РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.12.2023Справа № 140/4196/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-Адміністрація"

до відповідача Міністерства юстиції України

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача:

1. приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Кухлевська Мирослава Валеріївна

2. державний реєстратор Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області Кучма Ігор Іванович

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1

про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Горенюк Т.О.

Представники учасників справи:

від позивача Булат Ю.В., Міщук І.В.;

від відповідача не з`явилися;

від третіх осіб не з`явилися.

В судовому засіданні 05.12.2023 року, відповідно до положень ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представників позивача, що повне рішення буде складено 19.12.2023 року, проте у зв`язку із перебуванням судді у відпустці повне рішення складено 21.12.2023 року.

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року, визнано протиправними та скасовано пункти 1, 2, 5 наказу Міністерства юстиції України від 08 квітня 2021 року № 1303/5 "Про задоволення скарги".

Постановою Верховного Суду від 14 лютого 2023 року рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року скасовано. Провадження у справі № 140/4196/21 закрито. Роз`яснено позивачу право на звернення з позовом до суду в порядку господарського судочинства.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-Адміністрація" задоволено; справу № 140/4196/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-Адміністрація" до Міністерства юстиції України, треті особи - ОСОБА_1, приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Кухлевська Мирослава Валеріївна, державний реєстратор Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області Кучма Ігор Іванович, про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії передано до Господарського суду Волинської області.

11.07.2023 року до Господарського суду Волинської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-Адміністрація" надійшла заява б/н від 11.07.2023 року «Про зменшення позовних вимог», в якій позивач просить позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-Адміністрація" розглядати в наступній редакції: Визнати протиправними та скасувати пункти 1, 2, 5 наказу Міністерства юстиції України № 1303/5 від 08.04.2021 року «Про задоволення скарги».

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 19.07.2023 року справу № 140/4196/21 передано за виключною підсудністю на розгляд до Господарського суду міста Києва.

10.08.2023 року матеріали справи № 140/4196/21 надійшли до Господарського суду міста Києва.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2023 року матеріали справи передано на розгляд судді Коткова О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2023 року прийнято справу № 140/4196/21 до провадження, ухвалено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 14.09.2023 року.

В підготовчому засіданні 14.09.2023 року судом оголошувалася перерва.

За ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Так, в підготовчому засіданні 28.09.2023 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, яка занесена до протоколу судового засідання, та призначено справу № 140/4196/21 до судового розгляду по суті на 09.11.2023 року.

У зв`язку з перебуванням судді Коткова О.В. у період з 30.10.2023 року по 10.11.2023 року у відпустці, судове засідання, призначене на 09.11.2023 року не відбулося, судове засідання призначено на 05.12.2023 року.

В судовому засіданні 05.12.2023 року представники позивача позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити позов. Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання 05.12.2023 року не з`явилися.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11 квітня 2019 року приватним нотаріусом Кухлевською М.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за № 46429501, відповідно до якого зареєстровано право власності ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна - офісні приміщення, загальною площею 1145,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 (запис про право власності № 31140426).

Рішенням приватного нотаріуса Кухлевської М.В. від 11 квітня 2019 року № 46429904 погашено запис про право власності № 27696678 МП «ЮЛА» на незавершене будівництво за адресою: АДРЕСА_1 та закрито розділ, що був відкритий на нього.

26 березня 2020 року державним реєстратором Кучмою І.І. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 51786605, відповідно до якого зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна - офісні приміщення, загальною площею 1145,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «Бізнес-Адміністрація» (запис про право власності № 36090823).

15 березня 2021 року ОСОБА_1 подав до Міністерства юстиції України скаргу, в якій просив провести перевірку правомірності прийняття, зокрема, рішень від 11 квітня 2019 року №№ 46429501, 46429904, від 26 березня 2020 року № 51786605 та скасувати вказані рішення.

