ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2023 Справа № 914/3166/23

Господарський суд Львівської області у складі судді Трускавецького В. П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників процесу справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірничовидобувна компанія «СДК», м. Київ,
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Бетонбуд», м. Львів,
про: стягнення 315 678,38 грн, з яких: 238 290,20 грн заборгованість, 10 621,23 грн інфляційні втрати, 7 031,19 грн три відсотків річних та 59 735,76 грн пеня.
Учасники процесу не викликались (не повідомлялись).
Судові процедури.

1. На розгляд суду подано позов ТзОВ «Гірничовидобувна компанія «СДК» до ТзОВ «Бетонбуд» про 315 678,38 грн, з яких: 238 290,20 грн - заборгованість, 10 621,23 грн - інфляційні втрати, 7 031,19 грн - три відсотків річних та 59 735,76 грн пеня.

2. Ухвалою суду від 16.11.2023 позовну заяву прийнято та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників процесу.

3. Ухвалу суду про відкриття провадження у справі надіслано відповідачу на юридичну адресу вказану у позові, яка відповідає відомостям з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

4. Згідно з Витягом з сайту Укрпошти поштове відправлення суду з ШКІ № 837 вручено за довіреністю 21.11.2023.

5. Так, суд констатує, що належним чином та завчасно повідомив відповідача про розгляд його справи, що підтверджується матеріалами справи.

6. Відповідач проти позову не заперечив, жодних письмових доказів суду не подав.

7. Статтею 248 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

8. Згідно з частинами другою, третьою статті 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

9. Жодна із сторін протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі, так і по закінченню вказаного строку ніяких процесуальних дій не вчиняла.

10. Водночас, суд враховує, що серед принципів господарського судочинства є, зокрема, верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, розумність строків розгляду справи судом.

11. Отже, враховуючи відсутність підстав для неможливості розгляду даному спору по суті, за наявності у матеріалах справи достатніх доказів для вирішення даного спору по суті, відсутності будь-яких клопотань від відповідача, які б опосередковували рух справи, беручи до уваги строки розгляду справи, врахувавши забезпечення відповідачу права на захист у передбачений процесуальним законом строк, забезпечуючи при цьому рівність та змагальність сторін, суд дійшов висновку розглянути спір по суті.

12. Частиною дев`ятою статті 165 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Аргументи сторін.

13. Позивач обґрунтовує заявлений позов неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати за поставлений Товар. Загальна сума заборгованості складає 238 290,20 грн. Також, за неналежне виконання грошових зобов`язань відповідачу нараховано пеню, інфляційні втрати та три відсотки річних.

14. Правовими підставами позову зазначено норми ст.ст. 625, 692 Цивільного кодексу України.

15. Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат складається з 4'735,18 грн судового збору та 31'000,00 грн витрат на оплату правової допомоги.

16. Відповідач відзив на позов не подав, проти позову не заперечив, інших письмових доказів до матеріалів справи не долучав.

Обставини справи.

17. 20 лютого 2018 року між ТзОВ «Гірничовидобувна компанія «СДК» (надалі Постачальник) та ТзОВ «Бетонбуд» (надалі Покупець) укладено Договір поставки № 47 (надалі Договір). За умовами цього Договору Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, передати у власність, а Покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняти та оплатити Товар. Найменування, кількість та асортимент товару вказані у видаткових накладних Постачальника або у специфікаціях, що додаються до Договору (п. 1.1. Договору).

18. Ціни на Товар, що поставляється за цим Договором, вказані у відповідних специфікаціях, що є невід`ємними часинами договору. Цини також можуть визначатися у видаткових накладних, які є невід`ємними частинами договору (п. 2.1. Договору).

19. Відповідно до п. 10.2. Договору такий набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками і діє до 31.12.2018, але у будь-якому разі до повного виконання ними своїх зобов`язань. Пунктом 10.2.1. Договору передбачено пролонгація договору.

20. 10.01.2019 між Сторонами спору укладено Договір поставки № 18. Умови цього відповідають умовам Договору № 47 від 20.02.2018, за виключенням того, що такий укладено до 31.12.2019.

21. На виконання своїх зобов`язань з грудня 2020 року по 17 жовтня 2022 року позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 2?456?471,40 грн, що підтверджується видатковими накладними, долученими до матеріалів справи, які підписані з обох сторін. Відповідач оплатив поставлений товар на загальну суму 2?244?120,00 грн, що підтверджується копіями банківських виписок та платіжних інструкцій, які долучено до матеріалів справи.

