РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.12.2023Справа № 910/4497/23
За позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

до фізичної особи-підприємця Семерик Наталії Петрівни

про стягнення 312 715,17 грн,

Суддя Карабань Я.А.

Секретар судових засідань Севериненко К.Р.

Представники учасників справи:

від позивача: Сидорчук Я.О.;

від відповідача: Дяковський О.С.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (надалі - позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до фізичної особи-підприємця Семерик Наталії Петрівни (надалі - відповідач) про стягнення суми грошових коштів у розмірі 312 715, 17 грн, з яких: 178 120, 91 грн пеня та 134 594, 26 грн штраф.

Позовні вимоги, з посиланням на ст.231 Господарського кодексу України, мотивовано неналежним виконанням відповідачем свого зобов`язання за договором поставки товару № 614/ВЗЗ-2022 від 06.10.2022, в частині своєчасної поставки товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі, визнано справу малозначною та постановлено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

10.04.2023 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог, з посиланням на те, що відповідачем заявки на поставку товару не отримувалися, а тому строки поставки товару не порушено. Також разом з відзивом надійшли заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.04.2023 заяву представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження задоволено, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 17.05.2023.

28.04.2023 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві.

11.05.2023 від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

У підготовче засідання 17.05.2023 з`явились сторони. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2023 відкладено підготовче засідання на 13.06.2023.

01.06.2023 від представника позивача, на виконання вимог ухвали надійшли оригінали документів.

01.06.2023 від представника відповідача, на виконання вимог ухвали суду, надійшли документи для долучення до матеріалів справи.

15.06.2023 від представника відповідача, на виконання вимог ухвали суду, надійшло клопотання про приєднання документів до матеріалів справи.

Засідання призначене на 13.06.2023 не відбулося, в зв`язку із перебуванням судді Карабань Я.А. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2023 підготовче засідання призначено на 04.07.2023. Явку фізичної особи-підприємця Семерик Наталії Петрівни визнано обов`язковою.

03.07.2023 від представника відповідача надійшло клопотання про доповнення клопотання про призначення почеркознавчої експертизи від 10.04.2023, в частині експертної установи, а саме просить суд доручити проведення експертизи Науково-дослідному центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України.

У підготовче засідання 04.07.2023 з`явилися представники сторін, які підтримали клопотання про призначення експертизи. В засіданні були відібрані експериментальні зразки підпису Семерик Н.П.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2023 призначено судову почеркознавчу експертизу по справі № 910/4497/23, проведення якої доручено Науково-дослідному центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України, провадження в справі на час проведення судової експертизи та отримання висновку експерта зупинено.

31.08.2023 від Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України надійшов висновок експерта від 18.08.2023 № 304/23, разом з матеріалами справи № 910/4497/23.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2023 поновлено провадження в справі та підготовче засідання призначено на 17.10.2023.

12.10.2023 від представника відповідача, на виконання вимог ухвали суду, надійшли письмові пояснення.

17.10.2023 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

У підготовче засідання 17.10.2023 з`явився представник відповідача, представник позивача не з`явився. Під час засідання від представника відповідача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи. Суд, протокольною ухвалою, задовольнив зазначене клопотання та долучив до матеріалів справи надані документи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2023, враховуючи, що судом під час підготовчого провадження, та зокрема, в підготовчому засіданні було вчинено всі дії, які необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті, сторонами було заявлено про надання суду всіх наявних у них доказів і пояснень по справі, закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/4497/23 до судового розгляду по суті на 14.11.2023.

Судове засідання, призначене на 14.11.2023 не відбулося, в зв`язку з оголошеною в місті Києві повітряною тривогою, яка тривала з 14:37 год до 17:21 год.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2023 підготовче засідання призначено на 12.12.2023.

27.11.2023 від позивача надійшло клопотання про зменшення витрат на проведення почеркознавчої експертизи та письмові пояснення щодо висновків почеркознавчої експертизи.

У судовому засіданні 12.10.2023 представник позивача надав пояснення по суті позовних вимог та позов просив задовольнити, представник відповідача заперечував проти задоволення позову в повному обсязі. Протокольною ухвалою судом залишено письмові пояснення щодо висновків почеркознавчої експертизи від 27.11.2023 без розгляду, як такі, що подані з пропуском встановленого судом строку.

У судовому засіданні 12.12.2023 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

06.10.2022 року між позивачем (замовник) та відповідачем (постачальник) відповідно до Указу Президента України від 12.08.2022 за № 573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" та постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №169 "Деякі питання здійснення оборонних та публічних закупівель товарів, робіт і послуг в умовах воєнного стану" (зі змінами) укладено договір № 614/В33-2022 (надалі - договір), за умовами пункту 1.1. якого постачальник зобов`язався поставити замовнику якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 1), а замовник - прийняти і оплатити такі товари.

Вказаний правочин підписаний уповноваженим представником позивача і відповідачем та скріплений печатками цих суб`єктів господарювання.

Відповідно до пункту 1.2. договору найменування, номенклатура, асортимент та кількість товару зазначена в додатку № 1 до цього договору. Код ДК 021:2015-15330000-0 - Оброблені фрукти та овочі.

