ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2023 Справа № 914/3352/23

За позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», м. Київ
до відповідача:Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області, м. Львів
про:стягнення заборгованості, пені, інфляційних втрат, 3% річних
Суддя Крупник Р.В.

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (надалі Позивач, ТОВ «Нафтогаз Трейдинг») звернулось до Господарського суду Львівської області із позовною заявою до Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області (надалі Відповідач, Держпродспоживслужба) про стягнення заборгованості, пені, інфляційних втрат, 3% річних.

Ухвалою від 17.11.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та без виклику сторін.

24.11.2023 відповідачем подано до суду заяву (вх. №28792/23), у якому він визнає позов та не заперечує проти задоволення позовних вимог.

19.12.2023 позивач подав за допомогою підсистеми «Електронний суд» клопотання (вх. №31111/23) про долучення до матеріалів справи листа Держпродспоживслужби №06-15/1379 від 20.03.2023.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Аргументи позивача.

Позов обґрунтовано тим, що 12.12.2022 між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) укладено Договір постачання природного газу №12-2204/22-БО-Т, згідно із яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Як стверджує позивач, свої зобов`язання за договором він виконав належним чином та поставив відповідачеві у період з січня по березень 2023 року природний газ на загальну суму 532`752,75 грн. Однак, відповідач своїх обов`язків за договором не дотримався та не оплатив вартості поставленого природного газу в повному обсязі. У зв`язку із цим, у нього утворилась заборгованість у розмірі 80`074,68 грн.

Зважаючи на це, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення 90`468,66 грн., з яких 80`074,68 грн. основний борг, 9`201,31 грн. пеня, 640,60 грн. інфляційні втрати та 552,07 грн. 3% річних.

Аргументи відповідача.

Відповідач позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення.

Клопотання про визнання позову підписане виконуючим обов`язки начальника Держпродспоживслужби Ростиславом Волошиним, який є повноважним представником відповідача, що підтверджується наявним у матеріалах справи безкоштовним витягом із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У частині 4 ст. 191 ГПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У постанові Верховного Суду від 15.06.2020 у справі №588/1311/17 міститься висновок, що суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову.

Зважаючи на це, для вирішення спору у даній справі та ухвалення законного й обґрунтованого рішення необхідним є дослідження обставин справи та доказів наявних у матеріалах справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

12.12.2022 між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) укладено Договір постачання природного газу №12-2204/22-БО-Т (надалі Договір), згідно із п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ за ДК 021:2015 код 09120000-6 «Газове паливо» (природний газ), а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Відповідно до п.п. 1.2, 1.3 Договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем для своїх власних потреб. За цим договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений на митну територію України.

Постачальник передає споживачу замовлений ним обсяг (об`єм) природного газу у період з січня 2023 року по березень 2023 року (включно) у кількості 30,00 тис.куб. метрів, у тому числі по місяцях: січень 2023 року 12,00 тис.куб. метрів, лютий 2023 року 12,00 тис.куб. метрів, березень 2023 року 6 тис.куб. метрів (п. 2.1 Договору).

Пунктом 2.4 Договору визначено, що перегляд та коригування замовлених споживачем обсягів природного газу може відбуватися шляхом підписання сторонами додаткової угоди, у т.ч. протягом відповідного розрахункового періоду. Споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно (до кінця відповідного розрахункового періоду) надавати постачальнику для оформлення відповідну додаткову угоду на коригування замовлених обсягів за цим договором.

У будь-якому випадку, обсяг, визначений в акті приймання-передачі природного газу, оформленого відповідно до п. 3.5 цього договору, вважається фактично використаним за цим договором обсягом природного газу.

Згідно із п. 3.1 Договору право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.3 Договору всього ціна газу за 1`000 куб.м. з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 16`553,89 грн. Загальна вартість цього договору на дату укладення становить 496`616,70 грн. з ПДВ.

На виконання умов Договору, позивач у період з січня 2023 року по березень 2023 року (включно) поставив, а відповідач прийняв природний газ у обсязі 32,18294 тис.куб. метрів на загальну суму 532`752,75 грн., що підтверджується копіями Актів приймання-передачі природного газу №1 від 31.01.2023 на суму 182`631,42 грн., №2 від 28.02.2023 на суму 199`499,66 грн., №3 від 31.03.2023 на суму 150`621,67 грн., які підписані повноважними представниками сторін та скріплені печатками останніх.

У пункті 5.1 Договору передбачено, що оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом перерахування 70% вартості фактично переданого відповідно до акта приймання-передачі природного газу до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акта приймання-передачі природний газ здійснюється споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період.