22. Окрім того, позивач у позові зазначає, що станом на грудень 2020 року у відповідача існує непогашена заборгованість у розмірі 25?938,80 грн. На підтвердження поставки товару та його часткової оплати ТзОВ «Гірничовидобувна компанія «СДК» надає Акти звіряння взаємних розрахунків підписані між обома сторонами з проставленням печаток підприємств, зокрема: за лютий, березень, липень, серпень, жовтень, листопад, грудень 2018 року, січень, березень грудень 2019 року, січень березень, травень грудень 2020 року, лютий, квітень, травень липень, вересень грудень 2021 року, грудень 2021 року по 02.06.2022 року, травень серпень 2022 року.

23. Вважаючи свої права та законні інтереси порушеними позивач звернувся до суду із даним позовом. Відповідач проти позову не заперечив, доказів оплати боргу до суду не надав.

Позиція суду.

24. Між сторонами у справі виникли зобов`язання на підставі Договору в силу пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України. Згідно зі статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

25. Частинами першою та другою статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

26. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

27. Частиною першою статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

28. Як зазначає сам позивач, між сторонами не встановлювались терміни оплати за поставлений товар, тому зобов`язання з оплати у відповідача виникає з моменту прийняття товару. Суд у даному випадку погоджується із доводами позивача щодо факту виникнення обов`язку з оплати.

29. Судом встановлено, що позивач у період з грудня 2020 року по 17 жовтня 2022 року поставив відповідачу товар на загальну суму 2?456?471,40 грн, що підтверджується долученими до матеріалів справи видатковими накладними, які підписані сторонами. Кореспондуючий обов`язок з оплати відповідач виконав частково у розмірі 2?244?120,00 грн, що підтверджується копіями банківських виписок та платіжних інструкцій, які долучено до матеріалів справи. Отже, за цей період несплаченими залишилось 212?351,40 грн.

30. Щодо 25?938,80 грн заборгованості, які як вказує позивач, існувала станом на грудень 2020 року, суд зазначає таке.

31. Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 10.02.2020 у справі № 909/146/19, від 23.09.2021 у справі № 910/866/20, від 02.06.2022 у справі № 917/1384/20 зазначає, що виходячи з системного аналізу приписів статей 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (надалі - Закон 996-XIV) та положень пунктів 2.1, 2.4 пункту 2 Положення № 88 свідчить, що за своєю правовою природою первинні документи є документами, які посвідчують виконання зобов`язань (констатують, фіксують) певні факти господарської діяльності у правовідносинах між сторонами) та мають юридичне значення для встановлення обставин такого виконання).

32. Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (надалі - Закон 996-XIV) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

33. Згідно із частинами першою та другою статті 9 названого Закону 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарських операцій, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

34. Необхідно зазначити, що накладна - це супроводжуючий первинний документ, що використовується в бухгалтерському обліку та містить основні облікові дані про товар, що передається, відправляється, транспортується. Отже, накладна є належним документом, що підтверджує оформлення договірних відносин між сторонами.

35. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21 виснувала, що норми Закону № 996-XIV регулюють відносини організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні. Вказані норми передбачають, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які повинні мати певні реквізити. Разом із тим указані норми не визначають, що обставини передачі товару між юридичними особами можуть підтверджуватись тільки первинними документами, передбаченими Законом № 996-XIV. Отже, такі обставини можуть підтверджуватись також іншими доказами.

36. Згідно з усталеною позицією Верховного Суду (наведеною, наприклад, у постанові Касаційного господарського суду від 29 січня 2020 року у справі № 916/922/19) визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, а отже, судам у розгляді справи належить досліджувати, крім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару (обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірною видатковою накладною, обставини зберігання та використання цього товару в господарській діяльності покупця). У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.

37. Позивач у справі стверджує про те, що у відповідача перед ним станом на грудень 2018 року наявна кредиторська заборгованість у розмірі 25?938,80 грн за поставку товару. На підтвердження вказаних обставин надає договір укладений у лютому 2018 року та підписані з обох сторін по місячні Акти звірки взаєморозрахунків, а також річні акти звірки взаєморозрахунків, які не підписані жодною із сторін.

