30.11.2023Справа № 910/1016/23
За заявою Фізичної особи - підприємця Кушніра Олександра Володимировича
про ухвалення додаткового рішення
у справі № 910/1016/23
за позовом Фізичної особи - підприємця Томчук Анжели Володимирівни
до Фізичної особи - підприємця Кушніра Олександра Володимировича
про стягнення 1 932 000,00 грн
Суддя Удалова О.Г.
Секретар судового засідання Бенчук О.О.
За участі представників учасників справи:
від позивача не з`явився
від відповідача не з`явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Господарським судом міста Києва розглядалася справа № 910/1016/23 за позовом Фізичної особи - підприємця Томчук Анжели Володимирівни до Фізичної особи-підприємця Кушніра Олександра Володимировича (далі - відповідач, ФОП Кушнір О.В.) про стягнення 1 932 000 грн збитків.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.07.2023 у задоволенні позову відмовлено повністю.

24.07.2023 від відповідача надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу (здана до відправлення відділенню зв`язку 18.07.2023), в якій відповідач просить суд стягнути з позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 50 000,00 грн.

Ухвалою суду від 28.07.2023 розгляд вказаної заяви призначено в судовому засіданні на 24.08.2023.

Ухвалою суду від 24.08.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, відкладено розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення на 18.09.2023.

Водночас, 25.08.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла ухвала Північного апеляційного господарського суду від 23.08.2023 про витребування матеріалів справи № 910/1016/23 у зв`язку з надходженням апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця Томчук Анжела Володимирівна на рішення Господарського суду міста Києва від 13.07.2023.

Відповідно до супровідного листа від 15.09.2023 матеріали даної справи направлені на адресу Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою суду від 18.09.2023 відкладено розгляд заяви Фізичної особи-підприємця Кушніра Олександра Володимировича про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/1016/23 до повернення матеріалів справи до Господарського суду міста Києва, а також зазначено, що про призначення судового засідання з розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/1016/23 учасники справи будуть повідомлені додатково ухвалою суду.

02.11.2023 до Господарського суду міста Києва повернуто матеріали справи № 910/1016/23.

Ухвалою суду від 09.11.2023 розгляд заяви призначено на 20.11.2023.

Ухвалою суду від 20.11.2023 відкладено судове засідання з розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення на 30.11.2023.

У судове засідання 30.11.2023 представники сторін не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Приймаючи додаткове рішення у справі № 910/1016/23, суд виходив з наступного.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до положень ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

13.07.2023 у судових дебатах представником відповідача було вказано, що протягом 5 днів з дня ухвалення рішення ним будуть подані докази понесення витрат на правничу допомогу.

24.07.2023 від відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення (здана до відправлення відділенню зв`язку 18.07.2023), тобто відповідачем заява про ухвалення додаткового рішення та докази їх понесення подані в строки, встановлені ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні, а також порядок і умови надання правової допомоги, права й обов`язки адвокатів визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Так, у заяві про ухвалення додаткового рішення позивач просить суд стягнути з позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 50 000,00 грн.

На підтвердження понесення таких витрат відповідачем надано суду:

- договір про надання правової допомоги від 23.02.2023;

- додаткову угоду від 26.02.2023;

- ордер серії АА № 1280368 від 24.02.2023.

Оцінивши подані докази, суд зазначає про наступне.

Відповідно до укладеного між відповідачем (замовник) та адвокатом Гайдаш Олександром Володимировичем договору від 23.02.2023, сторонами погоджено наступне:

- замовник доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання щодо надання юридичних послуг замовнику на умовах, передбачених цим договором, з представництва інтересів замовника у справі № 910/1016/23;

- відповідно до п. 4.3 договору розмір гонорару і порядок його внесення визначається за домовленістю сторін в додаткових угодах до договору про надання правової допомоги, які після їх підписання сторонами стають невід`ємною частиною цього договору;

- згідно з п. 6.2 договору останній набуває чинності з моменту його підписання та укладений на невизначений строк.

Додатковою угодою від 26.02.2023 сторонами погоджено, що замовник сплачує гонорар адвокату за супроводження справи у суді, що полягає в написанні відзиву на позов та інших процесуальних документів, збиранні доказів, здійснення розрахунків, представництві інтересів замовника у суді, у розмірі 50 000,00 грн (п. 2 додаткової угоди), пунктом 3 додаткової угоди погоджено, що гонорар сплачується протягом 30 днів після ухвалення судового рішення у суді першої інстанції. Замовник має право сплатити частину гонорару до ухвалення судового рішення у суді першої інстанції.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (аналогічний висновок викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 159/583/19).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Проте, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (такий висновок міститься в п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, в п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, п. 24 додаткової постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 903/326/21).

Водночас, у пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, вказано що "під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи".

Колегія суддів вважає, що висновки судів про частково відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та висновків об`єднаної палати про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.

При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited" проти України» від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухвалення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Позивачем під час розгляду даної справи не подано заяв про зменшення розміру витрат відповідача на правничу допомогу.

Як вказувалось вище, рішенням суду від 13.07.2023 у задоволені позову відмовлено повністю.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі відмови в позові - на позивача;

З огляду на зазначені обставини, суд вважає обґрунтованими вимоги відповідача про ухвалення додаткового рішення щодо покладення на позивача витрат на правничу допомогу розмірі 50 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 221, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Фізичної особи - підприємця Кушніра Олександра Володимировича про ухвалення додаткового рішення задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Томчук Анжели Володимирівни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи-підприємця Кушніра Олександра Володимировича ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) 50 000,00 грн (п`ятдесят тисяч грн 00 коп.) витрат на правничу допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 21.12.2023.

Суддя О.Г. Удалова