ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2023м. ДніпроСправа № 904/4247/23
За позовом Державного воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону державної служби України з надзвичайних ситуацій, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Приватного акціонерного товариства "Новопавлівський гранітний кар`єр", с. Кам`янське Дніпропетровської області

про стягнення 507 960,90грн

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання Коваленко О.В.

Представники:

Від позивача: Зубик Н.В., адвокат, ордер Серія АЕ № 1204667 від 27.07.2023

Від відповідача: Івженко М.О., виконавчий директор, витяг з ЄДР

С У Т Ь С П О Р У :

Державний воєнізований гірничорятувальний (аварійно-рятувальний) загін державної служби України з надзвичайних ситуацій звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Новопавлівський гранітний кар`єр" заборгованість у розмірі 507 960,90грн, з яких:

- основний борг у розмірі 385 448,76грн;

- пеня у розмірі 76 165,79грн;

- 3 % річних у розмірі 8 233,26грн;

- інфляційні втрати у розмірі 38 113,10грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №198/01 на постійне та обов`язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об`єктів та окремих територій від 29 жовтня 2013 року в частині повної та своєчасної оплати.

У відзиві на позовну заяву Приватне акціонерне товариство "Новопавлівський гранітний кар`єр" позовні вимоги визнає частково, а саме - у частині сплати заборгованості на суму 46 695 гривень 82 копійки за період січень - лютий 2022 року. Щодо решти заявлених вимог відповідач заперечує з наступних підстав:

- згідно наказу №50 від 24.02.2022 "Про призупинення технологічного процесу" були зупинені видобувні роботи з 24.02.2022 і по теперішній час. Листом від 14.04.2022 відповідач повідомив позивача про призупинення своєї виробничої діяльності та неможливість виконання зобов`язань за договором, та просив призупинити нарахування;

- оплата за обслуговування здійснюється за фактично виконані роботи на підставі відповідного акту, а не в якості щомісячного перерахування і функціонування структурних підрозділів ДВГРЗ ДСНС України;

- нарахування 3% річних та втрат від інфляції відповідач вважає безпідставним, оскільки в діях відповідача не вбачається протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками (шкодою) та наявності вини особи, яка заподіяла шкоду. 28.02.2022 Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) на підставі ст.ст. 14.14' Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", Статуту ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію РФ проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24.02.2022 та є загальновідомою обставиною;

- підприємство розташовано на території Червоногригорівської селищної територіальної громади, яка з 01.08.2022 визнана територією активних бойових дій. Територія підприємства знаходиться під постійними ворожими обстрілами, відповідач зазнав значних руйнувань частин самого підприємства;

- позивачем некоректно обчислено пеню, яка відповідно до чинного законодавства може бути нарахована в межах 12 місяців перед зверненням кредитора до суду.

У відповіді на відзив на позовну заяву, яка надійшла до суду через підсистему "Електронний суд" позивач не погоджується із запереченнями відповідача та зазначає:

- форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Воєнний стан на території України не означає, що відповідач не може здійснювати підприємницьку діяльність та отримувати кошти;

- посилання на бездіяльність позивача щодо припинення дії договору, а саме відсутність направленої з боку позивача додаткової угоди про розірвання договору спростовуються порядком встановленим сторонами в договорі, а саме ініціатива розірвання договору згідно умов п. 6.3. покладається на замовника;

- повноважень щодо проникнення на закриту територію у позивача не має, а тому невиконання позивачем заходів передбачених планом - графіком є наслідком невиконання відповідачем взятих на себе за договором зобов`язань передбачених п. 3.8. договору;

- позивач не має підрозділу атестованого на проведення розмінування чи/або знешкодження вибухових пристроїв, в штаті загону відсутні вибухотехніки (сапери) чи інші спеціалісти які мають право і атестовані на проведення такого роду робіт. Виконання робіт з обстеження на предмет наявності вибухових пристроїв не передбачені умовами укладеного договору;

- заходи відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, передбачені ст. 625 ЦК України, не є неустойкою чи штрафними санкціями, а тому посилання відповідача на ст. 617 ЦК України, як на підставу відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних, на думку позивача, є безпідставним.

У запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву відповідач вказує, що:

- територія підприємства знаходиться під постійними, цілодобовими ворожими обстрілами з тимчасово окупованої Запорізької області м. Енергодар, які становлять загрозу життю та здоров`ю людини. Відповідач зазнав значних руйнувань частин самого підприємства внаслідок обстрілів військовими російської федерації, що підтверджується наявністю кримінальних проваджень №0001015, №0000252, №0000255, №0000512. 30.09.2022 частково зруйнована/пошкоджена Трансформаторна підстанція товариства з обладнанням, через яку живляться електромережі АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі", які постачають електричну енергію населенню селища Кам`янське, що підтверджується кримінальним провадженням № 0000255 від 12.10.2022;

- дані Нікопольської районної військової адміністрації Дніпропетровської області щодо кількості та тривалості оголошених повітряних тривог через загрозу ракетних ударів, загрозу артилерійських обстрілів, та кількість обстрілів які відбуваються на території відповідача, підтверджують абсолютну неможливість ведення господарської діяльності в даних умовах, з метою збереження життя та здоров`я працівників;

- доводи позивача щодо можливості розірвання договору за ініціативою відповідача вважає необгрунтованими, оскільки дія договору може бути припинена у разі виключення замовника з переліку об`єктів, які підлягають обов`язковому обслуговуванню позивачем, а також зникнення причин, які зумовлюють небезпеку виникнення надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Пропозиція позивача розірвати договір є прямим порушенням договору. Відповідач має бажання не розірвати договір, а лише припинити нарахування;

- відповідач наполягає на твердженні, викладеному у відзиві, щодо відсутності фактично виконаних робіт на території відповідача протягом всього періоду

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.08.2023 справу №904/4247/23 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою суду від 09.08.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 05.09.2023.

З 05.09.2023 підготовче засідання відкладено на 03.10.2023.

Ухвалою суду від 03.10.2023 продовжено строк підготовчого провадження по справі №904/4247/23 на тридцять днів; відкладено підготовче засідання на 30.10.2023; задоволено клопотання представників позивача та відповідача про проведення підготовчого засідання за їх участю в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 03.10.2023 закрито підготовче засідання у справі, справу призначено до судового розгляду на 20.11.2023.

У судове засідання 20.11.2023 представник позивача не з`явився, надав клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване необхідністю взяти участь у заходах, які відбуватимуться у м. Львів з 21.11.2023 по 24.11.2023.

Відповідач проти задоволення клопотання про відкладення розгляду справи не заперечував. Розгляд справи було відкладено з 20.11.2023 на 18.12.2023.

Судом досліджені докази, наявні в матеріалах справи.

У судовому засіданні 18.12.2023 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, заслухавши доводи представників сторін, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

29.10.2013 Державним воєнізованим гірничорятувальним (аварійно-рятувальним) загоном Державної служби України з надзвичайних ситуацій (виконавець) та Публічним акціонерним товариством "Новопавлівський гранітний кар`єр" (замовник), правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Новопавлівський гранітний кар`єр" укладений договір № 198/01 на постійне та обов`язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об`єктів та окремих територій (з протоколом розбіжностей до договору, а.с.79).

ДВГРЗ ДСНС України організовує цілодобове функціонування своїх структурних підрозділів у режимі постійної готовності до виконання необхідного комплексу аварійно-рятувальних робіт в умовах надзвичайних ситуацій або загрози їх виникнення, забезпечення робіт та заходів, спрямованих на запобігання та профілактику виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, у кількості 0,039 оперативних одиниць згідно з нормативом виїзду на об`єкти Замовника, що встановлені планом ліквідації аварій.

Об`єкти замовника, які підлягають постійному та обов`язковому аварійно-рятувальному обслуговуванню, визначені в Додатку № 1 до цього договору, який узгоджується обома сторонами (Розділ І договору).

Згідно Додатку № 1 до договору до об`єктів замовника, які підлягають постійному та обов`язковому аварійно-рятувальному обслуговуванню віднесено Новопавлівський гранитний кар`єр (а.с.78).

Для виконання покладених завдань Аварійно-рятувальна служба зобов`язана:

здійснювати добір основного особового складу Аварійно-рятувальної служби відповідного кваліфікаційного рівня та стану здоров`я, придатного до роботи в екстремальних умовах. Постійно підтримувати необхідний фізичний, психологічний рівень підготовки рятувальників та високий рівень професіоналізму для проведення аварійно-рятувальних робіт (п.2.1. договору);

-забезпечувати функціонування структурних підрозділів у режимі постійної готовності до виконання необхідного комплексу аварійно-рятувальних робіт в умовах надзвичайної ситуації або загрози її виникнення згідно з нормативом виїзду на Об`єкт, що регламентується планами реагування на надзвичайні ситуації (планами ліквідації аварій, планами локалізації та ліквідації аварійних ситуацій і аварій) (п.2.2. договору);

