ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2023 р. Справа№ 910/12395/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Корсака В.А.

Алданової С.О.

за участю:

секретаря судового засідання Звершховської І.А.,

за участю представників:

від позивача: не з`явились,

від відповідача: Опалюк С.В.,

розглянувши апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Ювелірний завод "Діамант-13"

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2023 (повний текст складено 07.04.2023)

у справі № 910/12395/22 (суддя Баранов Д.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ювелірний завод "Діамант-13"

до Приватного акціонерного товариства "Завод Супутник"

про зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ювелірний завод "Діамант-13" (далі - ТОВ «Ювелірний завод «Діамант-13», Товариство) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просить зобов`язати Приватне акціонерне товариство "Завод Супутник" (далі - ПрАТ «Завод Супутник», Завод) надати йому (Товариству) доступ до приміщень площею 203 кв. м, офіс виробництво корпус №3 літера «Г», що знаходиться за адресою: вул. Межигірська, будинок 82-А, м. Київ, 04080.

В обґрунтування заявлених вимог ТОВ «Ювелірний завод «Діамант-13» посилається на те, що в раніше орендованому ним у відповідача приміщенні станом на 24.02.2022 залишались основні засоби, техніка та обладнання, до яких ТОВ "Ювелірний завод "Діамант-13" з лютого 2022 не має доступу. Товариство зазначає, що неодноразово звертався до Заводу щодо надання доступу до раніше орендованих приміщень для отримання доступу до своїх основних засобів, техніки, обладнання, однак Завод такі звернення проігнорував.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.03.2023 у задоволенні позову ТОВ "Ювелірний завод "Діамант-13" до ПрАТ "Завод Супутник" про зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Суд зазначив, що із заявлених позивачем позовних вимог вбачається вимога позивача зобов`язати відповідача надати йому доступ до приміщень, які йому не належать, «для отримання доступу до своїх основних засобів, техніки, обладнання, документів», тобто фактично позивач просить встановити йому сервітут. Водночас суд встановив, що позивач не надав ані з позовної заявою, ані в ході розгляду даної справи жодних доказів того, що в приміщенні, доступ до якого він просить надати, знаходяться якісь належні йому речі. Більше того, позивач ані в описовій, ані в прохальній частині позову не зазначає, яке саме майно знаходиться в приміщенні, доступ до якого він просить надати, кому це майно належить та на підставі чого.

Суд дійшов висновку, що при зверненні до суду з даним позовом позивач не довів факт порушення його майнових прав, безпідставного утримання та й взагалі утримання відповідачем будь-якого належного позивачу майна, у зв`язку з чим визнав вимоги ТОВ «Ювелірний завод «Діамант-13» необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду міста Києва від 29.03.2023, ТОВ "Ювелірний завод "Діамант-13" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Скаржник вважає, що суд формально підійшов до встановлення обставин розірвання договору оренди та не дослідив реальних обставин припинення цього договору.

Апелянт вважає, що після 31.01.2022 відносини між сторонами є позадоговірними, оскільки сторони письмово не продовжили строк його дії. За таких підстав позивач вважає, що договір не міг бути розірваним у жовтні 2022 року.

Скаржник зазначає, що не має доступу до приміщень починаючи з березня 2022, а тому не міг отримати повідомлення про розірвання договору в порядку розділу 9 договору. Також, на думку скаржника, відповідач не дотримався строку повідомлення про розірвання договору.

Відповідач вважає помилковим висновок суду про правомірність притримання майна Товариства для погашення заборгованості, встановленої рішенням Господарського суду міста Києва від 03.03.2023 у справі №910/10253/22, оскільки вказане рішення станом на дату прийняття оскаржуваного рішення не набрало законної сили.

Позиції учасників справи.

ПрАТ «Завод Супутник» надало відзив на апеляційну скаргу, у якому проти доводів та вимог апеляційної скарги заперечує, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін як законне та обґрунтоване.

Відповідач зазначає, що після того, як 01.01.202022 мала припинитись дія договору оренди №701 від 16.01.2017, Товариство продовжило фактичне використання орендованого приміщення, проти чого Завод не заперечував та направив Товариству відповідний рахунок на оплату. Товариство сплатило орендну плату та комунальні послуги за лютий 2022 року з призначенням платежу «оплата оренди приміщення за лютий згідно договору №701 від 16.01.2017 року», що підтверджує факт пролонгації договору оренди.

Завод відзначає, що таких самих висновків дійшов Господарський суд міста Києва у рішенні від 03.03.2023 у справі №910/10253/22.