01 квітня 2021 року Колегія Міністерства юстиції України за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 склала висновок, яким рекомендувала скаргу ОСОБА_1 від 15 березня 2021 року задовольнити частково; скасувати рішення від 11 квітня 2019 року № 46429501, № 46429904, прийняті приватним нотаріусом Кухлевською М.В., рішення від 26 березня 2020 року № 51786605, прийняте державним реєстратором Кучмою І.І.; тимчасово заблокувати доступ приватному нотаріусу Кухлевській М.В. до Державного реєстру речовим прав на нерухоме майно строком на 1 (один) місяць; в іншій частині вимог відмовити у зв`язку з тим, що скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки вона подана особою, яка не може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття оскаржуваних рішень.

08 квітня 2021 року Міністерством юстиції України прийнято наказ № 1303/5 «Про задоволення скарги», яким вирішено:

1. Скаргу ОСОБА_1 від 15 березня 2021 року задовольнити частково.

2. Скасувати рішення від 11 квітня 2019 року № 46429501, № 46429904, прийняті приватним нотаріусом Кухлевською М.В., рішення від 26 березня 2020 року № 51786605 прийняте державним реєстратором Кучмою І.І.

3. Тимчасово блокувати доступ приватному нотаріусу Кухлевській М.В. до Державного реєстру речовим прав на нерухоме майно строком на 1 (один) місяць.

4. В іншій частині вимог відмовити у зв`язку з тим, що скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки вона подана особою, яка не може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття приватним нотаріусом Ващук В.Ф. та державним реєстратором Петрочук О.Д.

5. Виконання пункту 2 наказу покласти на Офіс протидії рейдерству.

6. Виконання пункту 3 наказу покласти на Державне підприємство «Національні інформаційні системи».

Спір у справі виник у зв`язку з порушенням відповідачем, на думку позивача, порядку розгляду скарги ОСОБА_1 , оскільки скаржником не дотримано 60-денного строку на подання скарги на дії, рішення або бездіяльність державного реєстратора. Скаржнику протягом двох років було відомо про необхідність реєстрації права власності на цей об`єкт, але з не зрозумілих причин він раніше не звертався зі скаргою, хоча повинен був та міг це зробити. За наведених обставин, позивач вказує на підстави для визнання протиправними та скасування пунктів 1, 2, 5 наказу Міністерства юстиції України № 1303/5 від 08.04.2021 року «Про задоволення скарги».

В свою чергу, відповідач проти доводів позивача повністю заперечив та зазначив, що оскаржуваний наказ прийнято в межах компетенції та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення (стаття 124 Конституції України).

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 наведеної статті визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, якими є, зокрема, визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

З огляду на положення ст. 20 Цивільного кодексу України та принцип диспозитивності господарського судочинства (ст. 14 ГПК України), позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 №1952-IV (надалі - Закон №1952-IV в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частин першої та другої статті 37 Закону №1952-IV рішення дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Міністерство юстиції України розглядає скарги: 1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); 2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Частиною третьою статті 37 Закону №1952-IV визначено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Як передбачає частина шоста статті 37 Закону №1952-IV за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:

1) відмову у задоволенні скарги;

2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про:

а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги;

б) скасування рішення про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав;

в) виправлення помилки, допущеної державним реєстратором;

в-1) усунення порушень, допущених державним реєстратором, з визначенням строків для виконання наказу;

г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;

ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;

е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України;

є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Рішення, передбачені підпунктами "а", "ґ" і "е" пункту 2 цієї частини, приймаються виключно Міністерством юстиції України.

Згідно з частиною восьмою статті 37 Закону №1952-IV Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо:

1) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті;

2) на момент прийняття рішення за результатом розгляду скарги відбулася державна реєстрація цього права за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується;

3) наявна інформація про судове рішення або ухвалу про відмову позивача від позову з того самого предмета спору, про визнання позову відповідачем або затвердження мирової угоди сторін;

4) наявна інформація про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав;

5) є рішення цього органу з того самого питання;

6) в органі розглядається скарга з цього питання від того самого скаржника;

7) скарга подана особою, яка не має на це повноважень;

8) закінчився встановлений законом строк подачі скарги;

9) розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу;

10) державним реєстратором, територіальним органом Міністерства юстиції України прийнято таке рішення відповідно до законодавства.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України (частина дев`ята статті 37 Закону №1952-IV).

