СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року м. Харків Справа № 922/1280/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Бородіна Л.І., суддя Лакіза В.В.,

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Недбай Віктора Вікторовича (вх.№1949Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 31.05.2023, ухвалене у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Лавренюк Т.А., дата складання повного тексту рішення - 31.05.2023, у справі №922/1280/23

за позовом Акціонерного товариства "Таскомбанк", м. Київ,

до фізичної особи-підприємця Недбай Віктора Вікторовича, м. Харків,

про стягнення 183 229, 60грн

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Таскомбанк" звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з фізичної особи-підприємця Недбай Віктора Вікторовича заборгованість по тілу кредиту в розмірі 66 648, 00грн, заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочені) в розмірі 0, 03грн, заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій) в розмірі 116 581, 57грн, а також просить покласти на відповідача судові витрати зі сплати судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов заявки-договору №ID7090487 від 04.10.2019 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в Акціонерному товаристві "Таскомбанк" в частині своєчасного повернення кредиту.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 31.05.2023 у справі №922/1280/23 позов задоволено повністю; стягнуто з фізичної особи-підприємця Недбай Віктора Вікторовича на користь Акціонерного товариства "Таскомбанк" 66 648, 00грн заборгованості по тілу кредиту, 0, 03грн відсотків, 116 581, 57грн заборгованості по комісії, 2 748, 44грн судового збору.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що відповідачем не здійснено розрахунку з позивачем згідно графіку погашення кредиту та у порядку і строки, визначені договором; відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання щодо погашення 66 648, 00грн по тілу кредиту, а також щодо погашення 0, 03грн по відсотках та 116 581, 57грн по комісії.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що у позивача наявні підстави для дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим, позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, фізична особа-підприємець Недбай Віктор Вікторович звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 31.05.2023 у справі №922/1280/23 в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 0, 03грн та заборгованості по комісії у розмірі 116 581, 37грн та ухвалити нове рішенням, яким відмовити в цій частині позовних вимог; також просить вирішити питання про розподіл судових витрат.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що позивачем належними і допустимими доказами не підтверджено наявності у відповідача перед позивачем заборгованості по відсоткам у розмірі 0, 03грн та комісії у розмірі 116 581, 57грн, у зв`язку з чим, вказана позовна вимога задоволенню не підлягає.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що у даному випадку апелянтом було подано апеляційну скаргу на рішення господарського суду у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за таких підстав, відповідно до частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Крім того, дана справа не відноситься до категорії справ, зазначених у частині 4 статті 247 Господарського процесуального кодексу України, що не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного провадження.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.10.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Недбай Віктора Вікторовича на рішення Господарського суду Харківської області від 31.05.2023 у справі №922/1280/23 та постановлено здійснити її розгляд у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи; встановлено позивачу справи строк до 20.11.2023 для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання апелянту; встановлено учасникам справи строк до 20.11.2023 для подання заяв і клопотань.

Копії ухвали апеляційного господарського суду про відкриття апеляційного провадження були надіслані сторонам на їх адреси, зазначені в матеріалах справи та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та вручені позивачу та представнику апелянта в підсистемі "Електронний суд".

Поштовий конверт, надісланий апелянту на зазначену ним в апеляційній скарзі адресу: АДРЕСА_1 , повернувся до суду із зазначенням причини "за закінченням терміну ".

Виходячи зі змісту статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у низці постанов, а саме від 17.11.2021 у справі №908/1724/19, від 14.08.2020 у справі №904/2584/19, від 13.01.2020 у справі №910/22873/17, від 07.09.2022 у справі №910/10569/21, від 01.03.2023 у справі №910/18543/21, від 05.12.2023 у справі №902/444/19 тощо.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 25.04.2018 у справі №800/547/17, у постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі №910/16249/19, від 19.05.2021 у справі №910/16033/20, від 20.07.2021 у справі №916/1178/20 тощо).

Така правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.03.2023 у справі №910/2654/22.

Відтак, сторони належним чином повідомлені про розгляд скарги в порядку спрощеного позовного провадження.

Заперечень проти розгляду скарги в порядку спрощеного провадження від учасників справи не надходило.

