УХВАЛА

14 грудня 2023 року

м. Київ

cправа № 924/526/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бенедисюка І.М. (головуючий), Булгакової І.В., Малашенкової Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Ковалівської О.М.,

представників учасників справи:

позивача - не з`явився

відповідача - Кочерга Д.О. (адвокат)

розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Агреін" (нове найменування - товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОПОЛЕ")

про відвід суддів Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Бенедисюка І.М. (головуючий), Булгакової І.В., у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Консалт Агро"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Агреін" (нове найменування - товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОПОЛЕ")

про заборону використовувати словесне позначення.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Верховного Суду від 30.11.2023:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Агреін" (товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОПОЛЕ") на рішення господарського суду Хмельницької області від 20.06.2023, додаткове рішення господарського суду Хмельницької області від 04.07.2023, постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.09.2023 та додаткову постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.10.2023 зі справи № 924/526/22 з підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, закрито.

2. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Агреін" (товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОПОЛЕ") на рішення господарського суду Хмельницької області від 20.06.2023, додаткове рішення господарського суду Хмельницької області від 04.07.2023, постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.09.2023 та додаткову постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.10.2023 зі справи № 924/526/22 з підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, залишено без задоволення.

3. Рішення господарського суду Хмельницької області від 20.06.2023, додаткове рішення господарського суду Хмельницької області від 04.07.2023, постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.09.2023 та додаткову постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.10.2023 зі справи № 924/526/22 залишено без змін.

На виконання вимог абзацу другого частини восьмої статті 129 ГПК України товариство з обмеженою відповідальністю "Консалт Агро" (далі - ТОВ "Консалт Агро", позивач) у відзиві на касаційну скаргу, поданому до Касаційного господарського суду через підсистему "Електронний суд" 15.11.2023, просило відшкодувати судові витрати на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції по справі № 924/526/22. При цьому відповідну заяву з обґрунтуванням остаточного розміру відшкодування та доказами на його підтвердження подано позивачем через підсистему "Електронний суд" 05.12.2023.

Ухвалою Верховного Суду від 08.12.2023, зокрема, призначено розгляд заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Консалт Агро" про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в касаційній інстанції по справі № 924/526/22 у засіданні Касаційного господарського суду на 14 грудня 2023 року об 11:00. Запропоновано товариству з обмеженою відповідальністю "Агреін" (нове найменування - товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОПОЛЕ") подати свої пояснення, доводи, міркування на відповідну заяву до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

У зв`язку з відпусткою судді Колос І.Б. склад судової колегії Касаційного господарського суду змінився, що підтверджується Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.12.2023, який наявний в матеріалах справи.

14.12.2023 (згідно зі штампом вхідної кореспонденції) Верховним Судом зареєстровано заяву від товариства з обмеженою відповідальністю "Агреін" (нове найменування - товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОПОЛЕ") про відвід суддів Бенедисюка І.М. та Булгакової І.В. (документ сформовано в системі "Електронний суд" 13.12.2023) з посиланням на Конституцію України та Господарський процесуальний кодекс України. Обґрунтування зазначеної заяви полягає, зокрема, в тому, що:

- ухвалення суддями постанови замість ухвали свідчить про упередженість суддів та порушення Конституції України, що на думку заявника, є підставою для відводу;

- суд допустив неуповноважену особу до участі в судовому засідання при розгляді касаційної скарги;

- судом, 30.11.2023 не було створено відеоконференцію та не було запрошено представника відповідача до судового засідання, чим порушено право відповідача на участь представника в судовому засіданні, право відповідача на доступ до суду, право представника щодо надання правничої допомоги відповідачу в судовому засіданні.

До Верховного Суду 14.12.2023 від товариства з обмеженою відповідальністю "Агреін" (нове найменування - товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОПОЛЕ") надійшла заява про відвід секретаря судового засідання (документ сформовано в системі "Електронний суд" 14.12.2023) з посиланням на Конституцію України та Господарський процесуальний кодекс України. Обґрунтування зазначеної заяви полягає зокрема, в тому, що 30.11.2023 не було створено відеоконференцію та не було запрошено представника відповідача до судового засідання, чим порушено право відповідача на участь представника в судовому засіданні, право відповідача на доступ до суду, право представника щодо надання правничої допомоги відповідачу в судовому засіданні. Також надійшли й інші заяви/клопотання.

Колегія суддів вважає зазначені доводи заяви про відвід суддів необґрунтованими, зважаючи на таке.

