ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2023 року м.Дніпро Справа № 904/5321/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач)

суддів: Чус О.В., Верхогляд Т.А.

секретар судового засідання: Манець О.В.

представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Зайченко Д.Г., посвідчення №2410 від 23.01.2020 р., адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Нова основа"

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2023 р.

( суддя Загинайко Т.В., м. Дніпро )

у справі

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "УПК Трейдінг"

( м. Київ )

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Нова основа"

( с. Богуслав Павлоградського району Дніпропетровської обл. )

про стягнення 8 118 934 грн. 36 коп.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "УПК Трейдінг" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Нова основа", про стягнення 8 118 934 грн 36 коп., що складає 7 362 423 грн 04 коп. - заборгованості за продукцію, поставлену за договором від 27.03.2023 р. № 270323, 662 618 грн 07 коп. - штрафу, 16 323 грн 45 коп. - інфляційних нарахувань та 77 569 грн 80 коп. - 3% річних. Також просить стягнути з Відповідача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 121 784 грн 01 коп. та витрати на професійну правничу допомогу, орієнтовний розрахунок якої складає 147 248 грн 00 коп.

У заяві про забезпечення позову ( вх. № 55922/23 від 02.11.2023 р. ), Позивач просив Господарський суд Дніпропетровської області вжити заходів забезпечення позову шляхом: накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Нова основа" (ідентифікаційний код юридичної особи 42454679) в межах суми ціни позову у розмірі 8 118 934 грн. 36 коп., які знаходяться у Акціонерному товаристві "ОТП Банк" (ідентифікаційний код юридичної особи 21685166) на розрахунковому рахунку НОМЕР_1 , а також на всіх інших рахунках у банківських та інших фінансово-кредитних установах; - накладення арешту на будівлі та споруди для обслуговування асфальтозмішувальної установки, загальною площею (кв.м): 1287.9, опис: літ."А"-адміністративно-побутова будівля, літ."Б"-пост охорони, літ."В"-адміністративно-побутова будівля, ґанок, ґанок, літ. "№1 "-каналізація, літ. "№2"-каналізація, літ."№3"-вода, літ."№4"-автомобільні ваги, літ."№5"-стоянка для тимчасового зберігання вантажних автомобілів (15шт.), літ."№6"-дизель-генератор, літ."№7"-КТП трансформатор, літ. "№8 "-ворота, літ. "№9 "- огорожа, літ. "№10 "-відкриті склади видаткових матеріалів, літ."№11"-асфальтозмішувальна установка КДМ, літ."І"-вимощення (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 110), що знаходяться за адресою: Харківська обл., м. Лозова, вул. Кутова, буд. 8 та з 30.03.2020 року зареєстрована на праві власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Нова основа", ідентифікаційний код юридичної особи 42454679.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2023 р. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "УПК Трейдінг" (вх. №55922/23 від 02.11.2023р.) про забезпечення позову - задоволено. Накладено арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Нова основа" ( ідентифікаційний код юридичної особи 42454679 ), які знаходяться у Акціонерному товаристві "ОТП Банк" (ідентифікаційний код юридичної особи 21685166) на розрахунковому рахунку НОМЕР_1 , а також на всіх інших рахунках у банківських та інших фінансово-кредитних установах. Накладено арешт на будівлі та споруди для обслуговування асфальтозмішувальної установки, загальною площею ( кв. м ): 1 287,9, опис: літ."А"-адміністративно-побутова будівля, літ."Б"-пост охорони, літ."В"-адміністративно-побутова будівля, ґанок, ґанок, літ. "№1"-каналізація, літ."№2"-каналізація, літ."№3"-вода, літ."№4"-автомобільні ваги, літ."№5"-стоянка для тимчасового зберігання вантажних автомобілів (15шт.), літ."№6"-дизель-генератор, літ."№7"-КТП трансформатор, літ."№8 "-ворота, літ."№9 "- огорожа, літ. "№10"-відкриті склади видаткових матеріалів, літ."№11"-асфальтозмішувальна установка КДМ, літ."І"-вимощення ( реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 110 ), що знаходяться за адресою: Харківська обл., м. Лозова, вул. Кутова, буд. 8 та з 30.03.2020 р. зареєстрований на праві власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Нова основа", ідентифікаційний код юридичної особи 42454679. Накладення арешту на грошові кошти та на будівлі та споруди Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Нова основа" ( ідентифікаційний код юридичної особи 42454679 ) ухвалено здійснити загалом в межах суми позову у розмірі 8 118 934 грн 36 коп..