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128 затверджено Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції (далі - Порядок), який визначає процедуру здійснення Мін`юстом та його територіальними органами розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту (далі - скарги у сфері державної реєстрації).

Пунктом 2 Порядку №1128 визначено, що розгляд скарг у сфері державної реєстрації здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами у межах компетенції, визначеної законом.

Розгляд скарг у сфері державної реєстрації на предмет наявності (відсутності) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту здійснюється колегіально, крім випадку, передбаченого цим Порядком.

Для забезпечення колегіального розгляду скарг у сфері державної реєстрації Мін`юстом чи його територіальними органами утворюються постійно діючі колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - колегії), положення про які затверджуються Мін`юстом. Склад колегій затверджується Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.

За змістом пункту 5 Порядку №1128 Мін`юст чи відповідний територіальний орган розглядає скаргу у сфері державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації на предмет встановлення підстав для відмови в її задоволенні, а саме: оформлення скарги без дотримання вимог, визначених законом; наявність інформації про судове рішення про відмову позивача від позову з такого самого предмета спору, про визнання відповідачем позову або затвердження мирової угоди сторін; наявність інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави; наявність рішення Мін`юсту чи його територіального органу з такого самого питання; здійснення Мін`юстом чи його територіальним органом розгляду скарги з такого самого питання від того самого скаржника; подання скарги особою, яка не має на це повноважень; закінчення встановленого законом строку подачі скарги; розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції Мін`юсту чи його територіального органу.

Відповідно до пункту 6 Порядку №1128 якщо під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку встановлено наявність підстав для відмови в її задоволенні, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає не пізніше десяти робочих днів з дня її реєстрації рішення про відмову в задоволенні такої скарги із зазначенням мотивів такої відмови. Рішення про відмову у задоволенні скарги у сфері державної реєстрації з підстави оформлення її без дотримання вимог, визначених законом, не позбавляє скаржника права на повторне звернення з такою скаргою в межах визначеного законом строку.

У разі коли під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку не виявлено підстав для відмови в її задоволенні чи підстав для пересилання її за належністю, Мін`юст чи відповідний територіальний орган здійснює колегіальний розгляд такої скарги на предмет наявності (відсутності) порушень закону в рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, що оскаржуються (пункт 8 Порядку №1128).

Згідно із пунктом 10 Порядку №1128 для розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально Мін`юст чи відповідний територіальний орган запрошує скаржника, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальний орган Мін`юсту, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується, а також інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі у сфері державної реєстрації або встановлених відповідно до відомостей реєстрів.

Відсутність осіб, визначених абзацом першим цього пункту, під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально не є перешкодою для її розгляду.

Пунктом 11 Порядку №1128 передбачено, що Мін`юст чи відповідний територіальний орган своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально повідомляє особам, визначеним у пункті 10 цього Порядку, про час і місце засідання колегії шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту та додатково одним з таких способів: 1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел); 2) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел).

Відповідно до пунктів 13, 14 Порядку за результатом розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально колегія формує висновок про те, чи: 1) встановлено наявність порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту; 2) підлягає скарга у сфері державної реєстрації задоволенню (в повному обсязі чи частково (з обов`язковим зазначенням в якій частині) шляхом прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішень, передбачених законом.

За результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації, у тому числі колегіально, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законом.

Аналізуючи вищенаведені норми чинного законодавства, слід дійти висновку про те, що зі скаргою на дії, рішення або бездіяльність державного реєстратора скаржник може звернутися протягом 60 днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю. При цьому однією з підстав відмови у задоволенні скарги є закінчення встановленого законом строк подачі скарги.

У разі коли встановлено порушення вимог щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги, суб`єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову у задоволенні скарги без розгляду її по суті у формі наказу.

Таким чином, недотримання особою, яка подає скаргу, передбачених законом вимог щодо строків подання такої, виключає можливість розгляду скарги та є безумовною підставою для відмови у її задоволенні.