Пунктом 2.3. договору передбачено, що особи, які беруть участь в обігу товару та транспортні засоби, на яких здійснюється його перевезення, повинні мати необхідні документи відповідно до вимог, встановлених законодавством.

Згідно з пунктом 4.1. договору його ціна складає 9 924 000,00 грн без ПДВ.

У пункті 6.1. договору сторони погодили, що дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці замовника, яка вручається під особистий підпис постачальнику (представнику постачальника), або у разі не прибуття вищезазначених осіб, надсилається постачальнику рекомендованим листом із повідомленням про вручення або цінним листом з описом вкладеного, направленим на адресу постачальника, зазначену в розділу 14 договору.

У заявці зазначається найменування товару, місце поставки товару, кількість товару та інша необхідна інформація для поставки товару.

Постачальник (представник постачальника) завчасно прибуває до замовника для отримання письмової заявки.

У випадку корегування інформації, яка зазначена у заявці, замовник має право здійснити таке корегування засобами зв`язку з обов`язковим письмовим підтвердженням в подальшому. У разі відсутності письмового підтвердження, таке корегування вважається не дійсним.

За умовами пункту 6.2. договору передача (приймання-здача) товару здійснюється в пункті відвантаження замовника за адресою: місто Київ, вулиця Нижньоюрківська, 8-А та/або в пунктах відвантаження військових частин Національної гвардії України (товароодержувачі), визначених заявкою замовника.

Поставка товару здійснюється постачальником власними силами та засобами (пункт 6.3. договору).

Відповідно до пункту 6.7. договору право власності на товар переходить від постачальника до замовника (товароодержувача) після прийняття товару на склад замовника (товароодержувача), факт чого засвідчується підписами уповноважених на це осіб постачальника та замовника (товароодержувача) на відповідній видатковій накладній. Датою прийняття товару замовником (товароодержувачем) вважається дата, вказана уповноваженою особою замовника (товароодержувача) на видатковій накладній.

Пунктом 7.3.1. договору на постачальника покладено обов`язок забезпечити поставку товару у строки та на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з пунктом 8.3. договору за порушення строку поставки товару, зазначеного у письмовій заявці замовника, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 % вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вартості непоставленого товару. У випадку порушення строку поставки понад 30 календарних днів замовник має право в односторонньому порядку відмовитись від цього договору в повному обсязі.

Відповідно до пункту 11.1. договору останній набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до завершення воєнного стану, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та продовженого Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", від 18.04.20252 № 259/2022 "Про продовження дії воєнного стану в Україні", від 17.05.2022 № 341/2022 "Про продовження дії воєнного стану в Україні" та від 12.08.2022 № 573/2022 "Про продовження дії воєнного стану в Україні", а в частині оплати за поставлений товар - до повного виконання сторонами узятих на себе зобов`язань. Строк дії договору може бути продовжений за згодою сторін на період , визначений Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 "Про продовження дії воєнного стану в Україні", але не довше ніж до 31.12.2022.

У додатку № 1 до договору (специфікації) замовник та постачальник погодили найменування товару (асортимент), одиниці виміру, кількість товару, а також ціну за одиницю товару та його загальну вартість - 9 924 000,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що ним 15.10.2023 було надано відповідачу заявки від 13.10.2022 за № 78/8/2-1866 та №78/8/2-1865 (т.1., а.с.40 та 56), в яких визначені відповідні строки та місця постачання товару. Проте, товар за вказаними заявками був поставлений відповідачем з порушенням строків поставки, визначених у цих заявках, що підтверджується копіями видаткових накладних долучених до позову (т.1., а.с.41-55, 57-72).

Враховуючи викладені вище обставини, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача 178 120, 91 грн пені та 134 594, 26 грн штрафу.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З огляду на правову природу укладеного між сторонами договору, який у розумінні статей 173, 174 Господарського кодексу України та статей 11, 509 Цивільного кодексу України є належною підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов`язків, спірні правовідносини регламентуються положеннями глави 54 Цивільного кодексу України та параграфом 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Статтею 663 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтями 610, 611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України, у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Посилаючись на порушення відповідачем узгоджених строків поставки за заявками від 13.10.2022 за № 78/8/2-1866 та №78/8/2-1865, а також беручи до уваги вказані вище положення законодавства та пункту 8.3. договору, позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача 178 120, 91 грн пені та 134 594, 26 грн штрафу.

У той же час, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначає, що нею та будь-яким уповноваженим на це представником зазначені заявки не отримувались, а відтак строки поставки товару, вказані в таких заявках, відповідачем порушено не було.

Як зазначалось судом вище, у пункті 6.1. договору його сторони погодили, що дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці замовника, яка вручається під особистий підпис постачальнику (представнику постачальника), або у разі не прибуття вищезазначених осіб, надсилається постачальнику рекомендованим листом із повідомленням про вручення або цінним листом з описом вкладеного, направленим на адресу постачальника, зазначену в розділу 14 Договору.