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, через систему "Електронний суд", до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Нова основа", в якій просить ухвалу суду від 06.11.2023 р. скасувати.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник вказує на те, що достатньо обґрунтованою для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення боржником дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з кредитором, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Проте подана 02.11.2023 р. заява про забезпечення позову мотивована лише припущенням про ймовірну неможливість виконання рішення суду у цій справі, що не створювало підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Водночас, на думку Скаржника, суд першої інстанції не зважив на такий обраний заявником спосіб забезпечення позову як арешт на грошові кошти Відповідача, які знаходяться у Акціонерному товаристві "ОТП Банк", а також на всіх інших рахунках у банківських та інших фінансово-кредитних установах, який за своєю суттю є блокуванням господарської діяльності Відповідача, і навпаки - є прямою загрозою не виконання можливого рішення про задоволення позовної заяви про стягнення коштів, оскільки призведе до: неможливості проведення Відповідачем розрахунків з його контрагентами, що в свою чергу призведе до припинення відвантаження продукції (сировини), оплати вартості енергоносіїв ( газ, електроенергія ) що необхідні для виготовлення асфальтобетонних сумішей ( основний вид діяльності Відповідача ), від реалізації яких Відповідач отримує основний прибуток; виплати заробітної платні працівникам; сплати податків та зборів. Тож арешт рахунків відповідача в межах суми позовних вимог в розмірі 8 118 934,36 грн, який є надто суттєвим ( наразі ТОВ «ВГ «Нова основа» не має у розпорядженні таких коштів ) в сукупності з арештом нерухомого майна, що належить ТОВ «ВГ «Нова основа» є необґрунтованим та неспівмірним з позовними вимогами.

При цьому Скаржник зазначає, що заявником не надано реальних доказів неможливості в майбутньому виконання можливого рішення суду про стягнення коштів, наявності дій з боку ТОВ ВГ «Нова основа», які б вказували на ухилення від виконання можливого рішення суду, приховування або наміру реалізувати своє нерухоме майно чи грошові кошти. Сам лише факт подачі позовної заяви з боку заявника вказує лише на наявність невирішеного господарського спору, а не на ускладнення його виконання при можливому задоволенні позовних вимог заявника.

Крім того, Скаржник вважає, що суд першої інстанції задовольняючи заяву про забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти в усіх банківських установах був зобов`язаний врахувати ті ризики завдання шкоди ТОВ «ВГ «НОВА ОСНОВА» які можуть бути спричинені забезпеченням позову і в силу положень ст. 141 ГПК України мав право вимагати від заявника зустрічного забезпечення. Адже накладення арешту на рахунки ТОВ «ВГ «НОВА ОСНОВА» ( обмежені сумою більш як 8 млн. грн ) неодмінно призведуть до не виконання ТОВ «ВГ «НОВА ОСНОВА» інших господарських зобов`язань перед іншими контрагентами, неможливості сплати заробітної плати та податків - і як наслідок - до блокування роботи і погіршення фінансового стану ТОВ «ВГ «НОВА ОСНОВА».

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "УПК Трейдінг" не скористався своїм правом згідно ч.1 ст. 263 ГПК України та не надав суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2023 р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Кощеєв І.М. (доповідач), судді Чус О.В., Верхогляд Т.В..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.11.2023 р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи № 904/5321/23. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Нова основа" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2023 р. у справі № 904/5321/23 відкласти до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.

29.11.2023 р. матеріали справи № 904/5321/23 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.11.2023 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 19.12.2023 р..

Позивач не скористався своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечив явку уповноваженого представника, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Беручи до уваги, що неявка вказаного учасника провадження у справі, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника Позивача.

У судовому засіданні 19.12.2023р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7. Встановлені судом обставини справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "УПК Трейдінг" звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Нова основа" про стягнення 8 118 934 грн 36 коп., що складає 7 362 423 грн 04 коп. - заборгованості за продукцію, поставлену за договором від 27.03.2023 р. № 270323, 662 618 грн 07 коп. - штрафу, 16 323 грн 45 коп. - інфляційних нарахувань та 77 569 грн 80 коп. - 3% річних.

