ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2023 Справа № 914/2468/20(914/903/22)

Господарський суд Львівської області у складі судді Чорній Л.З., за участю секретаря судового засідання Демчук А.П., розглянувши матеріали справи за позовом: Головного управління Державної податкової служби у Львівській області, м. Львів

до відповідача: Державного підприємства «Виробничо-сервісний центр у Львівській області», м. Львів

про стягнення 1 635 250,01 грн

в межах провадження у справі № 914/2468/20

за заявою: Головного управління Державної податкової служби у Львівській області, м. Львів

про банкрутство Державного підприємства «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» (79003, м. Львів, вул.Стрийська, буд. 35, )

Представники сторін:

від позивача: Ярова А.А.

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

23.09.2020 на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла заява Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про відкриття провадження у справі про банкрутство Державного підприємства «Виробничо-сервісний центр у Львівській області».

Ухвалою суду від 12.10.2020 відкрито провадження у справі про банкрутство Державного підприємства «Виробничо-сервісний центр у Львівській області»; визнано грошові вимоги Головного управління Державної податкової служби у Львівській області до Державного підприємства «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» у розмірі 5 493 720,06 грн, з яких: 5 247 836,15 грн основного боргу (безспірні), 159 567,83 грн штрафних санкцій та 86 316,08 грн пені, а також, 21 020,00 грн судового збору; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів Державного підприємства «Виробничо-сервісний центр у Львівській області»; введено процедуру розпорядження майном Державного підприємства «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» строком на сто сімдесят календарних днів до 31.03.2021 та призначити розпорядником майна арбітражного керуючого Оберемка Романа Анатолійовича (свідоцтво № 1936 від 18.12.2019 р., адреса: вул. Ватутіна, 67, с. Потік, Київська область, 08824).

Офіційне оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі №914/2468/20 про банкрутство Державного підприємства «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» розміщено на веб-сайті Вищого господарського суду України 12.10.2020.

Справа №914/2468/20 про банкрутство Державного підприємства «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» перебуває на стадії розпорядження майном.

Відповідно до супровідного листа Господарського суду Львівської області від 03.11.2021 за № 914/2468/20/2/21 матеріали справи №914/2468/20 надіслано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у зв`язку з оскарженням постанови Західного апеляційного господарського суду від 11.08.2021.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2021 касаційну скаргу ГУ ДПС у Львівській області задоволено частково; постанову Західного апеляційного господарського суду від 11.08.2021 у справі №914/2468/20 скасовано; справу №914/2468/20 передано на новий розгляд до Західного апеляційного господарського суду.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 12.05.2022 апеляційну скаргу ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» ДФС України залишено без задоволення, оскаржувану ухвалу Господарського суду Львівської області від 08.04.2021 у справі №914/2468/20 - без змін.

05 травня 2022 на адресу суду надійшла позовна заява Головного управління Державної податкової служби у Львівській області до відповідача Державного підприємства «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» про стягнення 1 635 250,01 грн.

Відповідно до Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 05.05.2022 справу №914/2468/20(914/903/22) передано на розгляд судді Чорній Л.З. на підставі ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, в провадженні якої перебуває справа № 914/2468/20 про банкрутство Державного підприємства «Виробничо-сервісний центр у Львівській області».

Ухвалою суду від 09.05.2022 відкладено вирішення питання щодо прийняття до розгляду позовної заяви Головного управління Державної податкової служби у Львівській області до відповідача Державного підприємства Виробничо-сервісний центр у Львівській області про стягнення 1 635 250,01 грн.

Матеріали справи №914/2468/20 повернулись на адресу Господарського суду Львівської області.

Ухвалою суду від 06.06.2022 позовну заяву Головного управління Державної податкової служби у Львівській області до відповідача Державного підприємства Виробничо-сервісний центр у Львівській області про стягнення 1 635 250,01 грн заборгованості прийнято до розгляду в межах провадження справи №914/2468/20 про банкрутство Державного підприємства Виробничо-сервісний центр у Львівській області. Справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 22.06.2022.

