ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.12.2023 Справа №905/1444/23

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Бізнес Позика, м.Київ

до відповідача: фізичної особи - підприємця Єніної Людмили Семенівни, м.Добропілля, Донецька область

про стягнення заборгованості в розмірі 59758,85грн.

Суть справи:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю Бізнес Позика, звернувся до Господарського суду Донецької області, з позовною заявою, до фізичної особи-підприємця Єніної Людмили Семенівни про стягнення заборгованості в розмірі 59758,85грн, з яких: 31453,92грн сума прострочених платежів по тілу кредиту, 28304,93грн сума прострочених платежів по процентах.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором №220428-КС-008 про надання кредиту від 25.12.2021 в частині повернення грошових коштів та сплати процентів за користування кредитом.

Ухвалою від 06.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції.

Згідно з положеннями статті 248 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом ГПК України), суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Сторони було належним чином повідомлено про відкриття провадження у справі, зокрема, відповідача було повідомлено про відкриття провадження у справі шляхом направлення копії ухвали від 06.11.2023 засобами поштового та електронного зв`язку.

Копія ухвали від 06.11.2023 також розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що у силу статей 2, 4 Закону "Про доступ до судових рішень" свідчить про наявність додаткової можливості сторін справи ознайомитись із судовими рішеннями. Крім того, на офіційному веб-сайті Господарського суду Донецької області веб-порталу «Судова влада України» у розділі "Новини" «Інше» розміщено відповідне повідомлення про наявність судового провадження у цій справі.

Поштове відправлення - копія ухвали від 06.11.2023, надіслана на поштову адресу відповідача отримано адресатом 14.11.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Електронний примірник ухвали від 06.11.2023 про відкриття провадження у справі доставлено на електронну скриньку відповідача згідно із довідкою про доставки електронного листа, сформованою в автоматизованій системі бази даних «Діловодство господарського суду». Вказана довідка є документальним підтвердженням факту отримання (доставки) ухвали про відкриття провадження у справі відповідачем. Інформації про зміну електронної адреси до суду не представлено та як вбачається з комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" відповідач іншої офіційної електронної адреси, окрім електронної адреси, на яку надісланий електронний примірник ухвали про відкриття провадження у справі в Єдиній судовій інформаційно - телекомунікаційній системі не зареєстрував.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи. Абзацом 2 зазначеної норми врегульовано, що якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відповідач заперечень проти розгляду справи у спрощеному позовному провадженні не висловив, відзив до суду не направив.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною 9 статті 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до частині 2 статті 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною 3 статті 252 ГПК України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд врахував, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42, 46 ГПК України, зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність в матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

встановив:

25.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (кредитодавець, позивач у справі) та фізичною особою-підприємцем Єніною Людмилою Семенівною (позичальник, відповідач у справі) був укладений договір №220428-КС-008 про надання кредиту (далі - договір), за умовами пункту 1.1. якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 35 000,00грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям.

Розмір та порядок нарахування плати за користування (сума коштів, яка виражена в процентах, за користування кредитом), термін дії договору визначається в пункті 1 договору.

Так, строк кредиту: 24 тижні; процентна ставка: в день: 0,86670555, фіксована; комісія за надання кредиту: 5250,00грн; загальний розмір наданого кредиту: 35 000,00грн.; термін дії договору: до 11.06.2022; Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 77040,00грн.

Пунктом 2 договору сторони передбачили, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (надалі проценти за користування кредитом) нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахування дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

Пунктом 3 сторони визначили графік повернення кредиту та внесення плати за користування кредитом, де останнім днем повернення кредиту визначили 11.06.2022.

За твердженнями позивача на виконання умов кредитного договору, позивач надав ФОП Єніній Людмилі Семенівні грошові кошти у загальній сумі 35000,00грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 згідно даних зазначених позивальником при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті), на підтвердження чого до позовної заяви додано довідку про видачу коштів.

Як зазначає позивач, відповідач частково сплатив заборгованість за договором кредиту у загальному розмірі 27937,23грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачем допущено неналежне виконання зобов`язань щодо повного та своєчасного повернення кредитних коштів та сплати процентів, у зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути, а саме: 31453,92грн сума прострочених платежів по тілу кредиту, 28304,93грн сума прострочених платежів по процентах, всього 59758,85грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам суду виходить з такого:

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 цього Кодексу).

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (частина перша статті 611 цього Кодексу).

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 2 статті 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно з частиною 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

За приписами статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Також, приписами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що й отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися субєктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Позивачем долучено Правила про надання коштів у кредит фізичним особам-підприємцям ТОВ «Бізнес-Позика», затверджені наказом директора товариства від 03.11.2021 №25-ОД.

Судом враховано, що альтернативної редакції Правил, відмінної від редакції позивача, відповідачем не подано.

Суд також враховує, що Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 по справі №524/5556/19 також підтверджує, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині".

Як вбачається з матеріалів справи кредитний договір №220428-КС-008 від 25.12.2021 містить відмітку про підписання його одноразовим ідентифікатором «Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-0718 25.12.2021 14:12:15».

На виконання умов договору, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 35000,00грн. (двома платежами, у сумі 15000,00грн. та 20000,00грн.) на картковий рахунок, вказаний відповідачем (позичальником) при заповненні анкетних даних в Особистому кабінеті.

В матеріалах справи наявні довідки ТОВ ФК "Елаєнс" (ТМ FONDY) від 23.06.2023 про успішне перерахування двох платежів (на суму 15000,00грн. та 20000,00грн.) на картку отримувача (відповідача) і витягом з анкети клієнта від 13.10.2023. Довідки містять посилання на кредитний договір, іпн фоп Єніної Л.С., номер банківської картки.

Враховуючи надані позивачем докази, а саме: витяг з анкети клієнта; довідки про успішне перерахування платежу в сумі 35000,00грн. на картку отримувача (відповідача), відсутність будь-яких заперечень з боку відповідача щодо отримання ним суми кредиту за договором, відсутність доказів звернення відповідача до банку та/або правоохоронних органів стосовно факту втрати платіжної картки, суд вважає, що обставини отримання відповідачем суми кредиту 35000,00грн. є доведеними. Крім того, належність картки та отримання кредиту відповідач не заперечив.

Позичальник ФОП Єніна Л.С. частково сплачувала заборгованість за кредитним договором, про що вказано позивачем у позовній заяві та відображено у розрахунку заборгованості за договором, згідно з яким відповідач на виконання умов договору перерахував грошові кошти в сумі 27937,23грн.

Вказана суму розподілена позивачем, враховуючи черговість зарахування коштів, зазначену в пункті 5 Правил, шляхом зарахування 3546,08грн. на погашення суми виданого кредиту, 19141,15грн. на погашення відсотків та 5250,00грн. на погашення комісії.

Зазначені обставини не заперечуються та не були спростовані відповідачем.

Як вбачається з умов договору, а саме: з пункту 3 договору, сторонами був визначений графік обов`язкових платежів, відповідно до якого, встановлені періоди користування кредитом, розмір плати за користування кредитом, розмір часткового платежу основної суми та загальний платіж.

Суд враховує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що сторонами договору переносилися строки виконання грошових зобов`язань позичальника за договором, змінювався графік платежів.

У зв`язку з зазначеним вище, за розрахунком позивача у відповідача станом на 20.10.2023 утворилась заборгованість за договором №220428-КС-008 про надання кредиту в сумі 59758,85грн., що складається з:

- суми прострочених платежів по тілу кредиту 31453,92грн.;

- суми прострочених платежів по процентах 28304,93грн. за період з 25.12.2021 по 20.10.2023.

Контррозрахунок суду відповідач не надала.

Таким чином, з урахуванням часткового погашення тіла кредиту, сума неповернутого кредиту становить 31453,92грн. та проценти - 28304,93грн.

Документів, що спростовували б доводи позивача або підтверджували б сплату відповідачем заборгованості по кредиту та процентах, відповідач суду не надала, тому вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості в загальній сумі 59758,85грн. (31453,92грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту, 28304,93грн. сума прострочених платежів по процентах) є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Враховуючи вищевикладене, надавши відповідну юридичну оцінку всім наявним в матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову повністю.

Розподіл судових витрат:

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 165, 231, 236-238, 240, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Бізнес Позика до фізичної особи-підприємця Єніної Людмили Семенівни про стягнення заборгованості в розмірі 59758,85грн. з яких: 31453,92грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту, 28304,93грн. сума прострочених платежів по процентах, задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Єніної Людмили Семенівни (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (01133, м.Київ, бул.Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, ) заборгованість: 31453,92грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту, 28304,93грн. сума прострочених платежів по процентах та витрати по оплаті судового збору в сумі 2147,20грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Рішення складено та підписано 20.12.2023.

Суддя М.О. Лейба