіх прав та обов`язків Акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" внаслідок приєднання останнього до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини"), в порушення умов Договору та приписів чинного законодавства, не здійснили оплату за виконані роботи після підписання Акту приймання виконаних будівельних робіт № 1 від 16.02.2021.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.09.2023 позовну заяву Ремонтно-будівельного підприємства "Мостокран-1" у формі товариства з обмеженою відповідальністю залишено без руху та надано позивачу строк 10 днів з дня вручення йому даної ухвали для усунення недоліків.

Ухвалою господарського суду від 21.09.2023 вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі № 922/3973/23 за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання.

Вказаною ухвалою до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Акціонерне товариство "Завод "Електроважмаш" ().

У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 06.10.2023, відповідач проти позову заперечував та просив суд:

1) визнати наявними форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) у господарській діяльності відповідача - АТ "Українські енергетичні машини",

2) здійснити перерахунки пені, інфляційних втрат і одного відсотка річних, у відповідності до ч. 2 ст. 530 ЦК України (з урахуванням наданого строку для оплати виконаних робіт, а саме 7 календарних днів з дати отримання письмової вимоги),

3) застосувати принципи справедливості і збалансованості інтересів сторін,

4) і тому не нараховувати відповідачу пеню, інфляційні втрати, відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, починаючи з 24 лютого 2022 року, через існуючі обставини непереборної сили у відповідача,

5) і також, за можливості, не стягувати з відповідача пеню, відсотки річних та інфляційні втрати у розмірі більшому, ніж 16% (шістнадцять відсотків) від підрахованих позивачем, через відсутність вини відповідача, яка є необхідною умовою для їх застосування,

6) у разі прийняття рішення про часткове чи повне задоволення позовних вимог, прийняти рішення про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення на один рік, згідно зі ст. 331 ГПК України,

7) здійснити розподіл витрат відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

12.10.2023 до суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідача на позовну заяву, в якій позивач не погодився з доводами відповідача щодо перерахунку пені, інфляційних втрат і одного відсотка річних, у відповідності до ч. 2 ст. 530 ЦК України (з урахуванням наданого строку для оплати виконаних робіт, а саме 7 календарних днів з дати отримання письмової вимоги), посилаючись на те, що внаслідок приєднання правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при такому виді реорганізації неможливий. Щодо неможливості здійснювати господарську діяльність з початком війни та щодо відсутності вини у затримці розрахунків та застосування форс-мажорних обставин щодо відповідача, позивач вказав, що відповідачем не доведено, що форс-мажорні обставини впливають у даному конкретному випадку на виконання ним зобов`язань по оплаті робіт за Договором, а саме не надано відповідних документів Торгово-промислової палати України щодо виникнення обставин непереборної сили та унеможливлення виконання відповідачем зобов`язання з оплати виконаних робіт за спірним Договором внаслідок непереборної сили. Відповідач здійснює господарську діяльність, має можливість отримувати грошові кошти за поставку товарів, а тому посилання на дію форс-мажорних обставин, на думку позивача, є необґрунтованим. Позивач також зазначив, що підстави для задоволення клопотання відповідача про зменшення господарсько-правової відповідальності відсутні.

У запереченнях на відповідь позивача на відзив, які були надані до суду 24.10.2023, відповідач зазначив, що ним належним чином доведено перед судом наявність форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) і обставини перебування відповідача через них у тяжкому фінансовому становищі, на підставі доказів, які додані до відзиву, а саме витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення щодо майна відповідача ракетно-бомбових обстрілів. Одночасно із запереченнями відповідачем подано до суду заяву про зменшення розміру заявленої позивачем до стягнення суми витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката.

25.10.2023 до суду надійшла заява третьої особи на стороні відповідача з поясненнями щодо заявленого позову, в яких третя особа, зокрема, зазначила, що на цей час здійснено лише декілька етапів стосовно приєднання АТ "Завод "Електроважмаш" до АТ "Українські енергетичні машини" та процедура триває. З посиланням на тяжкий майновий стан, непорушення умов договору з 18.03.2021, відсутність вини перед позивачем та надмірно великий розмір санкцій порівняно із збитками кредитора, третьою особою заявлено клопотання про зменшення розміру пені, інфляційних втрат та відсотків річних на 90%.