Рух справи та підстави відкладення розгляду справи викладено в відповідних ухвалах суду.

Ухвалою суду від 19.10.2022 підготовче провадження відкладено на 09.11.2022.

Судове засідання 09.11.2021 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Чорній Л.З. у відпустці з 09.11.2022 до 11.11.2022.

Ухвалою суду від 14.11.2022 підготовче провадження призначено на 07.12.2022.

У судове засідання 07.12.2022 з`явилася представниця позивача.

09.11.2022 на електронну адресу суду надійшло клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі за вх. № 3098/22 від 09.11.2022, яким відповідач просить зупинити провадження у справі № 914/903/22 до набрання рішенням у справі № 914/760/21 за позовом розпорядника майном боржника та ДП Виробничо-сервісний центр у Львівській області про визнання недійсним договору про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг від 13.04.2020 за №4.

Ухвалою суду від 07.12.2022 задоволено клопотання представника відповідача Державного підприємства Виробничо-сервісний центр у Львівській області від 09.11.2022 за вх. №3098/22 про зупинення провадження у справі. Зупинено провадження у справі №914/2468/20(914/903/22) до набрання законної сили рішенням у справі №914/2468/20(914/760/21) за позовом розпорядника майном боржника та ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» про визнання недійсним договору про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг від 13.04.2020 за №4. Звернено увагу сторін про необхідність повідомлення суду про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження.

Як встановлено судом, рішенням Господарського суду Львівської області від 22.03.2023 у справі №914/2468/20(914/760/21) у задоволенні позову Державного підприємства Виробничо-сервісний центр у Львівській області в особі розпорядника майна арбітражного керуючого Оберемка Романа Анатолійовича та Державного підприємства Виробничо-сервісний центр у Львівській області до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання недійсним договору про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг №4 від 13.04.2020 відмовлено. Вказане рішення набрало законної сили та сторонами не оскаржувалося.

Ухвалою суду 18.08.2023 провадження у справі №914/2468/20(914/903/22) за позовом Головного управління Державної податкової служби у Львівській області до відповідача Державного підприємства Виробничо-сервісний центр у Львівській області про стягнення 1 635 250,01 грн поновлено. Розгляд справи призначено на 27.09.2023 року.

В судове засідання від 27.09.2023 з`явилася представниця позивача, через канцелярію суду подала клопотання про долучення до матеріалів справи ряду документів.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив.

Ухвалою суду від 27.09.2023 підготовче провадження відкладено на 11.10.2023 року.

В судове засідання від 11.10.2023 представник позивача з`явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Усно просила закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду подав додаткові пояснення по справі.

Також, відповідачем подано заперечення на клопотання ГУ ДПС у Львівській області від 22.09.2023 за вх.№22992/23 про долучення доказів у справі, відповідач просив не приймати до розгляду докази, оскільки позивачем при поданні клопотання про долучення доказів до справи не подано жодних обгрунтувань того, що вказані у клопотанні документи не могли бути подані разом із позовною заявою, клопотання про поновлення строку позивачем не подано.

Суд, розглянувши клопотання позивача про долучення доказів до справи та заперечення відповідача, відмовив в задоволенні клопотання позивача.

Ухвалою суду від 11.10.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 15.11.2023.

В судове засідання 15.11.2023 не відбулося у зв`язку із оголошеною повітряною тривогою.

Позивачем на електронну адресу суду подано заяву про поновлення процесуального строку для подання додаткових доказів у справі.

Відповідачем через канцелярію суду подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 16.11.2023 розгляд справи призначено на 06.12.2023.

В судове засідання 06.12.2023 з`явилася представниця позивача надала пояснення по суті спору, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі.

Відповідач явки уповноваженого представника не забезпечив, причин неявки суду не повідомив.