38. Щодо підписаних помісячних Актів, суд зазначає, що зі сторони відповідача такі підписані без зазначення ПБІ особи, яка їх підписала та без зазначення посадового становища такої особи. Щодо річних актів взаєморозрахунків, суд зазначає, що такі не підписані жодною із сторін.

39. Окрім того, перевіряючи доводи позивача щодо наявності заборгованості станом на 01.12.2020 з інформації відображеної в Акті звірки взаєморозрахунків за період 2020 рік, суд з`ясував, що у позивач по його даних наявна дебіторська заборгованість у розмірі 175?938,80 грн. Однак, за його ж даними впродовж грудня 2020 року контрагентом проведено оплату у загальному розмірі 170?000,00 грн, яка в подальшому не повністю врахована у кінцеве сальдо за річний період (не враховано 20?000,00 грн). Вказане з`ясовано виходячи з такого: 1) дебіторська заборгованість позивач на 01.01.2020 951?067,02 грн; 2) за період з 01.01.2020 по 01.12.2020 поставлено на 12?718?718,20 грн, 3) з 01.01.2020 по 30.11.2020 сплачено 13?493?846,42 грн. Таким чином, загальна суму оплати складає 13?663?846,42 грн, загальна суму поставки (до 01.01.2020) з урахуванням сальдо на почато 2020 року складає 13?669?785,22 грн (12?718?718,20 грн + 951'067,02 грн), борг 5?938,80 грн.

40. Водночас, жодного первинного документа чи інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували перехід матеріальних цінностей у заявлений період, до матеріалів справи не долучено.

41. Щодо ненадання первинних документів, яке спрямоване на реалізацію принципу процесуальної економії, як зазначає позивач, адже у протилежному випадку, до матеріалів справи необхідно було б долучити велику кількість документів, суд зазначає таке.

42. Відповідно до частин першої та третьої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

43. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).

44. Так, відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

45. За статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

46. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).

47. Таким чином, суд зазначає, що позивач на думку суду не довів обставин того, що станом на 01.12.2020 у нього була дебіторська заборгованість за поставлений відповідачу товар, та не підтвердив такі обставини належними та допустимими доказами.

48. Отже, розглянувши заявлені позовні вимоги про стягнення 238 290,20 грн заборгованості (212'351,40 грн за період з 01.12.2020 по 17.10.2022 + 25?938,80 грн за поставку товару до 01.12.2020), суд дійшов висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими частково та підлягають задоволенню у розмірі 212'351,40 грн.

49. Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

50. Суд розглянувши заявлені вимоги про стягнення 10'621,23 грн - інфляційних втрат та 7'031,19 грн трьох відсотків річних, перевіривши наданий позивачем розрахунок, зазначає, що такий є частково правильним, адже нараховано на суму більшу, ніж встановлено судом з якої підтверджено борг. Таким чином, здійснивши власний розрахунок з урахуванням 212'351,40 грн боргу за обраний позивачем період, суд зазначає, що позовні вимоги є обґрунтованими частково та підлягають задоволенню у розмірі 9'465,07 інфляційних втрат та 6'265,82 грн трьох відсотків річних.

51. Статтею 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

52. Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

53. Приписами статей 546, 549 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

54. Згідно з пунктом 7.2. Договору у випадку порушення строків оплати Товару встановлених цим Договором та Специфікацією поставки Покупець сплачує Постачальнику неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від розміру неоплаченої вартості Товару за кожний день прострочення.

55. Розглянувши заявлені вимоги про стягнення 59'735,76 грн пені, перевіривши поданий розрахунок, суд зазначає, що як і у випадку з нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат. Правильним є нарахування пені виходячи з підтвердженої судом суми боргу, тобто, 212'351,40 грн за обраний заявником період. Таким чином, здійснивши власний розрахунок, суд зазначає, що задоволенню підлягає 53'233,30 грн пені.

56. Відповідно до норм статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

57. Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

58. Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судові витрати.

59. Пунктом 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача підлягає до стягнення 4'219,52 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 20, 73, 74, 76, 79, 129, 165, 178, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247 - 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бетонбуд» (79040, м. Львів, вул. Городоцька, буд. 367/2; ідентифікаційний код 32181428) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірничовидобувна компанія «СДК» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 19, оф. 142; ідентифікаційний код 32181428) 212'351,40 грн - заборгованості, 6'265,82 грн три відсотки річних, 9'465,07 інфляційних втрат, 53'233,30 грн пені та 4'219,52 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Трускавецький В.П.