ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2023 р. Справа№ 910/731/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Козир Т.П.

Кравчука Г.А.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 05.09.2023

у справі №910/731/23 (суддя Картавцева Ю.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал"

до Моторного (транспортного) страхового бюро України

про стягнення 19 735,58 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення 19 735,58 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договором страхування № АЕ/4975530, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України 19 735,58 грн, з яких 4 603,84 грн 3% річних за користування чужими коштами,1 854,93 грн пені та 13 276,81 інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.01.2023 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; запропонувати відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву; встановити відповідачу строк для подання заперечень - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив; подати суду докази надіслання (надання) їх іншим учасникам справи.

30.01.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та заява про зупинення провадження у справі.

03.02.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2023 суд ухвалив: зупинити провадження у справі №910/731/23 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2022 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 06.09.2022 у справі №910/16820/21.

10.08.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі, залишення позову без розгляду та повернення судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2023 суд ухвалив: поновити провадження у справі № 910/731/23; позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення 19 735,58 грн - залишити без розгляду та відмовити у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" у частині повернення судового збору у справі № 910/731/23.

18.08.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі №910/731/23, в якій відповідач просить суд стягнути з позивача 2 000,00 грн витрат на правову допомогу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2023 у задоволенні заяви Моторного (транспортного) страхового бюро України про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/731/23 - відмовлено.

Постановляючи вказану ухвалу, суд першої інстанції виходив із недоведеності відповідачем та невстановлення судом обставин необґрунтованості дій позивача.

Не погодившись із вказаною ухвалою Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу від 05.09.2023 у справі №910/731/23 в частині розподілу судових витрат та прийняте нове рішення про задоволення заяви Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення судових витрат з позивача.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим судом з порушенням норм процесуального права, а тому є незаконною та необґрунтованою. При цьому скаржник зазначив, що необґрунтованість дій позивача полягає у зверненні з позовом до суду навіть після отримання відмови МТСБУ у здійсненні виплати. Також апелянт зазначив, що Товариство скористалося своїм правом на залишення позову без розгляду після отримання відзиву відповідача, зрозумівши безпідставність своїх вимог, що по своїй суті свідчить про відмову від позову. Крім того, за твердженням відповідача, суд першої інстанції формально підійшов до вирішення питання про розподіл судових витрат, оскільки внаслідок подання позивачем більше ніж 900 позовів, МТСБУ було змушене скористатися правом на професійну правничу допомогу.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.09.2023 апеляційну скаргу у справі № 910/731/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Коробенко Г.П., судді: Козир Т.П., Кравчук Г.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2023 витребувано матеріали справи з суду першої інстанції та відкладено вирішення питання щодо подальшого руху справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.09.2023 у справі №910/731/23. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-3 статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

За змістом наведених законодавчих приписів необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження факту понесення витрат на правничу допомогу адвоката відповідачем до суду надано: копію договору про надання послуг у сфері права від 12.10.2021 №4.1/12-10/2021, копію додатковою угоди від 28.12.2021 та від 13.01.2023 №871 до договору від 12.10.2021 №4.1/12-10/2021, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 18.09.2020 на ім`я адвоката Проца Андрія Володимировича серії КС №9406/10, копію посвідчення адвоката від 18.09.2020 №9406/10 та копію довіреності від 06.12.2022 №6-01/52.

Статтею 130 ГПК України встановлені спеціальні правила, які стосуються окремих випадків розподілу судових витрат, зокрема, у разі залишення позову без розгляду.

Відповідно до частин 5 та 6 статті 130 ГПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання розподілу судових витрат, статей 129-130 ГПК України дає підстави для висновку, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень частини 5 статті 130 ГПК України, оскільки вказана норма є спеціальною.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17.

У разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Отже, відповідач повинен обґрунтовано заявити про наявність витрат, які виникли у зв`язку із поданням позову до нього і у подальшому з залишенням позову без розгляду.

Тобто, стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, у разі залишення позову без розгляду можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.12.2023 у справі №910/5901/22.

Водночас ГПК України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 16.02.2021 у справі №905/121/19, від 13.05.2021 у справі №910/16777/20, від 15.09.2021 у справі №902/136/21, від 18.01.2022 у справі №922/2017/17, від 14.03.2023 у справі №911/1201/22, очевидно, що під такими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду. Тобто, частина 5 статті 130 ГПК України не встановлює конкретні критерії для оцінки дій позивача на предмет обґрунтованості/необґрунтованості, а тому такі встановлюються судом у кожній справі відповідно до встановлених обставин.

Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, відповідачу слід було довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується тощо (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17, від 25.07.2019 у справі № 910/11310/18, від 21.01.2020 у справі №922/3422/18, від 24.03.2021 у справі № 922/2157/20, від 26.04.2021 у справі № 910/12099/17, від 19.04.2021 у справі № 924/804/20, від 15.09.2021 у справі № 921/661/20).

Слід також зазначити, що позивач, маючи безумовне право, звернувся з даним позовом до суду ще до формування правової позиції Великою Палатою Верховного Суду у подібних правовідносинах у справі №910/16820/21, до вирішення якої зупинялось провадження у даній справі, тому, за вказаних обставин, подання позивачем заяви про залишення позову без розгляду не може свідчити про необґрунтованість дій позивача, оскільки останній не знав та не міг знати про майбутню зміну правової позиції у подібних правовідносинах.

Колегія суддів, дослідивши подану заяву про ухвалення додаткового рішення у даній справі, зазначає, що, звертаючись з відповідною заявою, Моторне (транспортне) страхове бюро України не обґрунтувало, які саме необґрунтовані дії позивача призвели до понесення відповідачем витрат у розумінні ч. 5 ст. 130 ГПК України.

Твердження скаржника про подання позивачем понад 900 позовів, внаслідок чого МТСБУ було змушене скористатися правом на професійну правничу допомогу - є неспроможними, оскільки в кожній судовій справі підлягають дослідженню конкретні обставини справи. Водночас, аналогічність поданих позовів не свідчить про необґрунтованість дій позивача в цілому.

Також безпідставними є доводи апелянта, що заява Товариства про залишення позову без розгляду по своїй суті є заявою про відмову від позову, задля уникнення наслідків відмови у позові, оскільки у своєму клопотанні від 10.08.2023 позивач, посилаючись на пункт 5 частини 1 статті 226 ГПК України, просив суд саме залишити позов без розгляду, при цьому відмова від позову після відкриття провадження у справі є підставою для закриття провадження у справі та регулюється пунктом 4 частини 1 статті 231 ГПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви МТСБУ про ухвалення додаткового рішення у справі, виходячи зі встановлених частиною 5 статті 130 ГПК України приписів.

Усі інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було вірно застосовано норми процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваної у даній справі ухвали суду відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 240, 267-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.09.2023 у справі №910/731/23 залишити без змін.

Матеріали справи №910/731/23 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Т.П. Козир

Г.А. Кравчук