-створювати та підтримувати у належному стані відповідні матеріально-технічні резерви для проведення аварійно-рятувальних робіт (п.2.3. договору);

-організовувати ремонт та технічне обслуговування аварійно-рятувальних засобів, зазначених у Табелі оснащення (п.2.4. договору);

-разом з замовником визначати обсяги профілактичної роботи із запобігання виникненню-надзвичайних ситуацій техногенного та природного характерів, які необхідно здійснити Аварійно-рятувальною службою на Об`єкті, відповідно до вимог діючих нормативних документів (п.2.5. договору);

-організовувати силами основного особового складу виконавця профілактичну роботу із запобігання виникненню надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру відповідно до вимог Положень про профілактичну діяльність (п.2.6. договору);

-зберігати інформацію про державну та комерційну таємницю, яка стала відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків (п.2.9.).

Вартість обслуговування і порядок розрахунків встановлена в розділі 4 договору.

Згідно пункту 4.1. договору, вартість функціонування структурного підрозділу Аварійно-рятувальної служби у режимі постійної готовності до виконання необхідного комплексу аварійно-рятувальних робіт в умовах надзвичайної ситуації або загрози її виникнення у кількості 1 оперативної одиниці з 01.01.2014 по 31.12.2014 помісячно по 4912,31грн.

Договір укладається на невизначений термін та вступає в дію з 01.01.2014 (п.6.1. договору).

Сторони домовились, що дія договору може бути припинена у разі виключення об`єктів замовника з переліку об`єктів, які підлягають постійному та обов`язковому обслуговуванню аварійно-рятувальними службами, а також зникнення причин, які зумовлюють небезпеку виникнення надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру, що підтверджується актом спеціально утвореної міжвідомчої комісії (п.6.2. договору).

При відмові від послуг виконавця на підставі п.6.2. договору замовник повинен не пізніше як за два місяця письмово попередити про це іншу сторону (п.6.3. договору).

Пунктом 6.4. договору передбачено, що зміни і доповнення до договору вносяться лише письмово за згодою сторін та є його невід`ємними частинами.

В Додатковій угоді № 02/105/01 від 12.09.2014 сторони визначили вартість функціонування структурних підрозділів виконавця в режимі постійної готовності до виконання необхідного комплексу аварійно-рятувальних робіт в умовах надзвичайної ситуації або загрози її виникнення у кількості 0,039 оперативних одиниць, яка складає помісячно з 01.01.2015 по 31.12.2015 по 5749,04грн (а.с.81).

Додатковою угодою № 03/338/01 від 28.10.2015 визначено, що вартість функціонування структурних підрозділів виконавця в режимі постійної готовності до виконання необхідного комплексу аварійно-рятувальних робіт в умовах надзвичайної ситуації або загрози її виникнення у кількості 0,039 оперативних одиниць, коли основний технологічний процес іде без зупинок- складає помісячно з 01.01.2016 по 31.12.2016 по 6958,42грн. В разі призупинки основного технологічного процесу, що підтверджується відповідним наказом керівника ПАТ "Новопавлівський гранітний кар`єр", замовник попереджає виконавця письмово і забезпечує вартість функціонування структурних підрозділів виконавця у розмірі 5749,04грн (а.с.83).

Протоколом розбіжностей від 15.11.2016 до Додаткової № 04/251/01 від 10.10.2016 (а.с.84) установлено, що вартість функціонування структурних підрозділів виконавця в режимі постійної готовності до виконання необхідного комплексу аварійно-рятувальних робіт в умовах надзвичайної ситуації або загрози її виникнення у кількості 0,039 оперативних одиниць складає помісячно:

з 01.01.2017 по 31.03.2017 по 5749,04грн без ПДВ;

з 01.04.2017 по 30.04.2017 по 8310,19грн без ПДВ;

з 01.05.2017 по 30.11.2017 по 8585,84грн без ПДВ;

з 01.12.2017 по 31.12.2017 по 8841,8грн без ПДВ.

Згідно Додаткової угоди № 06/306/01 від 01.11.2017 (а.с.86) вартість функціонування структурних підрозділів у кількості 0,039 оперативних одиниць складає помісячно:

з 01.01.2018 по 11131,63грн без ПДВ, з 01.07.2018 по 11488,16грн без ПДВ, з 01.12.2018 по 11848,84грн без ПДВ.

Згідно Додаткової угоди № 08/523/01 від 25.10.2018 (а.с.88) вартість функціонування структурних підрозділів у кількості 0,039 оперативних одиниць складає помісячно:

з 01.01.2019 по 11848,84грн без ПДВ, з 01.07.2019 по 113692,58грн без ПДВ, з 01.12.2019 по 14140,92грн без ПДВ.

