ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2023 р. Справа №914/2253/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Бонк Т.Б.

Суддів Бойко С.М.,

Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Кострик К.,

представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від прокуратури: Цинайко Н.І.;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича №148 від 13.10.2023 (вх. суду від 16.10.2023 №01-05/3200/23)

на рішення Господарського суду Львівської області від 02.10.2023 (повний текст рішення складено 11.10.2023)

у справі №914/2253/23 (суддя З.В. Горецька)

за позовом: Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича, с. Тартаків, Червоноградський район, Львівська область

до відповідача: Львівської обласної прокуратури, м. Львів

про стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви та рішення суду першої інстанції.

24.07.2023 до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича до Львівської обласної прокуратури про стягнення моральної шкоди у розмірі 1 000 000,00 грн.

Позовна обґрунтована тим, що дії посадових осіб Львівської обласної прокуратури при розгляді заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.05.2020 вих. №39 є незаконними.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 02.10.2023 у справі №914/2253/23 відмовлено у задоволенні позову.

Рішення мотивовано тим, що позивач не обґрунтував та не довів, у чому саме полягали неправомірні дії працівників прокуратури, та яким чином ці неправомірні дії принизили його ділову репутацію, як юридичної особи, в чому саме полягала неможливість його активної підприємницької діяльності як юридичної особи та який зв`язок такої неможливості пов`язаний з діями прокуратури. Також позивач не вказав, у чому саме полягала його громадська діяльність як юридичної особи, та яким чином вона змінилася (в сторону погіршення) у зв`язку із, неправомірними, на його думку, діями прокуратури. Позивач також не обґрунтував розмір заявленої моральної шкоди. Зокрема, не зазначив, із чого саме виходив при визначенні суми в 1000000,00 грн, як саме та скільки часу та зусиль йому необхідно для відновлення тієї репутації, яка, на його думку, була до порушеного права.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:

Не погодившись з вказаною ухвалою, Фермерське господарство Бурки Віталія Володимировича звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою №148 від 13.10.2023 (вх. суду від 16.10.2023 №01-05/3200/23) у якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 02.10.2023 у справі №914/2253/23 скасувати та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги повністю.

Апелянт вказує, що рішенням Конституційного Суду України №5-зп від 30.10.2023 визнано неконституційним положення частини 4 статті 12 Закону України «Про прокуратуру» щодо можливості оскарження прийнятого прокурором рішення до суду лише у передбачених законом випадках, оскільки винятки з конституційних норм встановлюються самою Конституцією, а не іншими нормативними актами.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2023 справу №914/2253/23 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бонк Т.Б., суддів Бойко С.М. та Якімець Г.Г.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 23.10.2023 у справі № 914/2253/23 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича на рішення Господарського суду Львівської області від 02.10.2023 у справі №914/2253/23.

Ухвалою суду від 13.11.2023 розгляд справи призначено на 12.12.2023.

У судовому засіданні 12.12.2023 прокурор заперечив доводи апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апелянт явку уповноваженого представника не забезпечив, про час та місце був належним чином повідомлений.

У відповідності до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з встановленими судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що:

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 21.04.2017 у справі №454/423/15-ц заяву Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 09.02.2015 по справі №454/423/15-ц якою відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича до окружного адміністративного суду та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, залишено без задоволення. Стягнуто з Фермерського господарства Бурки Віталія Володомировича в дохід держави 1339 грн 80 коп судового збору.

Фермерське господарство Бурки Віталія Володимировича за №39 від 05.05.2020 звернулось з листом до Генерального прокурора України з проханням відкрити кримінальне провадження за ст.ст. 366, 375 КК України відносно судді Сокальського районного суду Львівської області Струс Т. В., яка зловживаючи посадовим становищем при розгляді заяви фермерського господарства про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Сокальського районного суду Львівської області, порушуючи вимоги щодо неупередженості розгляду позовів, шляхом внесення в офіційні документи завідомо неправдивої інформації постановила завідомо неправосудну ухвалу від 21.04.2017 у справі №454/423/15-ц в результаті чого мала намір нанести фермерському господарству шкоду в сумі 1 339,80 грн.

Офіс Генерального прокурора за №31/3/1-р від 18.05.2020 скерував лист фермерського господарства за територіальною підсудністю в прокуратуру Львівської області.

За результатами розгляду даного звернення обласною прокуратурою 28.05.2020 надано відповідь про те, що з даного звернення не встановлено підстав для внесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінальних правопорушень суддею Сокальського районного суду Львівської області.

Окрім цього зазначено, що відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 Про незалежність судової влади від 13.06.2007, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключно право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень належить відповідному суду. Оскарження судових рішень, діяльності судів та суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Також позивачу роз`яснено право, відповідно до ст. ст. 107-108 Закону України Про судоустрій та статус суддів, звернутись зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді. Дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному Законом України Про вищу раду правосуддя, з урахуванням вимог цього Закону.