Відповідно до частини 2 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

В силу статті 273 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно доводів і вимог апеляційної скарги, апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 31.05.2023 у справі №922/1280/23 в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 0, 03грн та заборгованості по комісії у розмірі 116 581, 37грн та ухвалити нове рішенням, яким відмовити в цій частині позовних вимог; також просить вирішити питання про розподіл судових витрат.

Відтак, рішення місцевого господарського суду переглядається апеляційним господарським судом в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 0, 03грн та заборгованості по комісії у розмірі 116 581, 37грн.

Дослідивши матеріали справи, які суд визнає достатніми для розгляду апеляційної скарги у спрощеному провадженні, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як встановлено місцевим господарським судом, 04.10.2019 між Акціонерним товариством "Таскомбанк" та фізичною особою-підприємцем Недбай Віктором Вікторовичем укладено заяву-договір №ID7090487 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в Акціонерному товаристві "Таскомбанк" (продукт Кредит на розвиток бізнесу), відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу кредит у сумі 300 000, 00грн зі строком користування 36 місяців з дати укладення договору, а відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до пункту 1.2 кредитного договору, сторони погодили, що кредит надається у формі зарахування грошових коштів у сумі кредиту на поточний рахунок відповідача, відкритий у Акціонерного товариства "Таксомбанк" з цільовим використанням на поповнення обігових коштів; придбання основних засобів, рефінансування кредиту іншого банку.

У пунктах 2.1-2.6 договору сторони обумовили, що розмір кредиту становить 300 000, 00грн. Валюта кредиту: гривня. Вартість кредиту: розмір процентної ставки за користування Кредитом: 0, 0001% річних; розмір комісійної винагороди є фіксованим та складає 2, 99% від суми виданого кредиту (щомісячно). Терміни і порядок погашення кредиту: погашення основного боргу за кредитом, сплата процентів - щомісяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем укладення договору, протягом 5 (п`яти) банківських днів які передують календарному числу місяця, в яке було укладено договір, включно із цим числом; сплата комісійної винагороди за кредитом - щомісяця, починаючи з другого місяця, наступного за місяцем укладення договору, до календарного числа місяця, в яке було укладено договір, включно із цим числом. Сума комісійної винагороди за перший місяць кредитування сплачується у день надання кредитних коштів. Сплата комісійної винагороди (за наявності) за видачу кредиту - одноразово і сплачується у день надання кредитних коштів.

Сторони у пункті 2.5.4 договору погодили, що графік погашення кредиту надається у Додатку 1 до цього Договору та доступний Клієнту у системі "ТАС24 Бізнес".

Між сторонами складено графік погашення кредиту, який підписано сторонами, в якому сторони визначили строк погашення кредиту щомісячно, до дати, зазначеної у пункті 2.5 заяви, суму платежу за кредитом (основна заборгованість за кредитом, комісія за управління кредитом, проценти).

Договір підписано електронним цифровим підписом відповідача, на підтвердження чого позивачем надано роздруківку перевірки кваліфікованого електронного підпису відповідача, накладеного на електронні документи, паперові копії яких, долучені до матеріалів справи.

Відповідач підтвердив свою обізнаність (ознайомленість) та поінформованість відносно запропонованих Банком умов надання зазначених банківських послуг (в т.ч. кредитних) та надав відповідну згоду, що засвідчив власним підписом 04.10.2019.

Позивач на виконання умов укладеного кредитного договору перерахував на рахунок відповідача, зазначений в Кредитному договорі (пункт 1.2) та заяві, кошти, що підтверджується відповідною випискою.

На підтвердження вказаних нарахувань позивачем надано до матеріалів справи розрахунки заборгованості по кредитному договору та виписки по рахункам відповідача.

Як вбачається з виписки по особовому рахунку відповідача, 04.10.2019 останньому було надано кредитні кошти у розмірі 300 000, 00грн, які відповідач зобов`язався повернути банку згідно графіку погашення кредиту, шляхом щомісячної сплати грошових коштів у розмірі 17 304, 00грн, які складаються з 8 334, 00грн основної заборгованості за кредитом та комісії за управління у розмірі 8 970,00грн.