При цьому Міністерство юстиції України позбавлено дискреційних повноважень щодо вирішення питання щодо правових наслідків пропуску відповідного строку звернення, оскільки це питання врегульоване законодавством та не передбачає альтернатив.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.05.2021 року у справі № 640/17492/20.

Вирішуючи питання дотримання ОСОБА_1 строку на подання скарги, суд зауважує, що під поняттям "дізналася" слід розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, тоді як під поняттям "могла дізнатися" необхідно розуміти неможливість незнання, високу вірогідність дізнатися про порушення своїх прав.

Встановлений частиною третьою статті 37 Закону №1952-IV строк у 60 днів на оскарження до Міністерства юстиції України дій, рішень та бездіяльності державного реєстратора сприяє досягненню юридичної визначеності у правовідносинах в сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Як слідує зі скарги ОСОБА_1 , яка подана ним до Міністерства юстиції України 15.03.2021 року, скаржник про оскаржувані реєстраційні дії він дізнався 05.03.2021 року, що підтверджується довідкою №15/21 від 05.03.2021 року та витягом з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.03.2021 року.

До скарги ОСОБА_1 долучив довідку №15/21 від 05.03.2021 року, видану ТОВ "Арт Буд Проект" за місцем вимоги, якою повідомлялось, що ТОВ "Арт Буд Проект" не здійснювало технічну інвентаризацію та не видавало технічний паспорт № 2817 від 05 квітня 2019 року на об`єкт нерухомого майна - офісні приміщення за адресою: АДРЕСА_1 на замовлення ОСОБА_2 чи уповноважених від її імені осіб, а також Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформовану через веб-сайт 15.03.2021 року за запитом ОСОБА_3 за параметрами запиту: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Суд відмічає, що подані ОСОБА_1 документи не підтверджують дотримання ним строку подання скарги, оскільки довідка ТОВ «Арт Буд Проект» від 05.03.2021 року не може бути взята до уваги як належний доказ встановлення початкової дати для відліку строку подання скарги, оскільки з неї не вбачається кому вона видана, зміст цієї довідки свідчить про те, що технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна - офісні приміщення за адресою: АДРЕСА_1 на замовлення ОСОБА_2 не видавався. При тому, що в описаних правовідносинах про таку особу згадки немає і за такою особою право власності на зазначений об`єкт ніколи не було зареєстровано.

Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15 березня 2021 року також не може бути документом для відліку строку подачі скарги, тому що з неї не вбачається, що саме ОСОБА_1 отримав цей документ і тому не підтверджує того факту, що саме ОСОБА_1 і саме 15 березня 2021 року дізнався про порушення своїх прав, що відповідно не дає йому права на обчислення 60-денного строку на подання скарги до Міністерства юстиції України саме з 15 березня 2021 року.

Втім відповідач при вирішенні питання дотримання ОСОБА_1 строку подання скарги вказаних обставин не врахував, відтак безпідставно прийняв її до розгляду.

Щодо встановлених відповідачем в ході розгляду скарги порушень, то суд враховує наступне.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державній реєстрації прав підлягає право власності (п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону №1952-IV).

Відповідно до частини третьої статті 10 Закону №1952-IV державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень; відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); формує реєстраційні справи у паперовій формі.

Як передбачає частина четверта статті 14 Закону №1952-IV у разі проведення державної реєстрації права власності на новостворений об`єкт нерухомого майна, щодо якого в Державному реєстрі прав відкрито розділ як на об`єкт незавершеного будівництва, відповідний розділ та реєстраційна справа щодо об`єкта незавершеного будівництва закриваються, реєстраційний номер такого об`єкта скасовується. Для новоствореного об`єкта нерухомого майна відкривається новий розділ у Державному реєстрі прав та формується нова реєстраційна справа, присвоюється новий реєстраційний номер такому об`єкту.

Записи про речові права та їх обтяження щодо об`єкта незавершеного будівництва переносяться до розділу Державного реєстру прав, відкритого для новоствореного об`єкта.

Частиною першою статті 18 Закону №1952-IV визначено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (частина друга статті 18 Закону №1952-IV).