Завод вважає висновок суду про наявність у нього (відповідача) права на притримання майна позивача у зв`язку з наявністю у останнього заборгованості з орендної плати та водночас зазначає, що позивач не довів факту наявності якогось його майна у приміщенні Заводу.

ПрАТ «Завод Супутник» звернулось з клопотанням про долучення доказів, у якому просило поновити строк для подання доказів у справі, а саме: копії постанови про відкриття виконавчого провадження №72711913 від 07.09.2023, копії заяви Опалюка С.В. про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, копії заяви ТОВ «Ювелірний завод «Діамант-13» про виконання постанови, копії декларації про доходи та майно ТОВ «Ювелірний завод «Діамант-13» від 02.10.2023.

Заявник зазначає, що 09.10.2023 на виконання постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кошарного О.В. від 07.09.2023 про відкриття виконавчого провадження №72711913 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 02.08.2023 у справі № 910/10253/22 ТОВ «Ювелірний завод Діамант-13» подало приватному виконавцю декларацію про доходи та майно боржника.

Згідно зі змістом цієї декларації від 02.10.2023 у ТОВ «Ювелірний завод Діамант-13» відсутнє будь-яке майно та основні засоби взагалі, відсутнє будь-яке рухоме або нерухоме майно, грошові кошти на рахунках.

На думку заявника, наведене свідчить про те, що позивач вводить суд в оману, стверджуючи, що в раніше орендованих ним приміщеннях, що належать відповідачу, зберігається якесь його майно або основні засоби. Зазначені докази мають істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки з їх змісту вбачається, що позивач сам визнає відсутність в нього будь-якого майна, яке може зберігатися в приміщеннях, належних відповідачу.

Заявник зазначає, що про вказані документи його представнику стало відомо лише 09.10.2023, коли він ознайомився з матеріалами виконавчого провадження. Можливості подати зазначені докази під час розгляду справи судом першої інстанції або разом із відзивом на апеляційну скаргу у відповідача не було, оскільки цих документів на той момент ще не існувало. Лише 02.10.2023 вказана декларація про майно та доходи позивача була створена, про що свідчить вказана на ній дата.

Відповідач вважає, що зазначений доказ має істотне значення для вирішення спору, у зв`язку із чим має бути приєднаний до матеріалів справи.

ТОВ «Ювелірний завод «Діамант-13» звернулось з клопотанням про долучення документів до матеріалів справи, у якому просить долучити до матеріалів справи (в копіях): інформацію по ВП №572711913; заяву про відкриття ВП від 07.09.2023 з додатком; постанову про опис та арешт майна боржника від 07.09.2023, які, на думку заявника, свідчать про наявність у спірних приміщеннях майна Товариства.

Товариство подало клопотання про долучення документів до матеріалів справи, у якому просимо долучити Опис документів, які знаходяться в офісних приміщеннях, належних ПрАТ «Завод Супутник», за адресою: вул. Межигірська, 82-А, м. Київ, 04080, раніше орендованих ТОВ «Ювелірний завод «Діамант-13».

Розглянувши клопотання Заводу та Товариства про долучення до матеріалів справи доказів, колегія суддів зазначає таке.

За змістом ч. ч. 2 та 3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Приписи ч. 3 ст. 269 ГПК України передбачають наявність таких критеріїв, які є обов`язковою передумовою для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, а саме «винятковість випадку» та «причини, що об`єктивно не залежать від особи».

Отже, у разі подання учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.

Така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку ст. 269 ГПК України. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вище наведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.

За таких підстав подані Заводом та Товариством клопотання про долучення до матеріалів справи нових доказів задоволенню не підлягають.

Апеляційний суд, з огляду на подання Товариством клопотань, що розглядаються, також зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч. 2 ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані, в т.ч. подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ч. ч. 1, 4 ст. 74 ГПК України).

Частинами 1, 2, ст. 80 ГПК України встановлено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Сторони мають усвідомлювати, що інститути апеляційного та касаційного перегляду впроваджені для усунення можливих помилок судового розгляду справ у першій інстанції, а не для усунення помилок сторони, допущених нею під час розгляду справи судом першої інстанції, у формулюванні стороною своїх позовних вимог, аргументів та формуванні їх доказової бази. Це відповідає і практиці ЄСПЛ, яка є джерелом права відповідно до Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Наприклад, ЄСПЛ у своєму рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine, заява №3236/03, п. 40) зазначив, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.