Протоколом розбіжностей до Додаткової № 10/211/01 від 24.10.2019 (а.с.89) установлено, що вартість функціонування структурних підрозділів виконавця в режимі постійної готовності до виконання необхідного комплексу аварійно-рятувальних робіт в умовах надзвичайної ситуації або загрози її виникнення у кількості 0,039 оперативних одиниць складає помісячно: з 01.01.2020 до 31.03.2020 по 14 140,92грн.

Додатковою угодою № 10/211/01 від 24.10.2019 (а.с.94) установлено, що вартість функціонування структурних підрозділів у кількості 0,039 оперативних одиниць складає помісячно: з 01.01.2020 по 16814,25грн, з 01.07.2020 по 17320,81грн, з 01.12.2020 по 17879,37грн.

Додатковою угодою № 11/52/01 від 31.03.2020 передбачено, що вартість функціонування структурних підрозділів у кількості 0,039 оперативних одиниць складає помісячно: з 01.04.2020 по 14 140,92грн.

Згідно Додаткової угоди №12/149/01 від 26.10.2020 (а.с.91) передбачено, що вартість функціонування структурних підрозділів у кількості 0,039 оперативних одиниць складає помісячно: з 01.01.2021 по 16750,15грн.

Згідно Додаткової угоди № 13/158/01 від 26.10.2021 вартість функціонування структурних підрозділів у кількості 0,04 оперативної одиниці складає помісячно:

з 01.01.2022 по 17621,07грн без ПДВ;

з 01.07.2022 по 18 283,17грн без ПДВ;

з 01.12.2022 по 18752,5грн без ПДВ.

Ця вартість складається з витрат на утримання ДВГРЗ ДСНС України, узгоджена сторонами та визначена розрахунком (калькуляцією) та підлягає щорічному погодженню.

Додатковою угодою № 14/177/01 від 24.11.2021 (а.с.96) вартість функціонування структурних підрозділів у кількості 0,053 оперативної одиниці складає помісячно: з 01.01.2022 по 23347,91грн без ПДВ; з 01.07.2022 по 24225,20грн без ПДВ; з 01.12.2022 по 24847,06грн без ПДВ.

На виконання умов договору позивачем складені акти наданих послуг (а.с.35-50):

Акт № 25-ф від 31.01.2022 на суму 23347,91грн,

Акт № 48-ф від 28.02.2022 на суму 23347,91грн,

Акт № 91-ф від 31.03.2022 на суму 23347,91грн,

Акт № 123-ф від 30.04.2022 на суму 23347,91грн,

Акт № 161-ф від 31.05.2022 на суму 23347,91грн,

Акт № 198-ф від 30.06.2022 на суму 23347,91грн,

Акт № 244-ф від 31.07.2022 на суму 24225,2грн,

Акт № 277-ф від 31.08.2022 на суму 24225,2грн,

Акт № 325-ф від 30.09.2022 на суму 24225,2грн,

Акт № 357-ф від 31.10.2022 на суму 24225,2грн,

Акт № 401-ф від 30.11.2022 на суму 24225,2грн,

Акт № 424-ф від 31.12.2022 на суму 24847,06грн,

Акт № 29-ф від 31.01.2023 на суму 24847,06грн,

Акт № 62-ф від 31.01.2023 на суму 24847,06грн,

Акт № 97-ф від 31.03.2023 на суму 24847,06грн,

Акт № 132-ф від 30.04.2023 на суму 24847,06грн.

Акти наданих послуг за січень-лютий 2022 року підписані відповідачем без зауважень, решта актів наданих послуг відповідачем не підписано.

За період з січня 2022 року по квітень 2023року заборгованість складає 385448,76грн, не сплачена відповідачем.

Також відповідачу позивачем були виставлені рахунки на оплату на загальну суму 385 448,76грн.

Рахунки на оплату та акти виконання умов договору:

№91-ф від 31.03.2022, № 123-ф від 30.04.2022, № 161-ф від 31.05.2022, № 198-ф від 30.06.2022 направлені на адресу відповідача листом від 28.06.2022 № 04/4-895 та отримані відповідачем 01.08.2022 (а.с.51-54);

№ 325-ф від 30.09.2022, № 357-ф від 31.10.2022, № 401-ф від 30.11.2022, Акт № 424-ф від 31.12.2022 направлені на адресу відповідача листом № 01/402913, № 01/9-2055 та отримані відповідачем 02.03.2023 (а.с.56-57),

№ 62-ф від 31.01.2023 та № 97-ф від 31.03.2023, № 97-ф від 31.03.2023 отримані відповідачем 06.04.2023 (а.с.59-60).