Щодо заяви ГУ ДПС у Львівській області про поновлення процесуального строку від 14.11.2023 року суд зазначає, що частиною 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ч.ч. 2, 3, 6 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

В обґрунтування вказаного клопотання позивач зазначав, що до позовної заяви Головним управлінням ДПС у Львівській області додано докази на яких ґрунтуються позовні вимоги на 72 аркушах. У зв`язку із виникненням обставин, що потребували додаткового доказування, розрахунку суми кожного конкретного виставленого рахунку, Головним управлінням ДПС у Львівській області (у підготовчому засіданні) було подано клопотання про долучення доказів у справі від 21.09.2023. Разом з тим, в позовній заяві на вказані обставини позивач не посилався та вважав, що такі не потребують додаткового доказування, тим більше, що відзиву із запереченням щодо правильності даних розрахунків відповідачем не подано.

При цьому, під час розгляду даної справи, в Головного управління ДПС у Львівській області виникла необхідність надати суду додаткові докази на підставі яких можна встановити розрахунок суми дебіторської заборгованості зі сторони відповідача перед Головним управлінням ДПС у Львівській області. Дані документи підтверджують заявлені позовні вимоги та мають істотне значення для розгляду справи.

Позивач вказував, що право бути почутим є одним з ключових принципів процесуальної справедливості, яка передбачена ст. 129 Конституції України і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Учасник справи повинен мати можливість захистити свою позицію в суді. Така можливість сприяє дотриманню принципу змагальності через право особи бути почутою та прийняттю обґрунтованого і справедливого рішення.

У зв`язку з наведеним позивач просив поновити строк на подання доказів у справі №914/2468/20 (914/903/22) скерованих до суду клопотанням про долучення доказів у справі від 21.09.2023 №98/10-05; долучити докази у справі №914/2468/20 (914/903/22) скерованих до суду клопотанням про доручення доказів у справі від 21.09.2023 №98/10-05; поновити строк на подання доказів у справі №914/2468/20 (914/903/22) скерованих до суду клопотанням про долучення доказів у справі №914/2468/20(914/903/22) від 14.11.2023 №112/10-05; долучити додаткові докази у справі №914/2468/20 (914/903/22) скерованих до суду клопотанням про долучення доказів у справі №914/2468/20(914/903/22) від 14.11.2023 №112/10-05.

В розрізі зазначеного судом взято до уваги те, що вирішуючи питання про поновлення або продовження процесуальних строків, суд має враховувати зміст клопотання учасника та вчинених ним дій, уникаючи як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про задоволення клопотання позивача та поновити відповідні процесуальні строки, прийняти долучені докази до розгляду.

Судом встановлено, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, у відповідності до ст. 13 ГПК України, учасникам справи створювались необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

В судовому засіданні 06.12.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позиції сторін.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що між Головним управлінням ДПС у Львівській області та ДП «Виробничо-сервісним центром у Львівській області» укладено договір про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг від 13.04.2020 року № 4, відповіло до якого балансоутримувач надає послуги в порядку, строки та у спосіб, передбачені даним Договором. Розмір щомісячних платежів визначається відповідно до розрахунків, наведених в Розрахунку відшкодування витрат на утримання нерухомого майна.

Внаслідок несплати суми за комунальні послуги виникла заборгованість перед ГУ ДПС у Львівській області, згідно виставлених рахунків на суму 775 468,10 грн., з яких сума в розмірі 248 971,21 грн за жовтень- грудень 2020 року залишилася не заявленою до стягнення.

Також, перед ГУ ДПС у Львівській області є заборгованість за несплату комунальних послуг в тому числі відшкодування витрат за приєднане теплове навантаження та за теплову енергію, відшкодування витрат за водопостачання та водовідведення, відшкодування витрат активну електричну енергію, розподіл електричної енергії, реактивну електричну енергію ДП «Виробничо-сервісним центром у Львівській області» за січень-грудень 2021 року в сумі 1 366 639,23 грн.

Головним управлінням ДПС у Львівській області 24.03.2021 скеровано до ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» Договір про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг з тих же підстав та умов, які були визначені Договором від 13.04.2020 року № 4.

