ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2023 р. Справа№ 910/6287/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Кропивної Л.В.

при секретарі: Реуцькій Т.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Чорний І.В., виписка з ЄДР

від відповідача: не з`явився,

розглянувши апеляційну скаргу Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 )

на ухвалу господарського суду міста Києва від 04.09.2023 про відмову у задоволенні заяви Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про забезпечення позову

у справі № 910/6287/23 (суддя - Демидов В.О.)

за позовом Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 )

до фізичної особи-підприємця Сапожнікова Леоніда Євгенійовича

про стягнення 4 813 712,71 грн,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року Окрема комендатура охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) (далі - Комендатура) звернулася до господарського суду міста Києва з позовом до фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) Сапожнікова Леоніда Євгенійовича про стягнення 4 813 712,71 грн, а саме: 2 739 600,00 грн попередньої оплати, 1 243 528,21 грн пені, 639 240,00 грн штрафу, 150 813,43 грн інфляційних втрат, 40 531,07 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 518-22 (ЦЗ) про закупівлю брикету з торфу та вуглецю від 27.09.2022 в частині поставки товару, за який позивачем було здійснено попередню оплату у розмірі 2 739 600,00 грн. Внаслідок неналежного виконання умов договору, сторонами укладено додаткову угоду № 2-22 від 24.12.2022 про розірвання договору, проте на вимоги позивача суму попередньої оплати разом з нарахованими санкціями відповідачем не було повернуто у добровільному порядку.

25.04.2023 від позивача надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ФОП Сапожнікову Л.Є. (РНОКПП НОМЕР_2 ), які знаходяться на всіх рахунках відповідача в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно, яке належить ФОП Сапожнікову Л.Є., у межах суми позову 4 813 712,71 грн.

Заява обґрунтована тим, що метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.04.2023 відмовлено у задоволенні вказаної заяви про забезпечення позову.

Мотивуючи ухвалу судом першої інстанції зазначено, що заявником не наведено суду обґрунтованих підстав, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів, не надано суду відповідних належних доказів, а також з матеріалів заяви судом не встановлено обставин, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі; розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 30.05.2023.

31.08.2023 від позивача надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ФОП Сапожнікову Л.Є. (РНОКПП: НОМЕР_2 ), які знаходяться на всіх рахунках відповідача в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно, яке належить ФОП Сапожнікову Л.Є., у межах суми попередньої оплати 2 739 600,00 грн.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник покладає наступні обставини: наявність спору у даній справі № 910/6287/23 та часткове визнання позовних вимог відповідачем у відзиві на позов; відкрите кримінальне провадження за ознаками вчинення відповідачем кримінального правопорушення; наявністю судової практики Верховного Суду у спорах про вжиття заходів забезпечення позову у постановах від 03.03.2023 у справі № 905/448/22, від 07.08.2023 у справі № 922/875/23.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.09.2023 відмовлено у задоволенні вказаної заяви про забезпечення позову.

Мотивуючи ухвалу, суд першої інстанції вказав про недоведеність доводів заявника щодо наявності правових підстав для забезпечення позову, оскільки наявність спору та його вирішення по суті здійснюється під час розгляду судом справи, а не заяви про забезпечення позову. Судом також не було встановлено недобросовісності дій відповідача, з огляду на відсутність обвинувального вироку суду в кримінальному провадженні та/або інформації щодо наявності інших кримінальних проваджень де фігурантом є відповідач. Господарський суд зазначив, що заявником не було надано жодних доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем дій з метою ухилення від виконання рішення у разі задоволення позову.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Комендатура звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувану ухвалу та задовольнити заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначав, що судом першої інстанції не надано оцінку ознакам недобросовісності відповідача, яка полягає в суперечливій поведінці щодо часткового визнання останнім позовних вимог, а також наявності спору у даній справі та можливими негативними наслідками для позивача, які полягають у ризиках виведення коштів та відчуження майна відповідачем, що істотно ускладнить подальше виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2023, у складі колегії суддів: Руденко М.А. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Кропивна Л.В., поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали; відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 21.11.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2023 розгляд справи відкладено на 12.12.2023.

У судовому засіданні 12.12.2023 представник апелянта просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати оскаржувану ухвалу та задовольнити заяву про забезпечення позову.

Відповідач не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. За висновками суду неявка відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.

Частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що матеріали оскарження містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача.

Заслухавши пояснення апелянта, вивчивши матеріали оскарження, розглянувши доводи апеляційної скарги, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Колегія суддів виходить з того, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає ст. 136 ГПК України, згідно з приписами якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (у тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановить наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Зазначене підтверджується висновками викладеними, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17.06.2022 у справі № 908/2382/21.

Наводячи підстави для забезпечення позову у межах суми попередньої оплати 2 739 600,00 грн, заявник посилався на можливість забезпечення позову шляхом накладення арешту одночасно на кошти і на майно відповідача (у даному випадку в розмірі суми попередньої оплати за договором) відповідно до викладеної правової позиції Верховного Суду у постановах від 03.03.2023 по справі № 905/448/22, від 07.08.2023 у справі № 922/875/23, а також на те, що між сторонами справи існує спір та відповідачем частково визнані позовні вимоги на суму неповернутої попередньої оплати в розмірі 383 736,00 грн (аркуш матеріалів оскарження (далі - а.м.о.) 106 зворот том 2).

Так, відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначено, що "сума попередньої оплати, яка має бути повернена позивачу: 2 739 600,00 грн (сума попередньої оплати) - 2 355 864,00 грн (сума "поставленого товару") 383 736,00 грн (основна сума заборгованості)". При цьому, відповідач виходив з того, що ним було протягом листопада-грудня 2022 року частково виконано зобов`язання з поставки товару.