Протокольною ухвалою господарського суду від 09.11.2023 підготовче провадження у справі № 922/3973/23 закрито; розгляд справи по суті призначено на 28.11.2023.

Протокольною ухвалою господарського суду від 28.11.2023 розгляд справи по суті відкладено на 07.12.2023 о 16:00.

У судовому засіданні, яке відбулося 07.12.2023, представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач та третя особа на стороні відповідача у судове засідання не з`явились; про причину неявки суд не повідомили; про час та місце судового засідання були повідомлені через електронний кабінет у підсистемі "Електронний суд" ЄСІТС.

Враховуючи, що підстави для відкладення розгляду справи відсутні, суд визнав за можливе розглянути справу без участі представників відповідача та третьої особи на стороні відповідача, за наявними у справі матеріалами, згідно зі ст. 202 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

20.08.2019 між Ремонтно-будівельне підприємство "Мостокран-1" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (підрядник, позивач у справі) та Державним підприємством "Завод "Електроважмаш", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Завод "Електроважмаш" (замовник, третя особа у справі) було укладено Договір підряду № 235-10/19.

Відповідно до п. 1.1 вищевказаного Договору, підрядник зобов`язався за дорученням замовника на власний ризик виконати роботу у відповідності до умов Договору, а замовник зобов`язався прийняти цю роботу та оплатити її. Предметом Договору був ремонт підкранових шляхів вісі "А-Г", ряди "7-25", цех № 111, корпус 1, інв. № 010001 (пункт 1.2 Договору).

Як свідчать матеріали справи, роботи за Договором на загальну суму 419487,29 грн були виконані позивачем у повному обсязі та належним чином прийняті третьою особою, про що свідчить підписання 16.02.2021 Акту приймання виконаних будівельних робіт № 1 за лютий 2021 року.

Оплата за виконані роботи, відповідно до пункту 5 Договору, повинна була здійснюватися у два етапи: попередня оплата робіт у розмірі 30% від загальної вартості - протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання рахунку після підписання Договору; остаточний розрахунок за виконані роботи у розмірі 70% від їх загальної вартості - протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту підписання сторонами акту приймання виконаних робіт.

Оскільки підписання сторонами Акту приймання виконаних будівельних робіт № 1 за лютий 2021 року відбулося 16.02.2021, остаточний розрахунок за Договором повинен був здійснений третьою особою до 18.03.2021 (включно).

Отже, третя особа належним чином прийняла виконані за Договором роботи, без зауважень щодо їх якості.

Проте, саном на дату подання позовної заяви жодних платежів за Договором на рахунки позивача не надходило.

Заборгованість замовника по оплаті виконаних робіт за Договором становить 419487,29 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Відповідно до положень статей 6 та 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 837 ЦК України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (частина 2 статті 193 ЦК України).

За приписами статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Договір, відповідно до статті 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями частини 1 статті 853 ЦК України передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, глянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Частиною 4 статті 882 ЦК України встановлено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Як встановлено судом, позивачем та третьою особою було підписано Акт звірки взаємних розрахунків за період: січень 2021 р. - серпень 2021 р., яким третьою особою, в тому числі, визнано заборгованість перед позивачем, яка виникла 16.02.2021, у розмірі 419 487,29 грн.

Пунктом 2.1 Договору встановлена загальна вартість Договору, яка складає 421117,09 грн, в тому числі ПДВ. Найменування, обсяги та ціна послуг погоджені сторонами і зазначені у Додатку № 2 "Договірна ціна", який є невід`ємною частиною Договору (пункт 2.2 Договору).

Разом з тим, відповідно до Акту приймання виконаних будівельних робіт № 1 за лютий 2021 року, підписаного сторонами 16.02.2021, за Договором позивачем виконано роботи на суму 419487,29 грн. Третьою особою роботи на вказану суму були прийняті без зауважень.

26.08.2021 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань було внесено запис номер 068009292 про державну реєстрацію припинення юридичної особи Державне підприємство "Завод "Електроважмаш" (ідентифікаційний код 00213121).