Відповідно до частин другої та третьої статті 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Положеннями частин першої та другої статті 39 ГПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до частин першої-третьої статті 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Оскільки стаття 35 ГПК України не містить вичерпного переліку обставин для відводу, вирішення питання про визнання тих чи інших обставин такими, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді (у випадку відсутності передбачених обов`язкових підстав, визначених, зокрема, у частинах першій-четвертій вказаної статті), лежить в межах повноважень Суду. У свою чергу, посилання на відповідні обставини повинно бути обґрунтованим, а самі обставини - такими, що дійсно викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

При вирішенні питання про відвід судді (складу суду) необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, в тому рахунку надати оцінку доводам заявника на предмет недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій).

Водночас частиною четвертою статті 35 ГПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності.

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна встановлюватися згідно з:

(І) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та

(ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (пп. 28, З0 рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24.02.1993 та "Веттштайн проти Швейцарії", заява N 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

За суб`єктивним критерієм "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного" (п.п. 49, 50 рішення у справі "Білуха проти України", заява № 33949/02, рішення від 09.11.2006).

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів:

- чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див. пп. 27, 28, З0 рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24.02.1993; п. 42 рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, N 33958/96, ЄСПЛ 2000-ХІІ);

- чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі (п. 64 рішення у справі "Бочан проти України", N7577/02 від 03.05.2007);

- окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли би викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (п.п. 29, 31 рішення ЄСПЛ від 15.07.2010 у справі "Газета "Україна-центр" проти України");

- чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (п.38 рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullarv. United Kingdom) від 10.06.1996).

Втім, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб' єктивний критерій) (див. п.119 рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру" [ВП], заява N 73797/01, ECHR 2005-ХІІІ). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. п.32 рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullarv. United Kingdom) від 10.06.1996).

У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії", від 26.10.1984, А, N 86).

Колегія суддів виходить також з того, що ГПК України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Верховний Суд наголошує, що істинність твердження про упередженість та/чи небезсторонність судді має бути доведена за вказаною обставиною саме заявником з огляду на приписи частини четвертої статті 38 ГПК України, адже суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних та фактичних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами, без зазначення посилання на відповідну норму, як на підставу для відводу суддів.

Доводи поданої заяви про відвід суддів не самі по собі ані у сукупності не є тими підставами для відводу суддів у розумінні частини першої статті 35 ГПК України.

Верховний Суд виходить з того, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного", а заявником не надано жодних доказів, які б підтверджували, що судді Бенедисюк І.М., Булгакова І.В. прямо чи побічно заінтересовані у результаті розгляду справи, або/та/чи існують переконливі факти, які могли би викликати сумніви щодо їхньої безсторонності або/та/чи існування наявності фактів, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів, адже незгода сторони з процесуальними рішеннями судді та/чи суддів, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, участь судді у іншій справі не може бути підставою для відводу та не є і не може викликати сумніви щодо безсторонності та неупередженості судді/суддів, і не свідчать, що у цьому контексті за цими доводами та обставинами, є питанням довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі, а також для того щоб за суб`єктивним критерієм з боку стороннього спостерігача виникли сумніви у неупередженості судді.

Доводи заявника є такими, що не узгоджуються із наведеними вище нормами законодавства, не підтверджені належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами, ґрунтуються на припущеннях, які не містять об`єктивно обґрунтованих посилань на дійсні обставини, які викликають сумнів у об`єктивності або неупередженості суддів і які б могли бути перевіреними та/чи/або на переконливі факти, які б могли викликати сумнів у їх об`єктивності і неупередженості, зводяться до незгоди учасника справи з судовим рішенням та діями суддів, а відтак могли б бути підставою для їх відводу в розумінні статі 35 ГПК України.

Таким чином, сама по собі незгода учасника справи з судовим рішенням суддів не свідчить про їх упередженість, необ`єктивність чи заінтересованість і не є підставою для відводу останніх відповідно до наведених норм ГПК України.

З огляду на викладене Верховний Суд вважає, що заявником не наведено аргументовано обґрунтованих підстав вважати суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Бенедисюка І.М., Булгакової І.В. упередженими чи необ`єктивними, або вважати, що вони прямо або побічно заінтересовані в результаті розгляду справи, оскільки всі доводи, що викладені у заяві, зводяться до оцінки процесуальних дій суддів та судового рішення та є припущеннями заявника.

За змістом частин першої - третьої статті 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною 1 статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Оскільки Верховний Суд вважає подану заяву необґрунтованою, питання про відвід судді має бути вирішено суддею, визначеним у порядку частини першої статті 32 ГПК України.

Керуючись статтями 35, 38, 39, 234, 235, 314 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Агреін" (нове найменування - товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОПОЛЕ") про відвід суддів Бенедисюка І.М. (головуючий), Булгакової І.В. у розгляді справи № 924/526/22 визнати необґрунтованою та передати для вирішення питання про відвід суддів суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Булгакова

Суддя Т. Малашенкова