Проте, колегія суддів вважає, що такі твердження заявника не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки питання вирішення спору та обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження господарського суду під час розгляду справи по суті і такі обставини не вирішуються під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

В той час, заявником не надано належних доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на зняття коштів зі своїх розрахункових рахунків, як і не надано суду жодних доказів того, що він має намір ухилитися від виконання рішення суду.

Позивачем також не надано доказів на підтвердження того, що відповідач здійснив, здійснює чи має намір здійснити будь-які дії, спрямовані на відчуження свого майна з метою ухилення від виконання зобов`язання.

Слід зазначити, що захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно має наслідком позбавлення особи права на вільне розпорядження власним майном, у зв`язку з чим для його застосування мають існувати реальні дії, що підтверджені відповідними доказами.

При цьому, наявність можливості відповідача розпоряджатися своїм майном та коштами, не може свідчити про існування ризику неможливості або утруднення виконання рішення, у випадку задоволення позову, оскільки не призводить до погіршення майнового стану відповідача або до зменшення активів у разі його добросовісної поведінки.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20.

Стосовно відкритого кримінального провадження за ознаками вчинення відповідачем кримінального правопорушення, слід зазначити наступне.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 761/15896/23 (а.м.о. 98 том 2) задоволено скаргу коменданта Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України та зобов`язано слідчого Державного бюро розслідувань внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення за поданою до Державного бюро розслідувань заявою № 14/5960-23 від 24.04.2023 про вчинення кримінального правопорушення.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 12.06.2023 у справі № 757/21107/23-к (а.м.о. 99 том 2) задоволено скаргу Комендатури та зобов`язано уповноважену особу Головного слідчого управління Національної поліції України внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою Комендатури про вчинення кримінального правопорушення № 14/5960-23 від 24.04.2023, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З листа Головного слідчого управління Національної поліції України № 23954кл/24/9/3-2023/вс від 22.06.2023 (а.м.о. 100 зворот том 2) вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/21107/23-к, за заявою про вчинення кримінального правопорушення, 22.06.2023 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001183 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Листом № 17305-23/к/11-04-10065/23 від 27.06.2023 (а.м.о. 101 том 2) територіальне управління Державного бюро розслідувань у місті Києві повідомила Комендатуру про початок досудового розслідування, а саме: 26.06.2023 на виконання ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11.05.2023 у справі № 761/15896/23, розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001041 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, за заявою Комендатури № 14/5960-23-вих.

З листа Головного слідчого управління Національної поліції України № 24/3/2-2023/ВС від 07.07.2023 (а.м.о. 100 том 2), останній повідомив Комендатуру, що у Головному слідчому управлінні Національної поліції України в межах компетенції розглянуто лист про надання копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за результатами виконання ухвали Печерського районного суду № 757/21107/23-к від 12.06.2023 за заявою № 14/5960-23-вих від 24.04.2023, а також з інших питань. На виконання ухвали Печерського районного суду № 757/21107/23-к від 12.06.2023, 22.06.2023 розпочато за заявою № 14/5960-23-вих від 24.04.2023 про можливі неправомірні дії, вчиненні ФОП Сапожніков Л.Є. досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001183 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України. Про вказаний факт Комендатуру поінформовано листом № 23954кл/24/9/3-2023/ВС від 22.06.2023 з наданням копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Також зазначено, що на цей час у зазначеному кримінальному провадженні триває виконання необхідних слідчих (розшукових) дій, за результатами яких буде прийнято обґрунтоване рішення.

Приписами частини 6 статті 75 ГПК України передбачено, що обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Водночас заявником не надано обвинувального вироку суду в кримінальному провадженні та/або інформації з якої б вбачалось, що ФОП Сапожніков Л.Є. є фігурантом в інших кримінальних провадження.

Окрім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявником також не надано жодних доказів, які б свідчили про припинення ФОП Сапожніков Л.Є. господарської діяльності, зміни місцезнаходження останнього, виведення ним грошових коштів чи постанов виконавчої служби про повернення виконавчих документів без виконання у зв`язку із відсутністю грошових коштів на рахунках чи майна на яке можна звернути стягнення, що свідчило б про наміри відповідача щодо ухилення від виконання рішення суду.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про недоведеність покладених заявником в обґрунтування своєї заяви доводів, а тому правомірно відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що на час розгляду цієї апеляційної скарги, судом першої інстанції прийнято рішення від 09.11.2023 у даній справі, яким позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з Сапожнікова Л.Є. на користь Комендатури неповернуту суму попередньої оплати у розмірі 1 287 205,00 грн, 38 745,89 грн інфляційних втрат, 470 658,57 грн пені, 29 094,36 грн 3 % річних, а також 317 245,68 грн пені та 191 772,00 грн штрафу відповідно до вимог п. 7.2 договору та 35 020,82 грн судового збору. В іншій частині позову було відмовлено.

Колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, тож апеляційний суд погоджується із ухвалою господарського суду міста Києва від 04.09.2023 у справі № 910/6287/23 і підстав для її скасування або зміни не вбачає.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276,281-284 ГПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) на ухвалу господарського суду міста Києва від 04.09.2023 у справі № 910/6287/23 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду міста Києва від 04.09.2023 у справі № 910/6287/23 залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

Матеріали оскарження № 910/6287/23 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено 14.12.2023.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

Л.В. Кропивна