Того ж дня, 26.08.2021 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань було внесено запис номер 000089799 про проведення державної реєстрації юридичної особи, яка утворена в результаті перетворення - Акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" (ідентифікаційний код 00213121). Також, до даного Реєстру внесено дані про те, що Акціонерне товариство "Завод "Електроважмаш" (ідентифікаційний код 00213121) є правонаступником Державного підприємство "Завод "Електроважмаш" (ідентифікаційний код00213121).

26.08.2021 Кабінетом Міністрів України було видано розпорядження № 1005-р "Про погодження реорганізації акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" шляхом приєднання до Акціонерного товариства "Турбоатом". Пунктами 1, 2 даного розпорядження визначено: "відповідно до п. 22 ч. 2 ст. 5 Закону України "Про управління об`єктами державної власності", погодитися з пропозицією Фонду державного майна щодо реорганізації акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" (код згідно з ) після завершення перетворення державного підприємства "Завод "Електроважмаш" у процесі приватизації шляхом приєднання до Акціонерного товариства "Турбоатом" (). Фонду державного майна здійснити комплекс заходів і процедур, пов`язаних із приєднанням акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" до Акціонерного товариства "Турбоатом" відповідно до вимог законодавства".

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, за ідентифікаційним кодом 05762269 зареєстрована юридична особа Акціонерне товариство "Українські енергетичні машини" (відповідач у справі).

Відповідно до п. 1.1 Статуту Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини", який у вільному доступі на офіційному сайті відповідача (за посиланням https://ukrenergymachines.com/content/documents/36/3519/files/Статут%20АТ%20Укренергомашини%202023.pdf), Акціонерне товариство "Українські енергетичні машини" є юридичною особою із новим найменуванням, у результаті проведення державної реєстрації змін до Статуту, що пов`язані зі зміною типу Товариства у відповідності до Закону України "Про акціонерні товариства" № 514-VI від 17.09.2008 та зміною найменування Акціонерного товариства "Турбоатом" на Акціонерне товариство "Українські енергетичні машини".

Пунктом 1.4 вищевказаного Статуту відповідача встановлено, що Акціонерне товариство "Українські енергетичні машини" є правонаступником всіх прав та обов`язків Акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" внаслідок приєднання останнього до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 26.08.2021 № 1005-р "Про погодження реорганізації акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" шляхом приєднання до акціонерного товариства "Турбоатом".

Крім того, відповідачем направлено на адресу позивача лист від 12.01.2022 №235/003-22, яким відповідач повідомив, що з 01.12.2021 Акціонерне товариство "Українські енергетичні машини" (, скорочена назва АТ "Укренергомашини") є правонаступником Акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш".

Водночас, матеріали справи свідчать, що жодних оплат, у тому числі часткових, за Договором підряду № 235-10/19 від 20.08.2019 ані відповідачем, ані третьою особою не здійснювалось, тому на дату подання позову дійсна заборгованість відповідача перед позивачем за цим договором становить 419487,29 грн.

Позивачем на адресу відповідача було надіслано листа за вих. № 3 від 19.06.2023 з вимогою сплатити заборгованість третьої особи, правонаступником якої є відповідач, у сумі 1663233,41 грн, яка включає, в тому числі, і суму заборгованості за Договором у розмірі 419487,29 грн, протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання вимоги, що підтверджується Актом звірки взаємних розрахунків за період: січень 2021 р. - серпень 2021 р., який додавався до листа.

Даний лист було отримано відповідачем 23.06.2023, проте, станом на дату подання позову, відповіді на вимогу про сплату заборгованості від відповідача не надходило, оплата заборгованості не здійснювалась.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (незалежне виконання).

Частиною 1 статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник, який сплатив неустойку і відшкодував збитки, завдані порушенням зобов`язання, не звільняється від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 622 ЦК України).

Положеннями частини 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 7.4 Договору підряду, у разі порушення строку оплати робіт, передбачених цим Договором, підрядник має право вимагати оплату 1% річних та інфляційні витрати.

Пунктом 7.5 Договору передбачено, що за порушення строку оплати робіт, передбачених цим Договором, підрядник має право пред`явити замовнику вимоги про сплату пені у розмірі 0,1% від суми простроченої оплати за кожен день прострочення, але не більше 5% від несплаченої суми.

