ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2023 року м.Дніпро Справа № 904/3479/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В. (доповідач)

суддів: Чередка А.Є., Коваль Л.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2023 (повний текст рішення складено 04.09.2023, суддя Манько Г.В.) у справі № 904/3479/23

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ"

про стягнення 43 240 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" штрафу за неправильно зазначену у накладній масу вантажу у сумі 43 240 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що в накладній №45239183 від 19.07.2022 відповідачем невірно зазначена маса вантажу у вагоні №67186171, у зв`язку з чим позивачем нарахований штраф у розмірі 43 240,00 грн., який він просив стягнути з відповідача.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2023, у даній справі, позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" штраф 43 240 грн., судовий збір 2684 грн.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням місцевого господарського суду, Приватне акціонерне товариство "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ", звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог. Стягнути з позивача на користь відповідача кошти в розмірі 4026,00 грн в якості компенсації судового збору.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- оскаржуване рішення прийняте при неповному з`ясуванні та дослідженні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи;

- судом першої інстанції не була розглянута заява відповідача від 20.07.2023 про зменшення розміру штрафу, а докази, на які посилався відповідач у заяві, не були досліджені під час розгляду справи.

До суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким позивач просить суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Відзив обґрунтований:

- відсутністю підстав для зменшення розміру штрафу, оскільки така санкція не є договірною, а випливає із положень Статуту залізниць України, якими чітко визначено розмір штрафу, що підлягає сплаті незалежно від збитків, що унеможливлює зменшення штрафу за ст. 233 ГК України;

- необхідністю врахувати статус позивача, який включений до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави та обставини щодо дотримання Залізницею військово-транспортного обов`язку в умовах воєнного стану.

Відповідно до протоколу автоматичногорозподілу судової справи між суддямивід 28.09.2023 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий (доповідач) суддя Чус О.В., судді: Чередко А.Є., Коваль Л.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.10.2023 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 904/3479/23. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 904/3479/23.

06.10.2023 матеріали даної справи надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.10.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2023 у справі № 904/3479/23; ухвалено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 ГПК України, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до електронного повідомлення про укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №99-00178353/2020-001 від 13.03.2020 року AT Укрзалізниця засвідчило прийняття від ПрАТ "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" Заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом.

ПрАТ "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" (вантажовідправник по справі) було приєднано AT Українська залізниця до Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом.

Приписами ст. 634 Цивільного кодексу України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За пунктом 1.1. предметом Договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та / або вагонах Замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги.

Згідно з пунктом 1.4. надання послуг за Договором може підтверджуватись, зокрема, накладною.

У липні 2022 по накладній №45239183 зі станції Ароматна Придніпровської залізниці ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля здійснило відправлення вагону №67186171 на станцію Добропілля Донецької залізниці.

По прибуттю вагону на станцію Павлоград-1 Придніпровської залізниці, при переважуванні на вагонних вагах було виявлено, що маса вантажу, зазначена у накладній не відповідає фактичній масі вантажу у вагоні, про що було складено комерційний акт №454502/40 від 20.07.2022. Перевіркою було виявлено: в накладній №45239183 у вагоні №67186171 вказана маса вантажу складає 68 400 кг., фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 70 450 кг, що на 2050 кг більше, ніж вказано у накладній та більше вантажопідйомності вагону на 1450 кг.

Надлишок вантажу було вивантажено зі спірного вагону та забрано представником ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" відповідно до листа № 3/2517 від 22.07.2022.

Провізна плата за перевезення вантажу за вагон №67186171 від станції Ароматна Придніпровської залізниці до станції Добропілля Донецької залізниці складає 8 648,00 грн.

У зв`язку з чим, згідно приписів статей 118, 122 Статуту залізниць України, позивачем до стягнення заявлений штраф у розмірі 43 240,00 грн. (8 648,00 х 5), що відповідає п`ятикратному розміру вказаної плати по відповідному вагону.

Оскаржуване рішення мотивовано тим, що невідповідність фактичної маси вантажу масі вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належним та допустимим доказом - комерційним актом №454502/40 від 20.07.2022, який є підставою для покладання відповідальності на відправника, передбаченої статтею 122 Статуту залізниць України. Штраф нарахований відповідно до статті 118 Статуту у розмірі 43 240 грн. підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитків.