Відповідач умови вищезазначеного кредитного договору належним чином не виконав, кредитні кошти у встановлені договором (зокрема Графіком погашення кредиту) строки не повернув, у зв`язку з чим станом на 15.03.2023 заборгованість відповідача за кредитним договором, становить 183 229, 60грн, а саме:

- заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 66 648, 00грн;

- заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочені) - 0, 03грн;

- заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій) - 116 581, 57грн.

У зв`язку з систематичним порушенням відповідачем умов договору, а саме порушення строків погашення кредиту, визначених Графіком погашення кредиту, позивач 06.02.2023 звернувся до відповідача з відповідним повідомленням-вимогою (вих.№2293/70.2.2), в якому вимагав дострокового повернення кредитних коштів, з урахуванням відповідних комісій та нарахованих штрафних санкції, передбачених умовами договору.

Як зазначає позивач, наявність очевидних ознак неспроможності відповідача належним чином обслуговувати кредитне зобов`язання та порушення умов договору має наслідком виникнення у Банку права вимагати дострокового повернення суми кредиту, що передбачено нормами частини 2 статті 1050, частини 2 статті 1054 Цивільного кодексу України.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таке ж положення міститься і в статті 173 Господарського кодексу України.

Спірні правовідносини виникли між сторонами у справі, у зв`язку із неповерненням відповідачем наданих позивачем кредитних коштів у встановлений Графіком погашення кредиту строк.

Судова колегія зазначає, що відповідач не заперечує обставин отримання кредитних коштів та розміру основної заборгованості, правових підстав та законності вимоги позивача щодо її повернення.

Доводи скарги зводяться до безпідставності позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 0, 03грн та заборгованості по комісії у розмірі 116 581, 37грн, оскільки на думку апелянта, позивачем належними і допустимими доказами не підтверджено наявності у відповідача перед позивачем заборгованості по відсоткам у розмірі 0, 03грн та комісії у розмірі 116 581, 57грн, у зв`язку з чим, вказана позовна вимога, за твердженням апелянта, задоволенню не підлягає.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно з частиною першої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з частинами 1, 3 статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, - такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Отже, у межах кредитного договору позичальник отримує кредитні кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості.

Договірні зобов`язання мають виконуватися належним чином, а одностороння відмова від зобов`язань не допускається.

Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, кредитні кошти у встановлені Графіком погашення кредиту строки не повернув.

Відповідно до частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Передбачене статтею 1050 Цивільного кодексу України право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним правом, яке позивач у спірних правовідносинах реалізував внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору.

За умовами договору, сторони обумовили, що розмір кредиту становить 300 000, 00грн. Вартість кредиту: розмір процентної ставки за користування Кредитом: 0, 0001% річних; розмір комісійної винагороди є фіксованим та складає 2, 99% від суми виданого кредиту (щомісячно); сплата комісійної винагороди за кредитом - щомісяця, починаючи з другого місяця, наступного за місяцем укладення договору, до календарного числа місяця, в яке було укладено договір, включно із цим числом.

Позивачем на підтвердження вимоги про стягнення з відповідача 0, 03грн по відсотках та 116 581, 57грн по комісії додано до позову заяву-договір із Графіком погашення кредиту; деталізований розрахунок заборгованості із зазначенням періоду нарахування, відсоткової ставки, залишку, дат та розмірів сплачених відсотків та сум основної заборгованості; виписки по особовому рахунку за період з 04.10.2019 по 15.03.2023.

Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача 0, 03грн по відсотках та 116 581, 57грн по комісії підтверджені належними та допустимими доказами.

Відтак, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що законними та обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача 0, 03грн по відсотках та 116 581, 57грн по комісії.

Контррозрахунку відповідачем суду не надано, як і не надано доказів в спростування заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача 0, 03грн по відсотках та 116 581, 57грн по комісії.

А самі по собі посилання в апеляційній скарзі щодо непідтвердження вимог позивача доказами спрямовані на затягування апелянтом виконання умов договору.

З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин, що мають значення для справи, та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Недбай Віктора Вікторовича слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 31.05.2023 у справі №922/1280/23 без змін.

Відповідно до частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати апелянта зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Недбай Віктора Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 31.05.2023 у справі №922/1280/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Л.М. Здоровко

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя В.В. Лакіза