ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

18 грудня 2023 року м. ХарківСправа № 5023/10655/11 (922/5262/23)
Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатого В.О.

розглянувши матеріали

позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ПВО" (36007, м. Полтава, вулиця Заводська, буд.3, )
до Державного підприємства "Завод імені В.О.Малишева" (61001, м. Харків, вул. Тарасенка Георгія, буд.126, )
про стягнення коштів в межах справи про банкрутство ДП "Завод імені В.О.Малишева"

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПВО" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Державного підприємства "Завод імені В.О.Малишева" в якій просить суд стягнути заборгованість за поставлений товар у сумі 73 696,62 грн, з яких: основний борг в розмірі - 48384,76 грн, індекс інфляції в розмірі - 21 144,14 грн., 3% річних в розмірі - 4167,72 грн.

За попереднім (орієнтовним) розрахунком судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, витрати складаються з суми судового збору за подання даного позову до суду у розмірі 2684,00 грн.

В провадженні Господарського суду Харківської області знаходиться справа про банкрутство Державного підприємства Завод ім. В.О. Малишева, яка розглядається колегією суддів у складі: головуючий суддя Усатий В.О., судді Хотенець П.В. та Яризько В.О.

Відповідно до ч. 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною яких є боржник.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду позовна заява в межах справи про банкрутство (вхідний номер 5262/23 від 13.12.2023) передана на розгляд колегії суддів: головуючий суддя Усатий В.О., судді Хотенець П.В., Яризько В.О.

Розглянувши матеріали позовної заяви, господарський суд встановив, що позовну заяву подано без додержання процесуальних вимог статей 162, 164, 172 ГПК України з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити: місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

У позовній заяві позивачем зазначено місцезнаходження відповідача: « 61001, м. Харків, вул. Плеханівська, буд.123».

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: місцезнаходження юридичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 10 цього ж Закону якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Як вбачається з даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача є: 61001, Харківська область, місто Харків, вулиця Тарасенка Георгія, будинок 126.

Отже, позивачем невірно зазначено місцезнаходження відповідача.

У відповідності до п. 3 ч. 3 статті 162 ГПК України визначено, що позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Згідно тексту позовної заяви та вимог прохальної частини позовної заяви позивачем заявлено до стягнення з відповідача, заборгованість у розмірі 73696,62 грн., з яких: основний борг в розмірі - 48 384,76, індекс інфляції в розмірі - 21 144,14 грн., 3% річних в розмірі - 4167,72 грн.

Однак, позивачем не надано обґрунтованого розрахунку нарахування індексу інфляції в розмірі - 21 144,14 грн., 3% річних в розмірі - 4167,72 грн. із зазначенням періоду такого нарахування (у тому числі не зазначено кінцеву дату нарахувань, заявлених до стягнення) .

Крім того, згідно з ч. 5 ст. 164 ГПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Частиною п`ятою статті 44 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що юридична особа набуває процесуальних прав та обов`язків у порядку, встановленому законом, і здійснює їх через свого представника.

За змістом частини першої статті 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Приписами частини третьої статті 56 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно до частини першої статті 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Отже, наведені вище положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи, як в порядку самопредставництва, так і іншими особами, як представниками юридичної особи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи.

Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами (частина третя статті 60 ГПК України).

Відповідно до частин другої, третьої статті 244 Цивільного кодексу України представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особам.

Разом з тим, в порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких визначені законодавством чи установчими документами.

Суд враховує, що починаючи з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому, можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, потрібно підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Наявність або відсутність у ЄДР даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва. Аналогічні висновки викладені в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 у справі №303/4297/20, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 у справі №149/289/21.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, вона підписана електронним підписом Єжової Наталії Олександрівни, яка у вступній частині позовної заяви зазначена як представник позивача.

На підтвердження повноважень щодо представництва інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "ПВО" та звернення до суду від імені юридичної особи, до матеріалів позовної заяви додано: довіреність у порядку передоручення від 13.12.2023, видана Зінчик А.В. на ім`я Єжової Н.О., проте з тексту доданої довіреності не зрозуміло, в якості кого Єжова Н.О. представляє інтереси позивача, чи то в якості адвоката, чи то на підставі самопредставництва.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "ПВО" () його керівником (генеральним директором) наразі є Зінчик Андрій Васильович.

Проте, до позовної заяви не надано достатніх доказів на підтвердження повноважень Єжової Н.О. діяти від імені позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ПВО", зокрема на підписання позовної заяви від імені ТОВ "ПВО", як-то відповідного наказу керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "ПВО", посадової інструкції тощо.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем не було виконано вимоги ч.5 ст.164 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 1 ст. 174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно ч. 2 ст. 174 ГПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовну заяву у відповідності до положень ст. 174 ГПК України слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення вище перелічених недоліків.

Суд звертає увагу позивача, що за умовами ч. 3, ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст.164, 172, 174, 233, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Залишити без руху позовну заяву (вх. № 5262/23 від 13.12.2023) Товариства з обмеженою відповідальністю "ПВО".

2. Надати позивачу строк 7 днів з дня вручення йому цієї ухвали для усунення недоліків, а саме:

- зазначити місцезнаходження відповідача згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресою;

- подати до суду обґрунтований розрахунок нарахування індексу інфляції та 3% річних із зазначенням періоду такого нарахування;

- надати суду докази на підтвердження відповідних повноважень особи, яка підписала позовну заяву.

Попередити позивача, що відповідно до частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Ухвала набирає чинності з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя В.О. Усатий