В силу вимог пунктів 40, 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (далі - Порядок №1127 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком.

Для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються:

1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта;

2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси;

4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність);

5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

З висновку Колегії Міністерства юстиції України слідує, що підставою для скасування прийнятих приватним нотаріусом Кухлевською М.В. рішень №№46429501, 46429904 стало те, що заява про державну реєстрацію права власності подана ОСОБА_4 , при цьому право власності на незавершене будівництво було зареєстроване за МП "ЮЛА". Крім того, приватним нотаріусом Кухлевською М.В. не перенесено до розділу Державного реєстру прав, відкритого на офісні приміщення, запис про право власності МП "ЮЛА" щодо об`єкта незавершеного будівництва, також у вказаній заяві не зазначено відомості про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, та не додано документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, а також документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Господарський суд щодо вказаних обставин зазначає наступне.

Так, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого приватним нотаріусом Кухлевською М.В. 26.04.2019 року за заявою ОСОБА_4 , підставою виникнення права власності останньої на об`єкт нерухомого майна - офісні приміщення, загальною площею 1145,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 стали наступні документи: довідка про присвоєння поштової адреси, серія та номер: 149-49, виданий 08.04.2019, видавник: управління містобудування та архітектури Луцької міської ради; Акт прийому-передачі об`єкта замовлення, серія та номер: б/н, виданий 05.04.2019, видавник: Замовник ОСОБА_4 та Забудовник МП "ЮЛА"; Довідка про розрахунок, серія та номер: 04/04/19, виданий 05.04.2019, видавник: Мале підприємство "ЮЛА"; договір інвестування в будівництво, серія та номер: б/н, виданий 12.03.2019, видавник: Замовник ОСОБА_4 та Забудовник МП "ЮЛА".

Отже, на підтвердження переходу права власності на офісні приміщення від МП "ЮЛА" до ОСОБА_4 приватному нотаріусу були подані договір від 12.03.2019 року, укладений між ОСОБА_4 , як замовником, та МП "ЮЛА", як забудовником, предметом якого є організація забудовником спорудження та введення в експлуатацію об`єкта замовлення - офісних приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , передача його замовнику, а також фінансування замовником об`єкта замовлення на умовах, в порядку та строки, передбачені цим договором; довідка № 04/04/19 від 05.04.2019 року, видана МП "ЮЛА" для пред`явлення державну реєстратору для реєстрації речових прав на об`єкт замовлення про те, що ОСОБА_4 повністю належно та своєчасно виконала умови договору від 12.03.2019 року по оплаті (фінансуванню) об`єкта замовлення; акт приймання-передачі від 05.04.2019 року, підписаний замовником ОСОБА_4 та забудовником МП "ЮЛА", відповідно до якого на виконання умов договору від 12.03.2019 року забудовник передав, а замовник прийняв об`єкт замовлення, а саме: офісні приміщення, загальною площею 1145,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . Даним актом приймання-передачі також засвідчено факт повного виконання зобов`язань замовником щодо проведення розрахунку в розмірі 5 775 794,90 грн. шляхом сплати ціни договору грошовими коштами на користь забудовника в сумі 5 421 794,90 грн. та зарахуванням зустрічних однорідних зобов`язань на суму 354 000,00 грн., які виникли у забудовника перед замовником на підставі договору позики від 01.10.2018 року.

Таким чином, подані ОСОБА_4 разом із заявою про державну реєстрацію права власності документи підтверджували перехід права власності від МП "ЮЛА" на об`єкт нерухомого майна.

Разом з цим, до заяви була додана довідка Управління містобудування та архітектури Луцької міської ради від 08.04.2019 року № 149-49, видана МП "ЮЛА" про те, що офісні приміщення загальною площею 1145,9 кв.м. (технічний паспорт, виданий ТзОВ "Арт Буд Проект" від 12.02.2019 року, сертифікат серія ВЛ 67 від 14.03.2019 року) мають адресу: АДРЕСА_1 . Вказана довідка зазначена в переліку документів, які внесені приватним нотаріусом Кухлевською М.В. до Державного реєстру прав, відтак доводи відповідача про відсутність документу, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, є безпідставними.