У черговій заяві ( вх. № 55922/23 від 02.11.2023 р. ) про забезпечення позову, Позивач просить вжити заходів забезпечення позову шляхом: накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Нова основа" (ідентифікаційний код юридичної особи 42454679) в межах суми ціни позову у розмірі 8 118 934 грн. 36 коп., які знаходяться у Акціонерному товаристві "ОТП Банк" (ідентифікаційний код юридичної особи 21685166) на розрахунковому рахунку НОМЕР_1 , а також на всіх інших рахунках у банківських та інших фінансово-кредитних установах; - накладення арешту на будівлі та споруди для обслуговування асфальтозмішувальної установки, загальною площею (кв.м): 1287.9, опис: літ."А"-адміністративно-побутова будівля, літ."Б"-пост охорони, літ."В"-адміністративно-побутова будівля, ґанок, ґанок, літ. "№1 "-каналізація, літ. "№2"-каналізація, літ."№3"-вода, літ."№4"-автомобільні ваги, літ."№5"-стоянка для тимчасового зберігання вантажних автомобілів (15шт.), літ."№6"-дизель-генератор, літ."№7"-КТП трансформатор, літ. "№8 "-ворота, літ. "№9 "- огорожа, літ. "№10 "-відкриті склади видаткових матеріалів, літ."№11"-асфальтозмішувальна установка КДМ, літ."І"-вимощення (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 110), що знаходяться за адресою: Харківська обл., м. Лозова, вул. Кутова, буд. 8 та з 30.03.2020 року зареєстрована на праві власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Нова основа", ідентифікаційний код юридичної особи 42454679.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2023 р. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "УПК Трейдінг" ( вх. № 55922/23 від 02.11.2023 р. ) про забезпечення позову - задоволено. Накладено арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Нова основа", які знаходяться у Акціонерному товаристві "ОТП Банк" на розрахунковому рахунку НОМЕР_1 , а також на всіх інших рахунках у банківських та інших фінансово-кредитних установах. Накладено арешт на будівлі та споруди для обслуговування асфальтозмішувальної установки, загальною площею (кв.м): 1287.9, опис: літ."А"-адміністративно-побутова будівля, літ."Б"-пост охорони, літ."В"-адміністративно-побутова будівля, ґанок, ґанок, літ. "№1"-каналізація, літ."№2"-каналізація, літ."№3"-вода, літ."№4"-автомобільні ваги, літ."№5"-стоянка для тимчасового зберігання вантажних автомобілів (15шт.), літ."№6"-дизель-генератор, літ."№7"-КТП трансформатор, літ."№8 "-ворота, літ."№9 "- огорожа, літ. "№10"-відкриті склади видаткових матеріалів, літ."№11"-асфальтозмішувальна установка КДМ, літ."І"-вимощення (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 110), що знаходяться за адресою: Харківська обл., м. Лозова, вул. Кутова, буд. 8 та з 30.03.2020 року зареєстрований на праві власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Нова основа", ідентифікаційний код юридичної особи 42454679. Накладення арешту на грошові кошти та на будівлі та споруди Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Нова основа" ухвалено здійснити загалом в межах суми позову, у розмірі 8 118 934 грн. 36 коп..

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Відповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Предметом позову у цій справі є вимога майнового характеру про стягнення грошових коштів у розмірі 8 118 934 грн 36 коп., що складає 7 362 423 грн 04 коп. - заборгованості за продукцію, поставлену за договором від 27.03.2023 р. № 270323, 662 618 грн 07 коп. - штрафу, 16 323 грн 45 коп. - інфляційних нарахувань та 77 569 грн 80 коп. - 3% річних.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2023 р. про задоволення заяви Позивача про забезпечення позову, якою було накладено арешт на грошові кошти ТОВ "Виробнича група "Нова основа", які знаходяться на рахунках у банківських та інших фінансово-кредитних установах та накладено арешт на будівлі та споруди, що зареєстровані на праві власності за Відповідачем. При цьому, накладення арешту на грошові кошти та на будівлі та споруди ухвалено здійснити загалом в межах суми позову, у розмірі 8 118 934 грн 36 коп..

Судове рішення мотивоване тим, що обраний Позивачем захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на будівлі та споруди для обслуговування асфальтозмішувальної установки, а також на грошові кошти Відповідача відповідає вимогам процесуального законодавства щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, доведеності обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

В обгрунтування своїх висновків, господарський суд також послався на правову позицію, викладену у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 03.03.2023 р. у справі № 905/448/22.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви ТОВ "УПК Трейдінг" про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та нерухоме майно ТОВ "Виробнича група "Нова основа", з огляду на наступне.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову ( такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 р. у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 р. у справі № 910/1200/20 ).

Згідно зі ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 ГПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини першої ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання ( постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 р. у справі № 753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 р. у справі № 910/9498/19, від 17.09.2020 р. у справі № 910/72/20, від 15.01.2021 р. у справі № 914/1939/20, від 16.02.2021 р. у справі № 910/16866/20, від 15.04.2021 р. у справі № 910/16370/20, від 24.06.2022 р. у справі № 904/3783/21, від 26.09.2022 р. у справі № 911/3208/21).

