УХВАЛА

07 грудня 2023 року

м. Київ

Cправа № 873/286/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В. Г.,

суддів: Картере В. І., Огородніка К. М.

за участю секретаря судового засідання Багнюка І. І.,

учасники справи:

представники учасників справи в судове засідання не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "НОР-ЕСТ АГРО"

про покладення на ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції

у справі № 873/286/23

за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 12.05.2023

у третейській справі №36/23 (третейський суддя Білоконь Ю.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НОР-ЕСТ АГРО"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "СК СВІТОЧ"

2. ОСОБА_1

про стягнення боргу солідарно,

ВСТАНОВИВ

12.05.2023 рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у третейській справі № 36/23 позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ТОВ "СК СВІТОЧ" та ОСОБА_1 на користь ТОВ "НОР-ЕСТ АГРО" часткову заборгованість за Договором купівлі-продажу № 2/20/113 від 07.04.2020 у загальній сумі 488 065, 62 грн, у тому числі: 34 7291,49 грн процентів річних та 140 774,13 грн пені. В решті позовних вимог ТОВ "НОР-ЕСТ АГРО" до ТОВ "СК СВІТОЧ" та ОСОБА_1 - відмовлено. Стягнуто з ТОВ "СК СВІТОЧ" на користь ТОВ "НОР-ЕСТ АГРО" 2 567,76 грн витрат, пов`язаних з вирішенням спору третейським судом. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "НОР-ЕСТ АГРО" 2 567,76 грн витрат, пов`язаних з вирішенням спору третейським судом.

10.07.2023 від ОСОБА_1 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 12.05.2023 у третейській справі № 36/23.

03.08.2023 ухвалою Північного апеляційного господарського суду у справі №873/286/23 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 12.05.2023 у третейській справі № 36/23 - відмовлено. Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 12.05.2023 у третейській справі № 36/23 - залишено без змін.

04.09.2023 ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з апеляційною скаргою, в якій скаржник просить скасувати ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2023 у справі № 873/286/23 та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 та скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 12.05.2023 у третейській справі № 36/23.

10.10.2023 до Верховного Суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу Північного апеляційного господарського суду у справі №873/286/23 від 03.08.2023 та рішення третейського суду від 12.05.2023 у третейській справі №36/23 залишити без змін.

ТОВ "НОР-ЕСТ АГРО" також вказує, що понесе витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із розглядом вказаної апеляційної скарги ТОВ "СК СВІТОЧ", об`єм, розмір та обсяг яких на сьогодні визначити неможливо, адже невідомо коли спір за даною скаргою остаточно буде вирішено та котрий розмір витрат змушений буде додатково понести. Зазначає, що орієнтовний розмір понесених судових витрат не буде перевищувати вартості аналогічного роду здійснення комплексу правових послуг та робіт в регіонах України, так і рекомендовані ставки аналогічного роду здійснення комплексу правових послуг та робіт, котрі пропонуються Радами Адвокатів відповідного регіону та/або Радами Адвокатів регіону найближчого до місця надання послуг (виконання робіт).

При цьому, сторони керуються тим, що вартість однієї години надання правової допомоги Адвокатського бюро "Василя Бонтлаба" складає від 1 300 гривень до 1 500 гривень (в залежності від різного роду умов та чинників), участь у судовому засіданні (в тому числі в режимі відеоконференції) складає від 2 000 гривень до 2 500 гривень (в залежності від різного роду умов та чинників, в тому числі, але не виключно тривалості судового засідання та час очікування його початку), а також додаткова оплата при прийнятті позитивного для ТОВ "НОР-ЕСТ АГРО" судового рішення, яка не перевищуватиме від двох до чотирьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

02.10.2023 ухвалою Верховного Суду відкрито апеляційне провадження у справі № 873/286/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2023; розгляд справи призначено на 16.11.2023.

16.11.2023 ухвалою Верховного Суду прийнято відмову ОСОБА_1 від апеляційної скарги на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2023 у справі № 873/286/23. Закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2023 у справі № 873/286/23.

21.11.2023 до Верховного Суду від ТОВ "НОР-ЕСТ АГРО" надійшла заява про покладення на ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку, передбаченому статтями 123, 124, 126, 129, 130, 244 ГПК України, в суді апеляційної інстанції, в якій ТОВ "НОР-ЕСТ АГРО" просить стягнути з ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу, понесені у зв`язку з апеляційним оскарженням ухвали Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2023 у розмірі 14 500 грн.

До заяви додано наступні документи:

- Договір про надання правової допомоги № 07-12-2020 про надання правової допомоги від 07.12.2020, укладений між ТОВ "НОР-ЕСТ АГРО" та АБ "Василя Бонтлаба" щодо надання правової допомоги, зокрема представництва в суді, з визначенням, що представництво клієнта здійснює адвокат Бонтлаб В. В. (п. 2.2 договору), розмір гонорару, який клієнт сплачує бюро за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається сторонами в акті здачі - приймання виконаної правової допомоги, який є невід`ємною частиною цього договору і враховує обсяг та складність правової допомоги, тривалість часу, необхідної для її виконання, досвід та кваліфікацію адвоката, строки, ступінь термінового виконання правової допомоги та інші суттєві обставини (п. 5.1);