З огляду на викладене, позивачем за весь час прострочення виконання зобов`язань по оплаті виконаних робіт за Договором нараховано відповідачу:

1) пеню у розмірі 0,1% від суми прострочення за кожен день прострочення, що за період прострочення з 19.03.2021 по 08.09.2023 становить 5% несплаченої суми - 20974,36 грн;

2) 1% річних від простроченої суми за період з 19.03.2021 по 08.09.2023 у сумі 10389,49 грн;

3) інфляційні нарахування за період з 19.03.2021 по 08.09.2023 у сумі 164229,03грн.

Відповідач проти основного боргу за Договором підряду № 235-10/19 від 20.08.2019 не заперечує. Водночас, зазначає, що розрахунок пені, відсотків річних та інфляційних втрат здійснено без врахування наданого боржнику строку для оплати виконаних робіт, а саме 7 календарних днів з дня отримання вимоги позивача від 19.06.2023. А тому, на думку відповідача, розміри пені, відсотків річних та інфляційних витрат мають бути перераховані враховуючи положення статті 530 ЦК України, тобто в семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, а не з дати, коли відповідно до Договору виконані позивачем роботи повинні бути оплачені.

Суд вважає такі доводи відповідача безпідставними з огляду на висновки Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладені в постанові від 14.09.2020 у справі № 296/443/16-ц (провадження № 61-16634сво19), згідно з якими момент переходу прав та обов`язків від юридичної особи, яка припиняється шляхом приєднання, не може пов`язуватися із внесення запису до державного реєстру про припинення юридичної особи, яка приєднується. При реорганізації шляхом приєднання немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Внаслідок приєднання правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при такому виді реорганізації неможливий, що унеможливлює виникнення будь-яких спорів щодо переходу майна, прав чи обов`язків.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.01.2022 у справі № 922/347/21, від 16.03.2023 у справі № 922/3979/21 та від 08.06.2023 у справі № 911/343/22.

Отже, лише при припиненні суб`єкта господарювання шляхом поділу в розподільчому балансі визначається правонаступництво. Внаслідок же злиття, приєднання або перетворення правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при таких видах реорганізації неможливий. Близька за змістом правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 910/5953/17.

Ухвалюючи рішення про реорганізацію, уповноважений орган юридичної особи спрямовує свою волю на передачу не окремого майна, прав або обов`язків, а всієї їх сукупності. Тобто, при універсальному правонаступництві до правонаступника чи правонаступників переходить усе майно особи як сукупність прав та обов`язків, які їй належать (незалежно від їх виявлення на момент правонаступництва), на підставі передавального акта.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що до відповідача, як правонаступника третьої особи, перейшли всі права та обов`язки за Договором підряду № 235-10/19 від 20.08.2019 незалежно від того, чи підписано між позивачем та відповідачем угоду про заміну сторони, оскільки правонаступництво виникло в силу закону, а не в силу договору.

Таким чином, заявлені до стягнення з відповідача пеня, відсотки річних та інфляційні втрати правомірно розраховані позивачем відповідно до умов Договору, починаючи з дати, коли виконані позивачем роботи повинні бути оплачені.

Також суд не приймає посилання відповідача на неможливість здійснювати господарську діяльність у зв`язку з початком війни та застосування форс-мажорних обставин до спірних правовідносин.

З цього приводу суд зазначає, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Таких висновків дотримується Верховний Суд у постанові від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, постанові від 09.11.2021 у справі №913/20/21, постанові від 14.06.2022 у справі № 922/2394/21.

Сам факт введення воєнного стану на території України не є імперативною підставою для невиконання боржником зобов`язання та звільнення від відповідальності за прострочення виконання зобов`язання за час існування форс-мажорних обставин. У кожному конкретному випадку у конкретних відносинах боржник має довести безпосередній вплив форс-мажорних обставин на можливість виконання ним зобов`язання, тобто наявність причинно-наслідкового зв`язку між обставинами форс-мажорними обставинами та неможливістю належного виконання зобов`язання.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

В той же час, Сертифікат Харківської ТПП № 6300-22-1122, на який, крім іншого, посилається відповідач, стосується податку на прибуток за 1 квартал та 1 півріччя 2022 року, а не зобов`язання перед позивачем. Відповідачем не надано відповідних документів Торгово-промислової палати України щодо виникнення обставин непереборної сили та унеможливлення виконання зобов`язання з оплати виконаних робіт за Договором внаслідок непереборної сили.