13.12.2023 Товариство звернулось до суду з клопотанням, у якому у зв`язку із неможливістю взяти участь у судовому засіданні представника позивача просить розглядати справу за відсутності позивача та його представника; всі подані позивачем клопотання підтримує в повному обсязі; апеляційну скаргу ТОВ «Ювелірний завод «Діамант-13» підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. Заявник повідомляє, що наслідки подання такої заяви відомі та зрозумілі.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 02.05.2023 апеляційну скаргу передано колегії суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.05.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/12395/22 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою ТОВ "Ювелірний завод "Діамант-13" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2023 до надходження матеріалів справи №910/12395/22.

15.05.2023 матеріали справи №910/12395/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Ювелірний завод "Діамант-13" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2023 у справі №910/12395/22. Розгляд справи призначено на 05.06.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2023 відмовлено у задоволенні клопотання ФОП Понькіної Оксани Володимирівни про звільнення від сплати судового збору. Апеляційну скаргу ФОП Понькіної О.В. на рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2023 у справі №910/12395/22 залишено без руху.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2023 задоволено клопотання представника ПрАТ "Завод Супутник" адвоката Опалюка С.В. про відкладення розгляду апеляційної скарги ТОВ "Ювелірний завод "Діамант-13" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2023 у справі №910/12395/22. Відкладено судове засідання на 19.07.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.06.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Понькіної О.В. на рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2023 у справі №910/12395/22. Розгляд апеляційних скарг ТОВ "Ювелірний завод "Діамант-13" та ФОП Понькіної О.В. на рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2023 у справі №910/12395/22 ухвалено здійснювати в одному апеляційному провадженні. Розгляд справи призначено на 19.07.2023.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2023 справа № 910/12395/22 передана на розгляд колегії у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Владимиренко С.В., Корсак В.А. (у зв`язку з відпусткою судді Алданової С.О.).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2023 прийнято апеляційні скарги ТОВ "Ювелірний завод "Діамант-13" та ФОП Понькіної О.В. на рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2023 у справі №910/12395/22 до провадження у визначеному складі суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2023 відмовлено ФОП Понькіній О.В. у залученні до участі у справі в якості третьої особи. Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Понькіної О.В. на рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2023 у справі №910/12395/22 закрито.

19.07.2023 у судовому засіданні оголошено перерву до 07.08.2023 згідно зі ст. 216 ГПК України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.08.2023 клопотання представника ТОВ "Ювелірний завод "Діамант-13" адвоката Гери Р.Ю. про участь у судовому засіданні, призначеному на 07.08.2023, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

07.08.2023 у судовому засіданні оголошено перерву до 11.09.2023 згідно зі ст. 216 ГПК України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2023 задоволено клопотання представника відповідача адвоката Опалюка С.В. про відкладення розгляду апеляційної скарги ТОВ "Ювелірний завод "Діамант-13" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2023 у справі №910/12395/22. Відкладено судове засідання на 23.10.2023.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2023 справа №910/12395/22 передана на розгляд колегії у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Алданова С.О., Корсак В.А. (у зв`язку з відпусткою судді Владимиренко С.В.).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2023 прийнято апеляційну скаргу ТОВ "Ювелірний завод "Діамант-13" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2023 у справі №910/12395/22 до провадження у визначеному складі суду.

23.10.2023 у судовому засіданні оголошено перерву до 01.11.2023 на підставі ст. 216 ГПК України, повідомлено, що судове засідання буде проводитись в режимі відеоконференції за участю представника позивача Гери Р.Ю.

01.11.2023 у судовому засіданні оголошено перерву до 22.11.2023 на підставі ст. 216 ГПК України, судове засідання буде проводитись в режимі відеоконференції за участю представника позивача Гери Р.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2023 відкладено судове засідання на 13.12.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2023 заяву ПАТ «Завод Супутник» адвоката Опалюка С.В. про участь у судовому засіданні, призначеному на 13.12.2023, задоволено.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно з ч. ч. 1, 4, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

16.01.2017 ПрАТ «Завод Супутник» (орендодавець) та ТОВ «Ювелірний завод «Діамант-13» (орендар) уклали договір оренди №701, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування без права передання в суборенду та без права викупу наступне приміщення, назване у подальшому «приміщення, що орендується»: адреса: м. Київ, 04080, вул. Межигірська, 82-А, загальною площею 777 кв. м під офіс/виробництво та 91 кв. м під склад, корпус №3, поверхи 2, 3, та підвальне приміщення.