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно ( в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у Відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом ( частини третя ст. 13 ГПК України).

У п. п. 23, 24 постанови Об`єднаної Палати Верховного Суду від 03.03.2023 р. у справі № 905/448/22, Верховний Суд звернув увагу на те, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість Відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь Позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей ( доведення нічим не обмеженого права Відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін. Водночас Суд не погодився з висновком суду апеляційної інстанції про те, що накладення арешту на майно має стосуватися саме майна, яке належить до предмета спору, з таких підстав. Виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову. При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав Відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним. Можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами Відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є для Позивача додатковою гарантією того, що рішення суду у разі задоволення позову буде реально виконане та Позивач отримає задоволення своїх вимог. Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із Позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.

Згідно з частиною 1 ст. 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

За приписами частин 5, 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд першої інстанції встановивши наявність прямого зв`язку між запропонованими Позивачем заходами забезпечення позову і предметом позову, існування тієї обставини, чи матиме Відповідач фінансову (грошову) можливість для виконання рішення суду, пославшись на адекватність такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на будівлі та споруди для обслуговування асфальтозмішувальної установки, а також на грошові кошти Відповідача у межах ціни позову, який дійсно полягає у тому, що такі дії мають забезпечити реальне виконання судового рішення при задоволенні позову - дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Водночас, як слушно зауважив місцевий господарський суд - невжиття судом зазначеного заходу забезпечення позову дає можливість Відповідачу розпорядитися наявними будівлями та спорудами для обслуговування асфальтозмішувальної установки, а також коштами з метою уникнення відповідальності та може призвести (у разі задоволення позову) до утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду. При цьому, певне обмеження Відповідача у можливості розпорядження будівлями та спорудами для обслуговування асфальтозмішувальної установки, а також коштами на поточних рахунках не може бути розцінене судом як перешкоджання здійсненню його господарської діяльності, оскільки опосередковане його обов`язком виконання умов договору, спрямоване саме на збереження грошових коштів останнього до вирішення спору по суті, а тому переслідує легітимну мету та забезпечує збалансованість інтересів сторін.

Доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують.

Щодо посилання Скаржника в апеляційній скарзі на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 16.02.2021 р. у справі № 910/16866/20, від 20.07.2021 р. у справі № 904/1933/21, від 15.04.2021 р. у справі № 910/16370/20 щодо невірного застосування ст. ст. 136, 137 ГПК України у розгляді заяв про забезпечення позову, суд виходить з того, що оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову суд здійснює у кожній конкретній справі, з урахуванням поданих заявником доказів, доводів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, застосування господарським судом норм права при розгляді заяви про забезпечення позову не суперечить жодному з вказаних Скаржником висновків суду касаційної інстанції, оскільки застосування судом положень ст. ст. 136, 137 ГПК України у вказаних справах залежало від конкретних обставин справи та наданих заявником доказів, доводів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову, і саме цим обґрунтована відмінність у судових рішеннях.

ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що пункт 1 ст. 6 Конвенції забезпечує всім "право на суд", яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом. ЄСПЛ в контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Крім того, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (рішення ЄСПЛ від 13.01.2011 у справі "Кюблер проти Німеччини").

Ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

Слід зазначити, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29.06.2006 р. у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 р. у справі "Дорани проти Ірландії", було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" ( рішення від 17.07.2008 р. ) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що хоча поняття «обґрунтованого» рішення не можна тлумачити як таке, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент учасників справи, а міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення, проте суд у будь-якому випадку, навіть без відображення окремих аргументів у своєму рішенні (якщо він вважає їх такими, що не впливають на правильне рішення спору або не відносяться до суті справи), в силу імперативних приписів ст. 236 ГПК України повинен під час розгляду справи надати оцінку особливо тим аргументам учасників справи, оцінка яких є необхідною для правильного вирішення спору.

Суд зауважує, що чітке обґрунтування та аналіз є базовими вимогами до судових рішень та важливим аспектом права на справедливий суд.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є компетенцією виключно національних судів першої та апеляційної інстанцій. Проте зважаючи на прецедентну практику Європейського суду з прав людини, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учасникам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин щодо застосування ст. ст. 136, 137 ГПК України у правовому та процесуальному сенсах, а інші доводи, викладені в апеляційній скаргзі, не спростовують вказаного висновку.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

9. Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Нова основа" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2023 р. у справі № 904/5321/23 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 20.12.2023 р.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус

Суддя Т.А. Верхогляд