Крім того, суд вважає необґрунтованими твердження відповідача про те, що до заяви ОСОБА_4 про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна не було додано документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, оскільки 14.03.2019 року Відділом державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради був виданий МП "ЮЛА" сертифікат серії ВЛ №67 про відповідність закінченого будівництвом об`єкта: "Нове будівництво офісних приміщень на вул. Винниченка, 51а в м. Луцьку", який зареєстрований в Єдиному реєстрі документів та в силу приписів пункту 41 Порядку №1127 не повинен був вимагатись приватним нотаріусом при проведенні державної реєстрації прав на нерухоме майно, а лише підлягав перевірці.

Поряд з цим, не перенесення приватним нотаріусом до розділу Державного реєстру прав, відкритого на офісні приміщення, запису про право власності МП "ЮЛА" щодо об`єкта незавершеного будівництва не може бути безумовною підставою для скасування рішень про державну реєстрацію прав. При цьому суд зауважує, що порушення щодо не перенесення запису могли бути самостійно виправлені приватним нотаріусом в разі прийняття відповідного рішення відповідачем. Разом з тим відсутність у заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, за умови наявності зареєстрованого сертифіката відповідності в Єдиному реєстрі документів, також не тягне за собою скасування рішень про державну реєстрацію прав. Більше того, суд враховує, що інформація про наявність сертифіката відповідності із зазначенням серії та номера, а також дати його видачі наведена у довідці про присвоєння об`єкту нерухомості адреси.

Що стосується доводів відповідача про те, що заява на державну реєстрацію прав від імені ОСОБА_4 подана ОСОБА_5 на підставі довіреності, в якій не зазначено строк її дії, то суд зазначає, що в силу приписів ч. 1 ст. 247 Цивільного кодексу України строк довіреності встановлюється у довіреності. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії. Доказів того, що довіреність ОСОБА_4 від 30.07.2004 року на представництво її інтересів ОСОБА_5 припинила свою дію, відповідач суду не надав.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що наведені Колегією Міністерства юстиції України висновки про порушення приватним нотаріусом Кухлевською М.В. вимог чинного законодавства у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а тому скасування прийнятих Колегією рішень №№46429501, 46429904 від 11.04.2019 року відповідно до спірного наказу є необґрунтованим, відтак в цій частині наказ відповідача від 08.04.2021 року № 1303/5 слід визнати протиправним та скасувати.

В той же час, суд встановив, що Колегія Міністерства юстиції України не досліджувала правомірність прийняття державним реєстратором Кучмою І.І. рішення від 26.03.2020 №51786605, відповідно до якого зареєстровано право власності ТОВ "Бізнес-Адміністрація" на об`єкт нерухомого майна - офісні приміщення, загальною площею 1145,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене рішення скасоване відповідачем як таке, що випливає з факту скасування рішень №№46429501, 46429904 від 11.04.2019, прийнятих приватним нотаріусом Кухлевською М.В.

За наведених вище обставин, оскільки судом встановлено факт безпідставного скасування відповідачем рішень №№46429501, 46429904 від 11.04.2019, прийнятих приватним нотаріусом Кухлевською М.В., тому прийняте державним реєстратором Кучмою І.І. рішення від 26.03.2020 №51786605 також скасовано за відсутності на те правових підстав.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи в цілому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги встановлені судом факти та обставини, що були наведені вище, суд дійшов висновку, що викладені відповідачем у відзиві заперечення на позов не спростовують зазначених позивачем в позові доводів за встановлених вище судом фактів та обставин.

З приводу висвітлення всіх доводів відповідача суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 року Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати пункти 1, 2, 5 наказу Міністерства юстиції України від 08.04.2021 року № 1303/5 «Про задоволення скарги».

3. Стягнути з Міністерства юстиції України (ідентифікаційний код 00015622, адреса: 01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Адміністрація» (ідентифікаційний код 43163482, адреса: 43025, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Кривий Вал, 23А) судовий збір - 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень).

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.12.2023р.

Суддя О.В. Котков