Згідно з п. 3.1 договору орендар вступає в строкове платне користування приміщенням у термін, указаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами договору та акта приймання-передачі приміщення, що орендується.

Передача приміщення в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на приміщення. Власником залишається орендодавець, а орендар користується приміщенням протягом строку оренди (п. 3.2 договору).

Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі приміщення і діє з 01.02.2017 до 01.01.2020 (п. 4.1 договору).

За умовами п. 4.4. договору закінчення строку договору не звільняє орендаря від відповідальності за його порушення, яке відбувається під час дії договору.

Відповідно до п. 5.1 договору орендну плату орендар незалежно від наслідків його господарської діяльності сплачує в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок орендодавця наперед, не пізніше 05 числа місяця в розмірі відповідно до додатків №№ 1, 2 до цього договору. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України.

В п. 6.12 договору сторони погодили, що якщо орендар при розірванні договору оренди не повністю розрахувався з орендодавцем, орендодавець має право притримати його майно як засіб забезпечення (ч. 2 ст. 594 ЦК України), а також має право реалізувати утримане майно (ст. 591, ст. 597 ЦК України).

За умовами п. 8.1 договору після закінчення строку оренди орендар зобов`язаний передати орендодавцю приміщення, що орендується, протягом 10 днів з моменту закінчення строку оренди за актом передачі.

Протягом строку, визначеного в п. 8.1 цього договору, орендар зобов`язаний звільнити приміщення, що орендується, і підготувати його до передачі орендодавцю (п. 8.2 договору).

Згідно з п. 10.5 договору у разі невиконання орендарем своїх зобов`язань за цим договором орендодавець вправі стягнути завдані йому збитки за рахунок майна та коштів орендаря.

01.02.2017 сторони підписали акт приймання-передачі приміщення, що орендується, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду майно за договором.

01.08.2017, 01.03.2018 та 29.10.2018 сторони підписали додаткові угоди про зміну і доповнення договору, а саме п. 1.2 договору в частині зміни загальної площі приміщення.

У грудні 2019 року сторони уклали додаткову угоду до договору, у п. 1 якої дійшли взаємної згоди продовжити строк дії договору оренди з 01.01.2020 по 01.01.2022.

Додатковою угодою №1 від 01.01.2022 до договору сторони внесли зміни до розрахунків платежів оренди та комунальних послуг та виклали їх у такій редакції:

на період з 01.01.2022 по 31.01.2022 відповідно до п. 5.4 договору розмір орендної плати переглядається у разі змін цін і тарифів, передбачених чинним законодавством України. 203 кв. м - офіс виробництво 2-ий поверх - Корпус №3, Літера «Г»; плата за опалення за загальну площу оренди 23 351,09 грн, плата за електроенергію (за показниками лічильника) та оренда паркомісця (погодинна парковка), строк оплати (попередня оплата) з 1-го по 05-те щомісяця.

29.12.2021 Завод виставив Товариству рахунок-фактуру №СФ-0001006 на сплату орендної плати та комунальних послуг за січень 2022 року на загальну сумі 132 004,38 грн.

Товариство вказаний рахунок-фактуру оплатило трьома платежами: 06.01.2022 на суму 45 500,00 грн; 10.01.2022 на суму 58 480,38 грн; 14.02.2022 на суму 28 024 грн.

01.02.2022 Завод виставив Товариству рахунок-фактуру №СФ-0000027 на сплату орендної плати та комунальних послуг за лютий 2022 року на загальну суму 136 069,21 грн.

Товариство оплатило зазначений рахунок двома платежами: 07.02.2022 на суму 55 913,21 грн; 14.02.2022 на суму 77 216,00 грн з призначенням платежу «оплата оренди приміщення за лютий згідно договору №701 від 16.01.2017 року».

Оскільки починаючи з березня 2022 року Товариство припинило внесення орендної плати за договором, за розрахунком Заводу у нього (Товариства) утворилася заборгованість на загальну суму 478 461,01 грн.

26.09.2022 ПрАТ «Завод Супутник» направило на адресу ТОВ «Ювелірний завод «Діамант-13» вимогу №02-09/22 від 26.09.2022 про розірвання договору оренди в односторонньому порядку з 22.10.2022 у зв`язку із невиконанням обов`язку щодо внесення орендної плати.

У вказаній вимозі ПрАТ «Завод Супутник» також вимагало не пізніше 21.10.2022 забезпечити присутність представників ТОВ «Ювелірний завод «Діамант-13» для підписання акта передачі орендованого приміщення, а також не пізніше 20.10.2022 сплатити заборгованість з орендної плати та штрафні санкції.