Так само, відповідачем не доведено, що форс-мажорні обставини впливають у даному конкретному випадку на виконання ним зобов`язань по оплаті робіт за Договором підряду № 235-10/19 від 20.08.2019.

Крім того, суд бере до уваги, що місцезнаходження та матеріально-технічна база позивача також знаходиться на території Харківської міської територіальної громади, тобто сторони знаходяться в рівних умовах щодо впливу війни на їх господарську діяльність.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є принцип рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а тому застосування будь-яких пільг щодо одного учасника справи у випадку, коли обидві сторони знаходять в однакових умовах, є порушенням принципів господарського судочинства, що призведе до прийняття незаконного рішення.

Водночас, слід зазначити, що обов`язок щодо виконання зобов`язань по сплаті за виконані роботи у відповідача виник до військової агресії Російської Федерації проти України, введення воєнного стану на території України, а тому посилання відповідача на виникнення форс-мажорних обставин щодо даної заборгованості є безпідставним.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, суд визнав вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 20974,36 грн та процентів річних у розмірі 10389,49 грн законними та обґрунтованими.

Проте, суд не погоджується з нарахуванням позивачем інфляційних втрат у сумі 164 229,03 грн та, перевіривши розрахунок за допомогою онлайн-системи "Ліга-Закон", суд встановив, що арифметично правильною є сума інфляційних втрат за заявлений позивачем період у розмірі 156057,00 грн.

Таким чином, у задоволенні вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 8172,03 грн слід відмовити як арифметично неправильно розрахованих.

У відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено клопотання про зменшення господарсько-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання у вигляді стягнення пені, відсотків річних та інфляційних втрат у розмірі більше, ніж 15,73% від підрахованих позивачем, оскільки з боку відповідача відсутня вина, яка є необхідною умовою для їх застосування.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Інфляційні втрати та проценти річних не є штрафними санкціями. Їх нарахування на суму боргу є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Чинним законодавством не передбачено право суду на зменшення заявлених до стягнення сум, які за своєю правовою природою не є штрафними санкціями.

Водночас, зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги тяжкий фінансовий стан відповідача, настання форс-мажорних обставин, які вплинули на спроможність здійснення відповідачем господарської діяльності, та відсутність вини відповідача у неналежному виконанні зобов`язання за договором, який ним не укладався, а також з метою забезпечення балансу інтересів сторін з урахуванням встановлених обставин справи, суд визнав за можливе частково задовольнити клопотання відповідача про зменшення господарсько-правової відповідальності та зменшити розмір заявленої до стягнення суми пені на 70%.

Отже, суд вважає такою, що підлягає стягненню з відповідача, суму пені в розмірі 6292,31 грн, що становить 30% від заявленої до стягнення суми пені.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Ремонтно-будівельного підприємства "Мостокран-1" у формі товариства з обмеженою відповідальністю в частині стягнення з відповідача 419487,29 грн основного боргу, 6292,31 грн пені, 10389,49 грн процентів річних та 156057,00 грн інфляційних втрат обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

В частині стягнення 14682,05 грн пені суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у зв`язку із зменшенням розміру штрафних санкцій; в частині стягнення 8172,03 грн інфляційних втрат суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх неправильним розрахунком.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, судові витрати в частині заявленої до стягнення пені повністю покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 29, 42, 73, 74, 86, 91, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (пр.Героїв Харкова, буд. 199, м. Харків, 61037; код ЄДРПОУ 0576269) на користь Ремонтно-будівельного підприємства "Мостокран-1" у формі ТОВ (вул. Єнакіївська, буд. 1, офіс 202, м. Харків, 61046; ) - заборгованість за Договором підряду № 235-10/19 від 20.08.2019 у розмірі 592226,09 грн (у тому числі: 419487,29 грн основного боргу; 6292,31 грн пені; 10389,49 грн процентів річних та 156057,00 грн інфляційних втрат), а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 9103,62 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 14682,05 грн пені та 8172,03 грн інфляційних втрат у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до ст.ст. 256-257 ГПК України.

Повне рішення складено "18" грудня 2023 р.

Суддя Н.М. Кухар