Крім цього, вказано, що перед ГУ ДПС у Львівській області вникла заборгованість за комунальні послуги в тому числі відшкодування витрат за приєднане теплове навантаження та за теплову енергію, відшкодування витрат за водопостачання та водовідведення, відшкодування витрат активну електричну енергію, розподіл електричної енергії, реактивну електричну енергію в ДП «Виробничо-сервісним центром у Львівській області» за січень-березень 2022 року в сумі 268 610,78 грн.

Позивач звертає увагу, що Головним управлінням ДПС у Львівській області 20.01.2022 скеровано до ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» Договір про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг з тих же підстав та умов, які були визначені Договором від 13.04.2020 року № 4.

Позивач зауважує, що у зазначеній адмінбудівлі сторони мають спільні комунікації, а також єдині лічильники та прилади обліку енергоносіїв, теплопостачання та водопостачання, а також сторони між собою не мали договірних відносин щодо їх частки в обслуговуванні та відшкодуванні витрат за спожиті комунальні послуги відповідно до займаних площ в адмінбудівлі.

Відповідно ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області», має нести тягар по її утриманню пропорційно до частки, яка є в його користуванні.

Незважаючи на те, що Головне управління ДПС у Львівській області надає вищевказані послуги своєчасно та в повному обсязі, ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» з 30 листопада 2020 по 28 квітня 2022 року не здійснило жодної оплати по відшкодуванню комунальних платежів за надані послуги.

Станом на 02.05.2022 року, дебіторська заборгованість ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» перед ГУ ДПС у Львівській області становить 1 635 250,01 грн.

Сума заборгованості в розмірі 1 635 250,01 грн., яка підлягає стягненню за даним позовом підтверджується виставленими рахунками за період з 30 листопада 2020 року по 28 квітня 2022 року.

На підставі наведеного позивач просить стягнути з Державного підприємства «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» на користь Головного управління ДПС у Львівській області дебіторську заборгованість в сумі 1 635 250, 01 грн.

Відповідач у відзиві на позовну проти заявлених позовних вимог заперечує з таких підстав.

Відповідач звертає увагу суду на ту обставину, що всі перелічені у позові види витрат, понесені позивачем щодо спірної адмінбудівлі з відповідачем у спірний період жодним чином не погоджувались, спільного рішення щодо отримання вказаних послуг (ремонту, охорони, прибирання прилеглої території тощо) не приймалось.

Договір про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг від 13.04.2020 року №4 укладався не з позивачем (відокремленим підрозділом іншої юридичної особи ДПС України), а іншою юридичною особою ГУ ДПС у Львівській області () .

До того, щодо вказаного Договору №4 від розпорядника майна боржника та самого боржника висунуті вимоги про визнання його недійсним (справа № 914/2468/20 (914/760/21).

Також на думку відповідача, не заслуговують на увагу доводи позивача про наявність скерованих інших Договорів на відшкодування витрат, як джерело виникнення цивільних прав та обов`язків в ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області», оскільки такі у змісті ст.638 ЦК України боржником не укладались.

Щодо проведення аукціону на передачу в оренду приміщення 98,5 м.кв. на користь ФОП Мазура В.В., то позивачем не надано жодних доказів та розрахунків, скільки реальних витрат було ним понесено у зв`язку із цим, та підстав узагальнення таких витрат на всю площу приміщень в розмірі 5 754,1 м.кв., які до спірного періоду належали відповідачу.

Також, при вирішені даної справи на переконання відповідача слід врахувати наступні обставини.

Відповідно до наказу №126 від 18.02.2019 року Державної фіскальної служби України остання передала всю вказану адмінбудівлю площею 28 521,6 кв.м. за актом приймання-передачі основних засобів від 03.04.2019 року на користь Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області (), який в даній справі має процесуальний статус позивача, на праві оперативного управління, яке було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.06.2019 року (номер запису про речове право: 32106531).