Позивач стверджує, що неодноразово звертався до ПрАТ «Завод Супутник» щодо надання доступу до раніше орендованих ним приміщень для отримання доступу до своїх основних засобів, техніки, обладнання, документів, до яких з лютого 2022 року у нього немає доступу, однак ПрАТ «Завод Супутник» надавати такий доступ відмовляється.

ТОВ «Ювелірний завод «Діамант-13» склало акти про недопуск до приміщення.

ТОВ «Ювелірний завод «Діамант-13» звернулось до Заводу з листом №7 від 08.11.2022, у якому просило усунути перешкоди у доступі до майна Товариства та повідомити дату та час для вивезення представниками позивача належних йому основних засобів, обладнання, техніки.

ПрАТ «Завод Супутник» зазначає, що оскільки договір оренди розірваний з 22.10.2022, у нього відсутні будь-які зобов`язання надавати ТОВ «Ювелірний завод «Діамант-13» доступ до приміщень.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.03.2023, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2023, у справі №910/10253/22 на часткове задоволення первісного позову стягнуто з ТОВ «Ювелірний завод «Діамант-13» на користь ПрАТ «Завод Супутник» 338 688,00 грн заборгованості, 36 739, 38 грн пені, 3 778,56 грн 3% річних, 24 234,19 грн втрат від інфляції та 30 000,00 грн витрат на правничу допомогу. У задоволенні зустрічного позову ТОВ «Ювелірний завод «Діамант-13» до ПрАТ «Завод Супутник» про визнання додаткової угоди №1 до договору оренди недійсною відмовлено.

Суди в частині задоволення позову ПрАТ «Завод Супутник» виходили із встановлених обставин прострочення відповідачем сплати орендних платежів за період з березня по вересень 2022 року. Щодо відмови в задоволенні зустрічного позову судові рішення мотивовані недоведеністю ТОВ «Ювелірний завод «Діамант-13» підстав для визнання оспорюваної додаткової угоди недійсною.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. ч. 1, 7 ст. 319 ЦК України).

Частинами 1, 2 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Суд встановив, що приміщення, про надання доступу до якого просить позивач, йому на праві власності не належить та використовувалось на підставі укладеного з відповідачем договору оренди.

За твердженням Товариства, такий доступ йому необхідний «для отримання доступу до своїх основних засобів, техніки, обладнання, документів».

При цьому Товариство ні з позовної заявою, ні в ході розгляду справи судом першої інстанції не надало жодних доказів, які свідчили би про те, що у цьому приміщенні знаходяться якісь належні йому речі.

Господарський суд першої інстанції доцільно відзначив, що Товариство ні в описовій, ні в прохальній частині позову не зазначає, яке саме майно знаходиться в приміщенні, доступ до якого він просить надати, кому це майно належить та на підставі чого.

Водночас суд встановив, що за умовами п. 4.4 договору закінчення строку договору не звільняє орендаря від відповідальності за його порушення, яке відбувається під час дії договору.

Зокрема, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 594 ЦК України кредитор, який правомірно володіє річчю, що підлягає передачі боржникові або особі, вказаній боржником, у разі невиконання ним у строк зобов`язання щодо оплати цієї речі або відшкодування кредиторові пов`язаних з нею витрат та інших збитків має право притримати її у себе до виконання боржником зобов`язання. Притриманням речі можуть забезпечуватись інші вимоги кредитора, якщо інше не встановлено договором або законом.

У п. 6.12 договору сторони погодили, що якщо орендар при розірванні договору оренди не повністю розрахувався з орендодавцем, орендодавець має право притримати його майно як засіб забезпечення (ч. 2 ст. 594 ЦК України), а також має право реалізувати утримане майно (ст. ст. 591, 597 ЦК України).

У разі невиконання орендарем своїх зобов`язань за цим договором орендодавець вправі стягнути завдані йому збитки за рахунок майна та коштів орендаря (Згідно п. 10.5. договору).

Наведене свідчить, що сторони у договорі передбачили заходи забезпечення виконання Товариством зобов`язання за договором в частині, зокрема, здійснення орендних платежів.

Наявність у Товариства заборгованості перед ПрАТ «Завод Супутник» зі сплати орендної плати за період березень - вересень 2022 року підтверджується рішенням Господарського суду міста Києва від 03.03.2023 у справі №910/10253/22.