У заявці зазначається найменування товару, місце поставки товару, кількість товару та інша необхідна інформація для поставки товару.

Обґрунтовуючи факт прострочення відповідачем поставки товару (строк поставки якого за умовами договору вказується у заявках), позивач наголошує, що 15.10.2022 позивачем вручено відповідачу заявки від 13.10.2022 за № 78/8/2-1866 та №78/8/2-1865 про що свідчить особистий підпис відповідача про їх отримання.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

З метою встановлення чи виконано підпис на вказаних заяках відповідачем (ФОП Семерик Н.П.), ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2023 призначено в справі №910/4497/23 судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Науково-дослідному центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України, на вирішення якої поставлено наступне питання:

Чи виконано підпис від імені фізичної особи-підприємця Семерик Наталії Петрівни в заявці від 13.10.2022 за №78/8/2-1866 до договору №614/В33-2022 від 06.10.2022 (найменування товару помідор консервований) та в заявці від 13.10.2022 за №78/8/2-1865 до договору №614/В33-2022 від 06.10.2022 (найменування товару огірок консервований) безпосередньо самою Семерик Наталію Петрівною чи іншою особою?

Також у зазначеній ухвалі суд відповідно до статті 14 Закону України "Про судову експертизу" попереджував експертів, які будуть здійснювати судову експертизу, про кримінальну відповідальність за статями 384 та 385 Кримінального кодексу України.

За результатами проведення судової почеркознавчої експертизи судовим експертом Юзишиною Тетяною складено висновок №304/23 від 18.08.2023, відповідно до якого експерт дійшов наступного висновку: підписи від імені фізичної особи-підприємця Семерик Наталії Петрівни в заявці від 13.10.2022 за №78/8/2-1866 до договору №614/В33-2022 від 06.10.2022 (найменування товару помідор консервований) та в заявці від 13.10.2022 за №78/8/2-1865 до договору №614/В33-2022 від 06.10.2022 (найменування товару огірок консервований) - виконані не Семерик Наталією Петрівною , а іншою особою.

Суд зазначає, що висновок експерта №304/23 від 18.08.2023 приймається судом в якості належного та допустимого доказу на підтвердження встановлених у ньому обставин, а саме, що відповідач не ставила свій підпис у заявках від 13.10.2022 за № 78/8/2-1866 та №78/8/2-1865.

Також суд зазначає, що за змістом пункту 6.1. договору в разі неприбуття постачальника або його представника до замовника для отримання заявок на постачання товару, такі заявки надсилаються замовником на адресу постачальника, зазначену у розділі 14 Договору, рекомендованим листом із повідомленням про вручення або цінним листом з описом вкладеного.

Проте, доказів надсилання заявок фізичній особі-підприємцю Семерик Наталії Петрівні (відповідачу) рекомендованим листом із повідомленням про вручення або цінним листом з описом вкладеного відповідачем також до матеріалів справи не долучено.

Зважаючи на викладене, а також беручи до уваги відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження отримання заявок (в яких зазначено, зокрема, строк поставки товару) відповідачем або його уповноваженою особою, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем факту прострочення відповідача в поставці спірного товару, а відтак і відсутність підстав для застосування до відповідача заходів відповідальності у вигляді стягнення заявлених позивачем штрафних санкцій.

При цьому суд зазначає, що сам факт постачання товарів за договором також не підтверджує факту прострочення відповідачем строків поставки цього товару, оскільки дата та конкретні строки такої поставки відповідно до пункту 6.1. договору зазначаються саме в письмових заявках замовника, які вручаються під особистий підпис постачальнику або його представнику.

Суд також зауважує, що факт поставки відповідачем товару за видатковими накладними (т.1., а.с.41-55, 57-72) також не підтверджує вручення відповідачу чи його уповноваженому представнику відповідних заявок, оскільки наведені товаророзпорядчі документи не містять посилань на відповідні заявки.

Враховуючи викладені вище обставини, а також те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту вручення фізичній особі-підприємцю Семерик Наталії Петрівні чи її уповноваженому представнику заявок від 13.10.2022 за № 78/8/2-1866 та №78/8/2-1865, в яких встановлено строк поставки товару, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем факту прострочення виконання відповідачем зобов`язань щодо поставки товару за договором.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.5 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах №910/13407/17, №915/370/16 та №916/3545/15.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене вище, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду.

Підсумовуючи наведене, суд у повному обсязі відмовляє в задоволенні позову Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, в зв`язку з відмовою в позові, судовий збір за розгляд справи та витрати відповідача на проведення судової почеркознавчої експертизи, підтвердженням понесення яких є платіжна інструкція №61 від 17.08.2023 на суму 29 824,70 грн, покладаються на позивача. При цьому суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено зменшення витрат на проведення експертизи, а тому клопотання позивача про зменшення таких витрат задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь фізичної особи-підприємця Семерик Наталії Петрівни ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 29 824 (двадцять дев`ять тисяч вісімсот двадцять чотири) грн 70 коп. витрат на проведення судової експертизи.

3. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст складено та підписано 18.12.2023.

Суддя Я.А.Карабань