При цьому, сама адмінбудівля за адресою м. Львів, вул. Стрийська, 35, площею 28 521,6 кв.м. належить Державній податковій службі України () згідно із розподільчим балансом від 09.12.2019 року Державної фіскальної служби України на праві державної власності, яке отримало державну реєстрацію 27.05.2020 року (номер запису про право власності 36703490) на підставі рішення держваного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 52464511 від 01.06.2020 року.

За висновками господарського суду Львівської області, що викладені у рішенні від 29.06.2021 року в справі № 914/2300/19, яке набрало законної сили та не було оскаржено ГУ ДФС у Львівській області, з аналогічних спірних відносин, оскільки підставою для виникнення у позивача права оперативного управління майном адмінбудівлі площею 28 521,6 кв.м. було рішення власника майна ДФС України, а саме наказ від 18.02.2019 з подальшою його державною реєстрацією 18.06.2019, з моменту винесення рішення про передачу позивачу майна в оперативне управління (18.02.2019) в останнього виник обов`язок по утриманню такого майна в повному обсязі (повне матеріально-технічне забезпечення), а не лише в частині 22 767,5 кв.м. з 28 521,6 кв.м.

У зв`язку із вище викладеним, відповідач просить суд в задоволені позову ГУ ДПС у Льввіській області в даній справі відмовити повністю.

Обставини справи встановлені судом.

13.04.2020 між ГУ ДПС у Львівській області (балансоутримувач за договором) та ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» (користувач за договором) укладено Договір №4 про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання послуг.

Відповідно до п. 1.1. Договору балансоутримувач, протягом дії Договору, забезпечує обслуговування, оплату наданих підприємствами - постачальниками послуг з електричної енергії, водо та теплопостачання, водовідведення, (далі - Послуги) частини приміщень адмінбудинку (надалі - майно) загальною площею 5 754,10 м.кв., (далі - Приміщення), що розташоване за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 35 (надалі - Будівля), а вористувач відшкодовує балансоутримувачу кошти, витрачені на оплату послуг.

Користувач користується Будівлею з метою розміщення та функціонування

працівників ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» (п. 1.2.).

Згідно з положеннями п. 2.1. балансоутримувач надає послуги в порядку, строки та у спосіб, передбачені даним Договором, відповідно до затвердженої органом місцевого самоврядування структури тарифу, періодичності та строків їх надання підприємствами, з якими Користувач уклав договори про надання послуг: з постачання теплової енергії, водопостачання та водовідведення, електричної енергії.

Експлуатаційні витрати та комунальні послуги сплачуються Користувачем за

фактичними затратами на підставі показників відповідних лічильників, а при відсутності лічильників - на підставі нормативних розрахунків (п. 2.2.).

Розмір щомісячних платежів визначається відповідно розрахунків, наведених в Розрахунку відшкодування витрат на утримання нерухомого майна (Додаток 1 до

Договору, що є його невід`ємною частиною). За період січень - грудень 2020 року орієнтовна вартість наданих послуг складає 788 040, 00 гривень, а саме: КЕКВ 2271 - 357 940,00 грн.; КЕКВ 2272 - 30 000,00 грн.; КЕКВ 2273 - 400 100,00 грн. (п. 2.3.).

Сторони погодили, що користувач, здійснює оплату за послуги згідно з наданими балансоутримувачем рахунками та актами-розрахунками (п. 2.5.).

Відповідно до положень розділу 3 Договору балансоутримувач має право стягнути в установленому порядку прострочену заборгованість по платежах, що наведені в пункгі 2.4. цього Договору (п.п. 3.1.3.).

Користувач зобов`язується вносити на рахунок балансоутримувача відшкодування витрат, передбачених пунктом 1.1. цього Договору (п. 3.4.4.).

Відповідно до п. 6.1. Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими особами сторін та скріплення їх підписів печатками і діє до 31 грудня 2020 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх виконання сторонами.

Також сторони дійшли спільної згоди, що відповідно ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України, умови даного Договору поширюються на правовідносини, які виникли між Сторонами з 01 січня 2020 року (п. 6.2.).