Таким чином, за результатами розгляду вказаного звернення Львівською обласною прокуратурою 28.05.2020 за № 15/4/1-3839-20 авторові звернення - позивачу у справі надано відповідь.

При цьому, Фермерському господарству Бурки Віталія Володимировича роз`яснено, що невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР оскаржується слідчому судді відповідного місцевого суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 303, 304 КПК України.

Не погодившись з відповіддю прокуратури позивач подав скаргу до Галицького районного суду м. Львова про визнання протиправними дій Прокуратури Львівської області щодо невнесення відомостей до ЄРДР, зобов`язання прокуратури внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення за його заявою від 05.05.2020 та визнати Фермерське господарство Бурки Віталія Володимировича потерпілим у розпочатому кримінальному провадженні.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 01.06.2020 скаргу задоволено частково та зобов`язано уповноважених осіб Прокуратури Львівської області вчинити дії, передбачені ст. 214 КПК України, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 05.05.2020 про вчинення кримінального правопорушення та повідомити заявника про прийняте рішення в строк, передбачений КПК України.

Прокуратура Львівської області листом №15/4/1-577вих-20 від 22.06.2020 на виконання ухвали Галицького районного суду м. Львова віл 01.06.2020 №461/4357/20 надала інформацію про відсутність підстав для повторного розгляду звернення ОСОБА_1 від 05.05.2020, оскільки останньому надано відповідь листом №15/4/1-479вих-20 від 28.05.2020.

Дослідивши обставини справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, Західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист в суді свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відшкодування моральної шкоди передбачено статтею 23 Цивільного кодексу України, відповідно до якої особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В силу положень частини 2 статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Отже, під поняттям "моральна шкода" необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до частин 3, 4 статті 23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Приписами статті 1167 Цивільного кодексу України визначено загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Так, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, передбачені статтею 1176 Цивільного кодексу України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 Цивільного кодексу України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 Цивільного кодексу України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 Цивільного кодексу України.

Статті 1173, 1174 Цивільного кодексу України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 Цивільного кодексу України.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт приниження ділової репутації позивача, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, зазначає, що в короткі терміни не зміг захистити свої права, в результаті чого Фермерському господарству було спричинено моральну шкоду, яка полягала у приниженні ділової репутації, порушено нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активної підприємницької діяльності та активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми.

Колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах судової справи № 914/2253/17 відсутні докази на підтвердження обставин щодо заподіяння моральної шкоди Фермерському господарству ОСОБА_1 . Позивач не підтвердив неправомірність дій працівників прокуратури, та яким чином зазначені дії принизили ділову репутацію Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича, в чому саме полягала неможливість активної підприємницької діяльності позивача.

Отже колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав шляхом не внесення Прокуратурою Львівської області на підставі його заяви від 05.05.2020 №39 відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що полягала у порушенні підприємницької діяльності для забезпечення діяльності фермерського господарства.

Щодо тверджень апелянта про встановлення вини та незаконності дій Прокуратури Львівської області ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 01.06.2020 у справі №461/4357/20.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 01.06.2020 у справі № 461/4357/20 скаргу ОСОБА_1 частково задоволено. Зобов`язано уповноважених осіб Прокуратури Львівської області вчинити дії, передбачені ст. 214 КПК України, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 05.05.2020 про вчинення кримінального правопорушення та повідомити заявника про прийняте рішення в строк, передбачений КПК України. В іншій частині вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Згідно із вищевказаною ухвалою зазначено, що оскільки суду не надано доказів того, що органом досудового розслідування впродовж 24 годин внесено відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 то відповідно до ст. ст. 303, 307 КПК України необхідно зобов`язати уповноважених осіб Прокуратури Львівської області вчинити дії, передбачені ст. 214 КПК України, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 05.05.2020 про вчинення кримінального правопорушення та повідомити заявника про прийняте рішення в строк, передбачений КПК України.

Відповідно до положень ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу та ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання вчинити певну дію, зобов`язання припинити дію, відмову у задоволенні скарги.

На виконання ухвали обласною прокуратурою 22.06.2020 скеровано суду та скаржнику відповідь щодо її виконання.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича щодо заподіяння Фермерському господарству моральної шкоди є необґрунтованими та безпідставними.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).

На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 02.10.2023 у справі №914/2253/23 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236, 254, 255, 269, 270, 271, 280, 275, 277, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича №148 від 13.10.2023 (вх. суду від 16.10.2023 №01-05/3200/23) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 02.10.2023 у справі №914/2253/23 залишити без змін.

3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

5. Матеріали справи повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови складено та підписано 15.12.2023

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

суддя С.М. Бойко

суддя Г.Г. Якімець