Згідно із п. 5.2 Договору сторони погоджуються, що під час перерахування коштів у призначенні платежу посилання на номер договору є обов`язковим. Зміна споживачем призначення платежу здійснюється виключно листом, який надається постачальнику, але в будь-якому випадку не пізніше 10 календарних діб з дня надходження відповідних коштів на рахунок постачальника.

Судом встановлено, що відповідач лише частково перерахував позивачу 452`678,07 грн., що підтверджується листом АТ «Державний ощадний банк України» №16/2-09/39913/2023 від 27.07.2023 із доданим до нього реєстром надходження та перерахування коштів за період з 12.12.2022 по 25.07.2023.

Висновок про оплату суми у розмірі 452`678,07 грн. здійснено судом з урахуванням листа Держпродспоживслужби №06-15/1379 від 20.03.2023, відповідно до якого відповідач реалізував своє право, передбачене п. 5.2 Договору, та змінив призначення платежу у платіжному дорученні №147 від 03.03.2023 на суму 43`938,63 грн. Вказану суму він просив зарахувати як оплату за природний газ, поставлений за Договором №12-1204/21-БО-Т від 16.11.2021.

Перерахувавши позивачу вказану вище суму, відповідач у повному обсязі сплатив вартість природного газу, поставленого згідно із актами приймання-передачі №1 від 31.01.2023 та №2 від 28.02.2023.

Що стосується Акта приймання-передачі природного газу №3 від 31.03.2023 на суму 150`621,67 грн., то такий 28.06.2023 був оплачений частково, а саме у розмірі 70`546,99 грн.

Таким чином, станом на дату ухвалення рішення у цій справі неоплаченою залишилася сума у розмірі 80`074,68 грн. (150`621,67 - 70`546,99).

Згідно із п. 7.2 Договору у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно із пунктом 5.1, він зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

На підставі п. 7.2 Договору, а також ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач здійснив нарахування на основну суму заборгованості 9`201,31 грн. пені, 640,60 грн. інфляційних втрат, 552,07 грн. 3% річних, про стягнення яких також просить суд.

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як передбачено ст. 174 Господарського кодексу України (надалі ГК України) однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) укладено Договір постачання природного газу №12-2204/22-БО-Т від 12.12.2022.

Згідно із ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін (ч. 2 ст. 714 ЦК України).

Частиною 1 ст. 662 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

На виконання умов Договору позивач у період з січня 2023 року по березень 2023 року (включно) поставив, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 532`752,75 грн., у т.ч. 150`621,67 грн. за березень 2023 року.

Згідно із ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У пункті 5.1 Договору передбачено, що відповідач повинен сплатити 70% вартості переданого природного газу до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу, а остаточний розрахунок потрібно здійснити до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період.

Таким чином, оплату вартості природного газу поставленого за Договором у січні 2023 року потрібно було провести до 15.03.2023 включно, у лютому 2023 року до 15.04.2023 включно, у березні 2023 року до 15.05.2023 включно.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що відповідач свого обов`язку щодо своєчасної та повної оплати вартості природного газу, поставленого згідно із актом приймання-передачі природного газу №3 від 31.03.2023, належним чином не виконав, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 80`074,68 грн.

Зважаючи на те, що доказів повної чи часткової сплати вказаної суми боргу відповідачем надано не було, враховуючи визнання основного боргу Держпродспоживслужбою, суд доходить висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про стягнення із відповідача 80`074,68 грн.

Звернувшись до суду із позовом, позивач також просить стягнути із відповідача 9`201,31 грн. пені, 640,60 грн. інфляційних втрат та 552,07 грн. 3% річних.

Належним чином проаналізувавши вказані позовні вимоги, а також докази подані на їх підтвердження, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У пункті 4.5. Договору визначено, що у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно із пунктом 5.1, він зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Як передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок заявлених позивачем до стягнення сум пені, інфляційних втрат та 3% річних, врахувавши визначення відповідачем позову у цій частині, суд дійшов висновку, що такі обраховані правильно, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі, а саме пеня у розмірі 9`201,31 грн., інфляційні втрати у розмірі 640,60 грн., 3% річних у розмірі 552,07 грн.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, у разі задоволення позову на відповідача.

Зважаючи на задоволення позовних вимог у повному обсязі, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 2 684,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 42, 46, 73, 74, 76-80, 123, 124, 126, 129, 222, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області (79011, м. Львів, вул. Вітовського Д., буд. 18; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1; ) 80`074,68 грн. основної заборгованості, 9`201,31 грн. пені, 640,60 грн. інфляційних втрат, 552,07 грн. 3% річних та 2 684,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено в нарадчій кімнаті 20.12.2023.

Суддя Крупник Р.В.