Будь-які зміни і доповнення до даного Договору вважаються дійсними, якщо вони оформлені в письмовому вигляді та підписані уповноваженими на це представниками Сторін (п. 7.1.).

Договір підписаний уповноважении представниками сторін та скріпленй їх печатками.

Також до позовної заяви долучено копії листа позивача від 24.03.2021 року та листа від 20.01.2022 року щодо скерування Договорів про відшкодування витрат на адресу ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області».

Означені Договори містять лише підписи балансоутримувача та скріплені його печаткою, зі сторони користувача підпис уповноваженого представника відсутній.

Позивачем долучено копії рахунків на оплату послуг, де ДП «Виробничо-сервісного центру у Львівській області» зазначено як покупець.

Зокрема матеріали справи містять рахунки на оплату щодо послуг:

за 2020 рік:

- Відшкодування витрат за приєднане теплове навантаження/теплову енергію за жовтень - грудень;

- Відшкодування витрат за водопостачання та водовідведення за січень, жовтень - грудень;

- Відшкодування витрат за активну електричну енергію/за реактивну електричну енергію за жовтень грудень;

- Послуги з охорони приміщення за лютий;

- Послуги з прибирання прибудинкової території за січень-квітень;

- Послуги у сфері громадського порядку за січень-квітень.

за 2021 рік:

- Прослуги з прибирання прилеглої території, прибирання території перед центральним входом адмінбудинку за січень-грудень.

- Послуги відповідального чергового із забезпечення цілісності будівлі і матеріальних цінностей об`єкта за січень-червень.

- Відшкодування витрат за надання послуг з телефонного зв`язку за січень-грудень.

- Відшкодування витрат за приєднане теплове навантаження/теплову енергію за січень-грудень.

- Відшкодування витрат за водопостачання та водовідведення за січень-грудень.

- Відшкодування витрат за активну електричну енергію/за реактивну електричну енергію/розподілу електричної енергії за лютий-грудень.

- Послуги із забезпечення громадської безпеки, охорони правопорядку та громадського порядку за липень-грудень.

за 2022 рік:

- Послуга із технічного обслуговування та утримання в належному стані приміщень будівель з прибудинково територією за січень-лютий.

- Відшкодування витрат за водопостачання та водовідведення за січень-лютий.

- Відшкодування витрат за активну електричну енергію/за реактивну електричну енергію/розподілу електричної енергії за січень лютий.

- Відшкодування витрат за приєднане теплове навантаження/теплову енергію за січень-лютий.

- Послуги із забезпечення громадської безпеки, охорони правопорядку та громадського порядку за січень-лютий.

Позивач вказує, що загальна сума заборгованості за надані відповідачу послуги складає 1 635 250, 01 грн.

Крім того, позивач долучив до матеріалів справи копії платіжних доручень щодо оплати послуг за водопостачання/водовідведення, теплопостачання, за електричну енергію/реактивну енергію, послуги з технічного обслуговування та утримання в належному стані приміщень будівель з прибудинково територією, послуги з цілодоблового чергування, за телекомунікаційні послуги та послуги із забезпечення громадської безпеки, охорони правопорядку та громадського порядку. А також Акти рахунки ЛМКП «Львівводоканал», рахунки за теплову енергію ЛМКП «Львівтеплоенерго», рахунки за електричну енергію ТОВ «Львівенергозбут», рахунки за реактивну електроенергію ПрАТ «Львівобленерго», рахунки на оплату Детективно-юридичної фірми «Ваш захист», Рахунки-акти за телекомунікаційні послуги ПАТ «Укртелеком», рахунок на оплату ТзОВ «ПММ-Сервіс», рахунок на оплату ТОВ «Експуатаційна служба Нова оселя Фасілітіс» .

Також, позивач долучив копії Договору на надання послуг з охорони та Додаткової угоди до Договору який укладенй між ДПС України та ПП Детективно-юридичної фірми «Ваш захист».

Оцінка суду.

Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Як передбачено ст.174 ГК України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Згідно з ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

Як встановлено судом 13.04.2020 року між ГУ ДПС у Львівській області та ДП «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» укладено Договір №4 про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання послуг. Означений Договір підписаний представниками сторін та скріплений печатками юридичних осіб.

Відповідно до п. 6.1. Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими особами сторін та скріплення їх підписів печатками і діє до 31 грудня 2020 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх виконання сторонами.

Позивач вказує, що зобов`язання відповідачем не виконувались, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Згідно ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства зокрема є свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно із ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ч.1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок.

Відповідач суми заборгованості згідно Договору про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання послуг, не визнає повністю.

Суд зазначає, що згідно з п. 1.1. сторони узгодили що балансоутримувач, протягом дії Договору, зобов`язався забезпечувати обслуговування, оплату наданих підприємствами - постачальниками послуг з електричної енергії, водо та теплопостачання, водовідведення, а користувач зобов`язався відшкодувати балансоутримувачу кошти, витрачені на оплату послуг.

За вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За вимогами ч. 1, ч. 7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог ст. 610, ч. 2 ст. 615 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Доказів сплати заборгованості за послуги з електричної енергії, водо та теплопостачання, водовідведенняза 2020 рік відповідач суду не надав.

Таким чином, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача відшкодування витрат за приєднане теплове навантаження/теплову енергію за жовтень грудень 2020 року, відшкодування витрат за водопостачання та водовідведення за січень, жовтень грудень 2020 року та відшкодування витрат за активну електричну енергію/за реактивну електричну енергію за жовтень грудень 2020 року.

Здійснивши відповідний розрахунок суд встановив, що така складає 213 284,79 грн, з яких 91 251, 30 грн приєднане теплове навантаження/теплову енергію, 10 597, 60 грн водопостачання та водовідведення та 111 435, 87 грн за активну електричну енергію/за реактивну електричну енергію.

Щодо заборгованості за означені вище послуги за 2021-2022 рік суд зауважує, що у процесі розгляду справи позивачем у відповідності до ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України не надано суду належних та допустимих доказів, що б підтверджували підписання та укладення із відповідачем договору про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг на 2021 та 2022 рік.

До матеріалів справи долучено копію Договору №__ про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг від «__» _______ 2021 року, та Договору № 1 про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг від 20.01.2022 які не містять підпису уповноваженої особи та печатки ДП «Виробничо-сервісного центру у Львівській області», тому їх не можна вважати укладеним, оскільки їх не було підписано особою, вказаною як користувач. Позивачем не надано доказів пролонгації попереднього договору чи подання відповідного позову про укладення вказаного договору у судовому порядку.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постановах від 16.11.2021 у справах №№ 915/208/20, 915/127/20, а також до правової позиції, сформульованої Верховним Судом складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського 03.06.2022 справа № 915/104/21 зроблено висновки щодо обов`язку оплатити житлово-комунальні послуги також за відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг у разі, якщо споживачі фактично користувалися ними. До цих правовідносин у передбачених Законом випадках також застосовуються положення пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України, за якими цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з інших юридичних фактів, цим фактом у спірних правовідносинах є фактичне споживання комунальних послуг в орендованому приміщенні та послуг з утримання орендованого майна.

При цьому, якщо на обов`язок сплачувати орендну плату за період фактичного користування майном (до укладення договору оренди) можна поширити умови цього договору (зокрема, і в частині розміру орендної плати), що мало місце між сторонами (постанова Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 911/2782/18), то на правовідносини зі споживання в той же період комунальних послуг в орендованому приміщенні (його неподільній частині тощо) та послуг з утримання нерухомого майна за відсутності відповідного договору (у сфері комунальних послуг тощо) таку аналогію застосовувати не можна, оскільки правовідносини з надання/споживання/оплати комунальних послуг та послуг з утримання нерухомого майна мають розрахунково-фактичний характер, а виконання відповідного обов`язку - позадоговірний. Тобто, за відсутності доказів факту наданння/отриманння та розміру отриманої (спожитої) орендарем/користувачем відповідної послуги обов`язок з її оплати у нього не виникає.