При перегляді рішення місцевого господарського суду із врахуванням меж апеляційного перегляду згідно положень статті 269 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

У відповідності до статей 11, 509 ЦК України зобов`язання виникають зокрема з договорів.

Згідно з ч. 3 статті 909 ЦК України визначено, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ч. 5 статті 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Згідно зі статтею 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Таким чином, залізнична накладна № 45239183 є належним підтвердженням виникнення договірних правовідносин з перевезення вантажу.

У відповідності до статті 37 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, та розділом V Правил оформлення перевізних документів передбачено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса.

Згідно зі статтею 52 Статуту маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто.

Відповідно до положень статті 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Згідно із статтею 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Відповідно до статті 118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п`ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

При оформленні залізничної накладної №45239183 у вагоні №67186171 відповідачем вказано масу вантажу 68 400 кг, фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 70 450 кг, що на 2050 кг більше, ніж вказано у накладній та більше вантажопідйомності вагону на 1 450 кг, про що складено комерційний акт №454502/40 від 20.07.2022, підписаний начальником станції Мордас В.І., працівниками станції Захаровою О.В та Соломоновою В.В.

З цього слідує, що невідповідність фактичної маси вантажу масі вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчена належним та допустимим доказом - комерційним актом №454502/40 від 20.07.2022, який є підставою для покладання відповідальності на відправника, передбаченої статтею 122 Статуту залізниць України. Розмір суми штрафу є арифметично вірним, у зв`язку з чим, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про те, що вимога позивача про стягнення штрафу у розмірі 43 240, 00 грн є правомірною.

Відповідач, звертаючись до суду першої інстанції з заявою від 20.07.2023 про зменшення розміру штрафу, просив суд застосувати ч.3 ст.551 ЦК України, ст.233 ГК України, враховуючи обставини, що мають істотне значення: відсутність доказів спричинення позивачеві негативних наслідків; розмір штрафу не має компенсаторного характеру, а є додатковим засобом отримання прибутку для позивача; тяжкий фінансовий стан відповідача; робота підприємства на межі виробничих можливостей у період воєнного стану; понесення збитків внаслідок пошкоджень виробничих об`єктів під час ракетних обстрілів; загроза доведення відповідача до банкрутства.

Колегія суддів зауважує, що посилання відповідача на застосування статті 233 ГК України, статті 551 ЦК України, як на підставу для зменшення розміру штрафу, є безпідставними, виходячи з такого.

Відповідно до положень статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Статтею 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 ГПК України за відсутності в законі переліку виняткових обставин господарський суд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав, за яких можливе зменшення штрафу.

Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки над розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків, тобто не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Положення пункту 24 Статуту залізниць України встановлюють чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликані забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначають критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).

Заявлена до стягнення штрафна санкція має позадоговірну правову природу і випливає із положень Статуту залізниць України.

Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена п. 118, 122 Статуту залізниць України.

При цьому, зазначений штраф, відповідно до п. 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.

Підстав вважати такий штраф надмірно великим у порівнянні з допущеним правопорушенням у суду немає, оскільки штраф має стягуватися з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків.

Аналогічна за змістом правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/2339/17, від 12.02.2018 у справі №906/434/17.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для зменшення розміру штрафу, а відтак, відмовляє у задоволенні заяви відповідача від 20.07.2023.

Інші доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційний судом та спростовуються вищевикладеним.

За змістом ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною 1 ст. 277 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини ( ч. 4 ст. 277 ГПК України).

Судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, ґрунтуються на його власній оцінці та не знайшли свого підтвердження. Разом з тим, судом першої інстанції не було розглянуто заяву відповідача від 20.07.2023 про зменшення розміру штрафу, додані до неї докази не були досліджені, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції вважає наявними правові підстави для зміни мотивувальної частини рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2023 у справі №904/3479/23.

З урахуванням наведеного, ґрунтуючись на матеріалах справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" задоволенню не підлягає, а мотивувальна частина оскаржуваного рішення підлягає зміні в редакції цієї постанови.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на апелянта.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2023 у справі № 904/3479/23 змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2023 у справі № 904/3479/23 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта - Приватне акціонерне товариство "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль