УХВАЛА

19 грудня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/25118/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кібенко О.Р. - головуючий, Бакуліна С.В., Студенець В.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор-13"

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2023

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2023

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київенерго-борг" (далі - ТОВ "Київенерго-борг")

до Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор-13" (далі - ЖБК "Індикатор-13")

про стягнення 1 086 616,68 грн,

В С Т А Н О В И В:

1. У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство "Київенерго" (далі - ПАТ "Київенерго") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Житлово-будівельного кооперативу "Індікатор-13" про (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) стягнення 574 276,54 грн заборгованості за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.10.1999 №1640119, 77 089,44 грн пені, 35 326,10 грн 3% річних та 399 924,60 грн інфляційних втрат.

2. Позовні вимоги обґрунтовані, зокрема, тим, що відповідач не сплатив вартість спожитої теплової енергії за період з 01.10.2012 до 01.06.2015 за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.10.1999 №1640119 (далі - Договір), у зв`язку чим у нього виникла заборгованість.

3. Господарський суд міста Києва рішенням 03.11.2015, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2016, позовні вимоги задовольнив повністю; стягнув з ЖБК "Індікатор-13" на користь ПАТ "Київенерго" 574 276,54 грн основного боргу за теплову енергію, 77 089,44 грн пені, 35 326,10 грн 3% річних, 39 9924,60 грн інфляційних втрат.

4. Вищий господарський суд України постановою від 13.04.2016 рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2016 скасував, справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

5. Господарський суд міста Києва рішенням від 14.03.2023, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2023, відмовив у задоволенні заяви ЖБК "Індикатор-13" про закриття провадження у справі; позов ТОВ "Київенерго-борг" задовольнив частково; стягнув з ЖБК "Індикатор-13" на користь ТОВ "Київенерго-борг" 574 276,54 грн заборгованості;

6. Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані, зокрема, таким:

- на підтвердження виконання своїх зобов`язань за Договором у період з жовтня 2012 року до травня 2015 року включно, ПАТ "Київенерго" надало облікові картки за особовим рахунком №1640119 та складені відповідачем відомості обліку споживання теплової енергії;

- у період з жовтня 2012 року до травня 2015 року відповідач спожив 7 843,39 Гкал теплової енергії; між сторонами відсутній спір щодо обсягу спожитої теплової енергії, спірним питанням є тариф, який має застосовуватися для визначення її вартості;

- з огляду на ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) та наявність такого, що набрало законної сили, судового рішення у справі №910/11156/16, яким встановлено відсутність у ПАТ "Київенерго" обов`язку здійснювати перерахунок за теплову енергію за період з 30.05.2008 до 31.05.2015 відповідно до тарифів, встановлених розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 20.06.2002 №1245 "Про встановлення тарифів на виробництво теплової енергії та житлово-комунальні послуги для населення", суд відхиляє заперечення відповідача щодо незастосовності для визначення вартості спожитої ним у період з жовтня 2012 року до травня 2015 року включно теплової енергії постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП);

- Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 06.07.2016 у справі №826/15733/15 визнав нечинною з моменту прийняття постанову НКРЕКП від 03.03.2015 №613 "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення ПАТ "Київенерго"; отже, у сторін у справі відсутній обов`язок виконувати рішення про встановлення тарифу на теплову енергію, яке в судовому порядку визнано нечинним, з моменту його прийняття, тому з квітня до травня 2015 року включно до спірних правовідносин варто застосовувати тариф, встановлений постановою НКРЕКП від 23.04.2014 №465;

- за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 574 276,54 грн за період з жовтня 2012 року до травня 2015 року; в матеріалах справи відсутні докази оплати спожитої теплової енергії за Договором у спірний період;

- у зв`язку з укладенням ТОВ "Київенерго-борг" та АТ "К.Енерго" в процесі ліквідації останнього правочину щодо відступлення права вимоги, право вимоги в загальному розмірі 736 452,93 грн перейшло до ТОВ "Київенерго-борг";

- право вимоги АТ "К.Енерго" до ЖБК "Індикатор-13" в загальному розмірі 736 452,93 грн складається із заборгованості останнього з оплати спожитої теплової енергії за Договором у сумі 149 138,81 грн за період з 01.02.2006 до 01.02.2009 (є предметом позову у справі №7/195), у сумі 574 276,54 грн за період з 01.10.2012 до 01.06.2015 (є предметом позову у цій справі) та у сумі 13 037,58 грн за період з 01.06.2015 до 01.05.2016 (не є предметом судового розгляду).

- відмінність періодів, за які виникла заборгованість, унеможливлює проведення взаємозаліку, тому відсутні правові підстави для закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 448 882,29 грн за період з 01.10.2012 до 01.06.2015, оскільки між сторонами існує спір саме в цій частині;

- до ТОВ "Київенерго-борг" перейшло право вимагати від ЖБК "Індикатор-13" сплати тільки основного боргу, а тому вимога про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за період прострочки виконання грошового зобов`язання, виходять за межі обсягу прав, що перейшли до ТОВ "Київенерго-борг".

7. 30.10.2023 ЖБК "Індикатор-13" через систему Електронний суд звернувся з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2023, в якій просить їх скасувати в частині задоволення позову та ухвалити в цій частині постанову: 1) про закриття провадження у справі в частині стягнення заборгованості (основного боргу) в сумі 448 882,29 грн; 2) про направлення справи на новий розгляд в частині вимоги про стягнення решти суми заборгованості (основного боргу); постанову суду апеляційної інстанції змінити, вказавши про повернення позивачу його апеляційної скарги без розгляду.

8. Верховний Суд ухвалою від 17.11.2023 касаційну скаргу залишив без руху на підставі ч.2 ст.292 ГПК як таку, що оформлена з порушенням вимог п.2 ч.4 ст.290 ГПК.

9. 19.11.2023 до Верховного Суду від скаржника надійшла подана через систему "Електронний суд" заява про усунення недоліків касаційної скарги з урахуванням вимог ухвали Верховного Суду від 17.11.2023.

10. На виконання вимог п.2 ч.4 ст.290 ГПК скаржник додав квитанцію від 19.11.2023 №0.0..1, якою підтверджується доплата судового збору у розмірі 400,00 грн.

11. На виконання вимог п.5 ч.2 ст.290 ГПК скаржник посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3, 4 ч.2 ст.287 ГПК, та зазначає, що:

- стягуючи з відповідача на користь правонаступника позивача заборгованість за поставлену теплову енергію суди посилаються на встановлені у справі №910/11156/16 обставини, застосовуючи ч.4 ст.75 ГПК, в той час як: 1) обставини встановлювалися стосовно ПАТ "Київенерго", а не щодо позивача у цій справі; 2) відсутність у ПАТ "Київенерго" обов`язку здійснювати перерахунок за теплову енергію, пропуск позовної давності позивачем ЖБК "Індикатор-13", неналежність обраного останнім способу судового захисту є правовими оцінками, наданими судами у справі №910/11156/16, а не обставинами, встановленими щодо сторін;

- застосування судами попередніх інстанцій ч.4 ст.75 ГПК не відповідає правовим висновкам, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №917/1345/17 (п.32), Верховного Суду від 24.05.2018 у справі №922/2391/16 (пункти 34-44) щодо преюдиції;

- відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме, щодо стягнення з відповідача заборгованості за поставлену теплову енергію на підставі актів індивідуальної дії в розмірах, зазначених в оскаржених судових рішеннях;

- суди попередніх інстанцій не встановили нормативно-правових актів, на підставі яких в спірний період підлягала стягненню заборгованість за поставлену теплову енергію, та встановлених тарифів, що було однією з підстав для скасування судових рішень у цій справі постановою Вищого Господарського суду України від 13.04.2016 з направленням справи на новий розгляд;

- недослідження зібраних у справі доказів (пункти 1, 3 ч.3 ст.310 ГПК), та встановлення обставин застосування актів індивідуальної дії замість нормативно-правових актів, що має суттєве значення для визначення суми заборгованості, тобто встановлення суми заборгованості на підставі недопустимих доказів і правових оцінок з інших справ (п.4 ч.3 ст.310 ГПК) є визначеною п.4 ч.2 ст.287 ГПК підставою касаційного оскарження;

- постанова №1729 втратила чинність на підставі постанови №883, тобто ніяк не могла регулювати тарифи в період до 01.07.2014, на що безпідставно посилаються суди;

- всупереч висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 15.04.2021 у справі №9901/104/20 (пункти 7.49-7.51), про адресування актів індивідуальної дії конкретно енергопостачальній організації (ПАТ "Київенерго"), суди оскаржуваними рішеннями поклали обов`язки за актами індивідуальної дії також і на відповідача (особу, якої ці акти взагалі не стосуються);

- згідно наявної у матеріалах справи Довідки станом на 01.10.2012 основний борг складає 424 294,11 грн (207 189,81 грн + 217 104,30 грн), і він разом із задоволеними у справі №5011-42/16078-2012 похідними вимогами (24 588,18 грн) не підлягає стягненню у цій справі як відступлена сума дебіторської заборгованості, оскільки таке стягнення вже було предметом розгляду у справах №7/195 (в якій закрито провадження) і №5011-42/16078-2012 (фактично стягнуто);

- у порушення пунктів 3, 5 ч.4 ст.238 ГПК оскаржуване рішення не містить висновку про те, що обставини, відображені поданою відповідачем про закриття провадження заявою з доповненням, визнаються спростованими; мотивованої оцінки наданим відповідачем у заяві аргументам щодо відсутності підстав для задоволення позову і закриття провадження в цій частині не надано;

- суд оперує незрозумілими сумами заборгованості відповідача: 149 138,81 грн за період з 01.02.2006 до 01.02.2009, а також 13 037,58 грн за період з 01.06.2015 до 01.05.2016; вказані судом суми штучно сформовані під розмір спірної суми заборгованості для створення видимості законності її нарахування саме у спірний період з 01.10.2012 до 01.06.2015; ці суми є абстрактними і не відповідають наявним у матеріалах справи доказам: Довідці та розрахункам заборгованостей, зробленим первісним позивачем в інших справах з судовими рішеннями за наслідками їх розгляду;

- провадження підлягало закриттю згідно п.2 ч.1 ст.231 ГПК (відсутність предмета спору) в частині 6 399,36 грн, сплачених під час розгляду цієї справи поза межами спірного періоду, що визнано позивачем;

- суди попередніх інстанцій проігнорували, що нарахована позивачем з 01.11.2015 дебіторська заборгованість у сумі 19 436,94 грн включена до загальної суми 736 452,93 грн, право вимоги якої відступлене; позовні вимоги про стягнення цієї суми не заявлені, спірного періоду ці сальдо/нарахування не стосуються;

- суди попередніх інстанцій не встановили причини розбіжностей між Довідкою та розрахунками заборгованостей у цій та інших справах, а також розбіжностей між цими документами та наведеними судом абстрактними цифрами 149 138,81 грн і 13 037,58 грн;

- суди попередніх інстанцій без дослідження доказів встановили, що нібито відповідач взагалі не сплачував за поставлену теплову енергію; недослідження умов переходу прав вимоги до правонаступника позивача, тобто структури виникнення конкретної суми заборгованості в різні періоди, а не лише у спірний період, є унеможливленням встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (ч.3 ст. 310 ГПК);

- внаслідок пропуску строку на подачу апеляційної скарги, яку доставлено в Електронний кабінет позивача 15.03.2023, у суду апеляційної інстанції не було підстав поновлювати строк і відкривати апеляційне провадження за цією скаргою з її подальшим вирішенням по суті; ухвала суду апеляційної інстанції від 05.06.2023 про поновлення строку не підлягає оскарженню, а тому заперечення на неї включені до цієї скарги.

12. Відповідно до ч.3 ст.174 ГПК, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому ст.176 цього кодексу.

13. Оскільки суд касаційної інстанції має застосовувати вказані вимоги до касаційних скарг, то з огляду на те, що скаржником усунуто недоліки касаційної скарги в строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання та є такою, що відповідає вимогам ст.290 ГПК, у зв`язку з чим відповідно до правил ст.294 ГПК необхідно відкрити касаційне провадження у справі.

14. Скаржник заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, однак із матеріалів поданої касаційної скарги вбачається, що остання подана в межах строку на касаційне оскарження, передбаченого приписами ст.288 ГПК, а тому клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження залишається без розгляду.

15. ЖБК "Індикатор-13" також заявило клопотання про зупинення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2023, яке обґрунтовує тим, що оскільки оскарженими рішеннями з відповідача подвійно стягується сума, яка стягнута у справі №5011-42/16078-2012, а також сума, яку мало бути стягнуто у справі №7/195 із закритим через відмову від позову провадженням (згідно неспростованої структури дебіторської суми заборгованості у розмірі 736 452,93 грн, яка передбачає її виникнення не тільки у межах спірного у цій справі періоду), існує необхідність у зупиненні виконання судових рішень.

16. Частиною 1 ст.332 ГПК визначено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

17. Відповідно до абз.2 ч.4 ст.294 ГПК за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії, якщо зупинити його виконання неможливо.

18. Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, необхідності забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, а також осіб, які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки тощо.

19. При цьому, сторона, проти якої ухвалено судове рішення у справі, має обґрунтувати свою заяву належним чином. Сама по собі незгода учасника судового процесу із мотивами ухваленого у справі судового рішення не є достатньою підставою для зупинення його виконання та дії, оскільки правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права суд касаційної інстанції перевіряє, переглядаючи по суті у касаційному порядку судові рішення.

20. Заява про зупинення виконання (дії) судових рішень повинна містити не лише посилання на правові норми, що надають суду можливість здійснити таку процесуальну дію, а й бути обґрунтованою посиланням на конкретні обставини та наявністю доказів в підтвердження таких обставин.

21. Оскільки у клопотанні відсутні переконливі доводи, і до клопотання не додані відповідні докази, що дають підстави для висновку про необхідність зупинення виконання оскаржуваного судового рішення до закінчення перегляду в касаційному порядку, у його задоволенні необхідно відмовити.

22. Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 288, 290, 294, 301, 332 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відкрити касаційне провадження у справі №910/25118/15 за касаційною скаргою Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор-13".

2. Призначити до розгляду справу №910/25118/15 за касаційною скаргою Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор-13" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2023 на 14 лютого 2024 року о 14:40 у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, в залі судових засідань №328.

3. Надати учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 12.01.2024.

4. Відмовити у задоволенні клопотання Житлово-будівельного кооперативу "Індикатор-13" про зупинення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2023 у справі №910/25118/15.

5. Явка представників учасників справи не є обов`язковою.

6. Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до ч.3 ст.196 Господарського процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

7. Роз`яснити учасникам справи про можливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, зокрема, поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів відповідно до ч.4 ст.197 Господарського процесуального кодексу України та Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21.

8. Інформацію у справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://supreme.court.gov.ua/supreme/.

9. Витребувати з Господарського суду міста Києва та/або Північного апеляційного господарського суду матеріали справи №910/25118/15.

10. Звернути увагу учасників справи та їх представників, що з 18.10.2023 введено в дію Закон від 29.06.2023 №3200-ІХ щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно- телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами (надалі - в ЄСІТС), яким встановлено, що:

- адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи зобов`язані реєструвати свої електронні кабінети в ЄСІТС. Інші - реєструють свої електронні кабінети в добровільному порядку;

- касаційна скарга, відзив на касаційну скаргу та будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити відомості про наявність або відсутність електронного кабінету. Особа, яка подає до суду процесуальний документ в електронній формі через електронний кабінет, звільняється від обов`язку зазначення таких відомостей;

- особа, яка зареєструвала електронний кабінет, може подавати документи до суду в електронній формі виключно в ЄСІТС. Однак це не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі;

- якщо касаційна скарга подані до суду в електронній формі, то особа, яка подала скаргу, має подавати до суду заяви по суті справи, клопотання та письмові докази виключно в електронній формі, крім випадків, коли судом буде надано дозвіл на їх подання в паперовій формі;

- учасникам справи, які мають електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення в електронній формі виключно через електронні кабінети в ЄСІТС, що не позбавляє права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою;

- процесуальні наслідки звернення до суду особи без реєстрації електронного кабінету встановлені Кодексом у вигляді залишення її документа без руху, його повернення або залишення без розгляду. Такі наслідки застосовуються судом також, якщо інтереси особи, яка зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, представляє адвокат.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. Кібенко

Судді С. Бакуліна

В. Студенець