Враховуючи наведене, для встановлення розміру цього обов`язку користувача нерухомого майна (вартості спожитих послуг) визначальним є факт споживання відповідної послуги та її розмір. Тому, за відсутності доказів на підтвердження розміру фактично спожитої у відповідному періоді орендарем/користувачем (наданої йому безпосереднім надавачем відповідних послуг або державним підприємством, організацією, господарським товариством, на балансі яких перебуває орендоване майно) послуги (послуг) у орендаря/користувача не виникає обов`язку оплачувати ці послуги.

Позивачем не надано доказів, що підтверджували б факти надання позивачем безпосередньо і саме відповідачу послуг з утримання майна та факти надання комунальних послуг, які б підтверджували їх склад, обсяг і вартість, акти приймання-передачі наданих послуг за відповідний період, докази зняття показників засобів обліку, виставлені постачальниками рахунки за надані спірні послуги, обгрунтовані розрахунки обсягу і вартості наданих послуг за договором, тощо. У матеріалах справи взагалі відсутні будь-які акти приймання-передачі наданих спірних послуг у заявлений період.

Також, не надано суду належних та допустимих доказів, що б підтверджували факти направлення чи надання відповідачу всіх достатніх, належних та допустимих доказів, що б підтверджували факти надання позивачем безпосередньо і саме відповідачу послуг з утримання майна та факти надання комунальних послуг та що б підтверджували їх склад, обсяг і вартість, докази зняття показників засобів обліку, виставлені постачальниками рахунки за надані спірні послуги саме відповідачу, обгрунтовані розрахунки обсягу і вартості наданих послуг, тощо.

Докази, долучені позивачем до матеріалів справи, на підтвердження надання відповідачу послуг з утримання майна та надання комунальних послуг, а саме: рахунки на оплату послуг за відсутності підписаного та укладеного між позивачем та відповідачем окремого договору про надання послуг з утримання майна та відшкодування вартості комунальних послуг, за відсутності підписаних належним чином оформлених актів приймання-передачі наданих послуг, актів зняття показників засобів обліку, виставлених постачальниками рахунків за надані спірні послуги саме відповідачу, обгрунтованих розрахунків обсягу і вартості наданих послуг за договором не є належними та достатніми доказами, що підтверджують факти надання позивачем відповідачу послуг.

Щодо заборгованості за послуги з охорони приміщення, прибирання прибудинкової території, у сфері громадського порядку, відповідального чергового із забезпечення цілісності будівлі і матеріальних цінностей об`єкта, відшкодування витрат за надання послуг з телефонного зв`язку, із технічного обслуговування та утримання в належному стані приміщень будівель з прибудинково територією суд зауважує, що матеріали справи не містять жодних Договорів між позивачем та відповідачем, такі нарахування не обґрунтовані позивачем, матеріали справи не містять документів з яких можливо встановити характер, розміри чи періоди такого боргу, відтак суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення вимог про стягнення заборгованості за означені види послуг.

Долучені позивачем Договір на надання послуг з охорони та Додаткової угоди до Договору який укладенй між ДПС України та ПП Детективно-юридичної фірми «Ваш захист», рахунки на оплату та платіжні доручення про оплату таких послуг ніяким чином не впливають на правовідносини між позивачем та відповідачем, відтак не можуть бути підставою для стягнення такої забогованості.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані поданими доказами та підлягають задоволенню частково.

Судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача пропорційно до задоволених позивних вимог у розмірі 3 198,55 грн, в решті залишається за позивачем.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Виробничо-сервісний центр у Львівській області» (79003, Львівська обл., місто Львів, вулиця Стрийська, будинок 35, ) на користь Головного управління ДПС у Львівській області (79003, Львівська обл., місто Львів, вул. Стрийська, будинок 35; код ЄДРПОУ ВП 43968090) 213 284,79 грн заборгованості та 3 198,55 грн судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати згідно з ст. 327 ГПК України після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складений 14.12.2023.

Суддя Чорній Л.З.