- додаткову угоду від 11.04.2022 про електронний документообіг до договору про надання правової допомоги № 07-12-2020 про надання правової допомоги від 07.12.2020;

- додаткову угоду №2 від 30.08.2022 до договору № 07-12-2022 про надання правової допомоги від 07.12.2022;

- додаткову угоду №3 від 14.10.2022 до договору № 07-12-2022 про надання правової допомоги від 07.12.2022;

- додаткову угоду №4 від 04.08.2023 до договору № 07-12-2022 про надання правової допомоги від 07.12.2022;

- акт № 31 від 16.11.2023 здачі-приймання правової допомоги до Договору № 07-12-2020 про надання правової допомоги від 07.12.2020;

- платіжна інструкція від 16.11.2023 № 10939 на суму 14 500 грн;

- Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осбі-підприємців та громадських формувань відносно Адвокатського бюро "Василя Бонтлаба";

- Рішення засновника Адвокатського бюро "Василя Бонтлаба" від 12.12.2018 № 1, наказ № 1 від 12.12.2018 Адвокатського бюро "Василя Бонтлаба".

06.12.2023 до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому наведено прохання проводити розгляд заяви за відсутності представників ОСОБА_1 , відмовити в задоволенні заяви ТОВ "НОР-ЕСТ АРГО" про стягнення судових витрат за відсутності підстав для повної відмови у стягненні судових витрат, максимально зменшити витрати до стягнення з мотивів даного клопотання та врахуванням вимог ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України.

ОСОБА_1 стверджує, що розмір заявлених витрат є неспівмірним зі складністю виконаної адвокатом роботою, заявником не доведено вчинення необґрунтованих дій ОСОБА_1 щодо подання апеляційної скарги, не наведено орієнтовний розрахунок послуг, що вже були надані адвокатом, а заявлений розмір гонорару успіху адвоката є безпідставним.

Дослідивши доводи поданої заяви та додані до неї документи, доводи клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, Верховний Суд дійшов наступних висновків.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Згідно із статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом з тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Разом з тим у частині п`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений також у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Слід також зазначити, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні ЄСПЛ "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Зі змісту акту здачі-приймання правової допомоги вбачається, що адвокатом надано ТОВ "НОР-ЕСТ АГРО" наступну правничу допомогу:

- аналіз апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2023 - 1 год.,

- підготовка проекту відзиву на апеляційну скаргу і направлення його копії на адресу учасників справи - 2 год.,

- участь адвоката в судовому засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду: надання пояснень у справі - 2 500 грн,

- додаткова оплата (гонорар успіху адвоката) при позитивному для клієнта рішенні - залишенні без змін ухвали Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2023 із зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від апеляційної скарги - 7 500 грн.

В акті сторони також погодили, що вартість однієї години правничої допомоги Бюро складає 1 500 грн, участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції - 2 500 грн, розмір додаткової оплати (гонорар успіху) при позитивному для клієнта рішенні - залишенні без змін ухвали Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2023 із зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від апеляційної скарги - 7 500 грн.

Загальна вартість наданої правничої допомоги склала 14 500 грн.

Дослідивши надані заявником докази, якими підтверджуються витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з апеляційним переглядом справи, колегія суддів дійшла висновку, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним зі складністю цієї справи та складністю виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), з огляду на наступне.

За висновком колегії суддів Верховного Суду, надана адвокатом послуга з аналізу апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2023 охоплюється наданою адвокатом послугою із підготовки відзиву на апеляційну скаргу.

При цьому, Суд враховує, що адвокат Бонтлаб В. В. брав участь під час розгляду справи № 36/23 третейським судом та у цій справі № 873/286/23 в суді першої інстанції та був обізнаний з обставинами справи та позицією учасників справи щодо суті спору. Водночас правова позиція позивача не змінювалася під час розгляду заяви ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду та апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Північного апеляційного господарського суду. Отже, Верховний Суд вважає заявлений ТОВ "НОР-ЕСТ АГРО" до відшкодування розмір правничих витрат в цій частині надмірним.

Також, Суд враховує участь представника ТОВ "НОР-ЕСТ АГРО" адвоката Бонтлаба В. В. в судовому засіданні 16.11.2023 у Верховному Суді.

Відносно заявленої до відшкодування додаткової оплати ("гонорар успіху адвоката") при позитивному для клієнта рішенні, Суд зазначає наступне.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 зазначила, що в рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§55).

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що з урахуванням практики ЄСПЛ не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Отже, врахувавши наведені заявником доводи щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за перегляд справи у суді апеляційної інстанції, надавши оцінку дотриманню критеріїв формування розміру гонорару адвоката, врахувавши клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, колегія суддів дійшла висновку про те, що у даному конкретному випадку наявні підстави для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн, оскільки цей розмір судових витрат є співмірним з обсягом наданих послуг та відповідає критерію розумності та необхідності таких витрат. В іншій частині заявлений розмір витрат є необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 126, 129, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "НОР-ЕСТ АГРО" про покладення на ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НОР-ЕСТ АГРО"(; 09800, Київська обл., Тетіївський район, м. Тетіїв, вул. Соборна, 3) 10 000 (десять тисяч) грн судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

3. В іншій частині у задоволенні заяви відмовити.

4. Видачу наказу доручити Північному апеляційному господарському суду.

5. Додаткова ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді В. Картере

К. Огороднік