ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

18.12.2023м. ДніпроСправа № 904/6446/23

Суддя Ніколенко М.О., розглянувши матеріали

за позовом ОСОБА_1 , м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша правова допомога", м. Дніпро

про повернення грошових коштів; визнання недійсним пункту договору

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша правова допомога" про:

- визнання п.2 договору (угоди) про розірвання договору про надання правничої допомоги № 19092301 недійсним - таким, що не відповідає законодавству України та моральним засадам суспільства;

- зобов`язання ТОВ Перша Правова Допомога повернути передоплату (аванс) у розмірі 4 000 грн. з урахуванням, відповідно до ст. 693 (2) ЦК України, інфляційних витрат та 3% річних, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України;

- зобов`язання ТОВ Перша Правова Допомога повернути кошти, сплачені за поштове відправлення заяви-вимоги замовним листом з повідомленням про вручення, у розмірі 47 грн.;

- надання приватного визначення співробітникам ТОВ Перша Правова Допомога за відмову прийняти заяву-вимогу про повернення позивачу попереднього платежу (авансу) та відсутність відповіді на неї у призначений ЗУ Про звернення громадян термін;

- визначення розміру моральної шкоди, заподіяної позивачу ТОВ внаслідок незаконного неповернення позивачу сплаченого авансу і порушення ЗУ Про звернення громадян та зобов`язання ТОВ відшкодувати його на користь позивача.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття суд, встановлений законом містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до положень частини другої цієї ж статті право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За статтею 45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Наведене свідчить про те, що з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України, а також статей 4, 45 цього Кодексу, для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18.

Так, в обґрунтування позову позивач посилається на порушення відповідачем вимог ЗУ "Про захист прав споживачів" та введення його в оману під час підписання договору. Жодних обґрунтувань звернення позивача з цим позовом саме до господарського суду у позові не зазначено.

З матеріалів позову не вбачається існування між сторонами жодних господарських відносин. А отже, цей спір не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 175 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

На виконання ч. 6 статті 175 Господарського процесуального кодексу України слід роз`яснити позивачу, що цей спір належить до підвідомчості судів загальної юрисдикції.

За таких обставин, у відкритті провадження у справі слід відмовити, на підставі п. 1 ч. 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 175, 232 - 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша правова допомога" про повернення грошових коштів; визнання недійсним пункту договору - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 18.12.2023 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Додаток (на адресу позивача): позовна заява № б/н від 11.12.2023 з додатками.

Суддя М.О. Ніколенко