Наведене свідчить про наявність у Заводу права притримати належні Товариству речі до виконання ним своїх зобов`язань за договором.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ТОВ «Ювелірний завод «Діамант-13» не довело факту порушення його майнових прав, безпідставного утримання та й взагалі утримання Заводом будь-якого належного Товариству майна, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції формально підійшов до встановлення обставин розірвання договору оренди та не дослідив реальних обставин припинення цього договору; після 31.01.2022 відносини між сторонами є позадоговірними, оскільки сторони письмово не продовжили строк його дії, а тому що договір не міг бути розірваним у жовтні 2022 року, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з ч. 4 ст. 284 ГК України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Виходячи із положень вказаної норми та ч. 1 ст. 764 ЦК України, суд звертається до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 22.09.2023 у справі № 904/2275/22, відповідно до яких: суть поновлення договору оренди у розумінні наведених норм полягає у тому, що орендар продовжує користуватися орендованим майном після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує протягом одного місяця після закінчення строку договору в його поновленні (п. 6.10); відсутність такого заперечення може мати прояв у «мовчазній згоді» і в такому випадку орендар у силу закону може розраховувати, що договір оренди вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Застосування принципу «мовчазної згоди» при поновленні договору оренди фактично означає, що таке поновлення пов`язується не з волевиявленням сторін договору, а з сукупністю юридичних фактів, наведених у відповідних положеннях законодавства (п. 6.11); у контексті наведених норм заява орендодавця про припинення договору оренди після закінчення строку договору є одностороннім правочином, який відображає волевиявлення орендодавця у спірних правовідносинах, що не потребує узгодження з орендарем в силу прямої норми закону, і є підставою для припинення відповідних зобов`язальних правовідносин. Повідомлення орендодавцем орендаря про припинення договору є юридично значимою дією, яка засвідчує наявність такого волевиявлення та забезпечує своєчасну обізнаність з ним іншої сторони, є передумовою для настання обумовлених таким одностороннім правочином наслідків також для іншої особи за правилами абз. 3 ч. 3 ст. 202 ЦК України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19) (п. 6.12); правове регулювання процедури припинення орендних правовідносин, наведене у ст. 764 ЦК України, спрямоване на досягнення справедливого балансу між правом орендодавця як власника майна володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд і правом орендаря очікувати на стабільність та незмінність його майнового становища. У контексті наведених вище норм настання наслідків у вигляді припинення чи продовження договору є пов`язаним з дотриманням сторонами орендних правовідносин добросовісної та послідовної поведінки, обумовленої змістом укладеного договору, положеннями господарського законодавства, а також усталеними звичаями ділового обороту та документообігу (подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.08.2020 у справі №921/163/19) (п. 6.13).

Оскільки ТОВ «Ювелірний завод «Діамант-13» не заперечувало проти продовження строку дії договору оренди, наявними в матеріалах справи доказами підтверджуються обставини користування орендарем приміщенням, жодних актів про повернення орендованого майна орендодавцю сторони не підписували, відповідно, такий договір був продовжений сторонами.

Щодо доводів апеляційної скарги про помилковість висновку суду першої інстанції про правомірність притримання майна Товариства для погашення заборгованості, встановленої рішенням Господарського суду міста Києва від 03.03.2023 у справі №910/10253/22, оскільки вказане рішення станом на дату прийняття оскаржуваного рішення не набрало законної сили, колегія суддів зазначає таке.

Станом на дату прийняття цієї постанови рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2023 у справі №910/10253/22 набрало законної сили після його перегляду Північним апеляційним господарським судом та прийняття ним постанови від 04.07.2023. Таким чином, станом на дату здійснення апеляційного провадження у рішенні обставини, встановлені у рішенні Господарського суду міста Києва від 03.03.2023 у справі №910/10253/22, є преюдиційними для розгляду цієї справи в силу приписів ч. 4 ст. 75 ГПК України.

Водночас зазначене не є вирішальним у розгляді цієї справи, оскільки позивач не довів, що станом на дату прийняття оскаржуваного рішення у приміщенні, яке орендувалось ним у відповідача, перебували якісь належні йому речі до яких відповідач не дає йому доступу.

Доводи апеляційної скарги вказаного не спростовують.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається; підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ювелірний завод «Діамант-13» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2023 у справі №910/12395/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.03.2023 у справі №910/12395/22 залишити без змін.

3. Судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги, покласти на скаржника.

4. Справу №910/12395/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 18.12.2023.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді В.А. Корсак

С.О. Алданова