Позивач просить стягнути заборгованість за період з січня 2022 року по квітень 2023 року у розмірі 385448,76грн, пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання у розмірі 76 165,79грн, 3 % річних у розмірі 8 233,26грн та інфляційні втрати у розмірі 38 113,10грн, що і є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у справі є обставини укладання договору на постійне та обов`язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об`єктів та окремих територій, надання послуг та їх розмір, строк оплати, строк дії договору, наявність прострочення оплати за надані послуги та застосування відповідальності.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Позивачем заявлена до стягнення заборгованість у розмірі 385448,76грн за договором на постійне та обов`язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об`єктів та окремих територій щодо оплати вартості послуг.

У відзиві на позовну заяву відповідач визнає вимоги позивача у частині сплати заборгованості в розмірі 46 695,82грн за січень-лютий 2022 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

У відповідності до статті 191 Господарського процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

За частиною 4 цієї статті, у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки, заява про визнання позову в частині підписана виконавчим директором Івженко М., визнання позову у цій частині не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачем у сумі 46 695,82грн за січень-лютий 2022 року.

Згідно з пунктом 4.3. договору перерахування коштів проводиться щомісячно в термін до 10 числа місяця, що слідує за звітним, згідно з наданими виконавцем рахунками.

Отже, з урахуванням наведених положень договору, строк оплати за надані послуги є таким, що настав.

Відповідач доказів оплати вартості послуг у розмірі 385448,76грн до суду не надав, доводи наведені позивачем в обґрунтування позову у цій частині не спростував.

За викладеного позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 385448,76грн заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім основного боргу позивач нарахував та заявив до стягнення пеню у розмірі 76 165,79грн, 3 % річних у розмірі 8 233,26грн та інфляційні втрати у розмірі 38 113,10грн.

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною четвертою статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що у випадку, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до пункту 5.4 договору за порушення терміну оплати замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожний день затримки платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який нараховується пеня. Сплата пені не звільняє, винну сторону під виконання обов`язків за даним договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України). При цьому за приписом пункту 7 Прикінцевих положень Господарського кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", дію карантину припинено з 01.07.2023.

Позивачем нарахована пеня за загальний період з 10.02.2022 по 15.06.2023.

Тож, доводи відповідача про безпідставне нарахування пені за вказаний період є необгрунтованими. Розрахунок пені перевірено судом, є правильним.

Відповідно до ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 зробила наступні висновки.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

На підставі викладеного, враховуючи пояснення відповідача, суд вважає за можливе зменшити розмір пені на 50% та стягнути з відповідача на користь позивача 38082,89грн (76165,79грнх50%).

Враховуючи дотримання балансу інтересів сторін, суд зазначає про неможливість зменшення розміру пені та штрафу більше, ніж на 50%. Порушення строків оплати мало місце. Умови договору, в тому числі порядок та строк оплати, були відповідачу відомі, і відповідач міг, здійснивши своєчасну оплату, уникнути цих нарахувань, або суттєво зменшити їх. За таких обставин подальше зменшення штрафних санкцій зможе привести до втрати неустойкою засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку наданих позивачем розрахунків відсотків річних та втрат від інфляції, судом встановлено, що розрахунки виконані правильно.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов до висновку про те, що є правомірними та підлягають задоволенню частково позовні вимоги у розмірі 469878,01грн, з яких: основний борг у розмірі 385 448,76грн, пеня у розмірі 38082,89грн; 3 % річних у розмірі 8 233,26грн; інфляційні втрати у розмірі 38 113,10грн.

Щодо посилання відповідача на форс-мажорні обставини, як підставу відмови в позові.

Зі змісту договору вбачається, що сторони не включили до умов договору положення про форс-мажор.

Відповідно до частини 1 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України", Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.

Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Стаття 218 Господарського кодексу України унормовує, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Статтею 617 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

За загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (частина 1 статті 617 Цивільного кодексу України).

Тобто, можливе звільнення від відповідальності за невиконання, а не від виконання в цілому. В будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.

Верховний Суд у постанові від 25.01.2022 по справі № 904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд і у постанові від 16.07.2019 по справі №917/1053/18, зазначивши, що лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

Відповідачем не надано належних та допустимих, у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, доказів існування форс-мажорних обставин у взаємовідносинах із позивачем по договору на постійне та обов`язкове аварійно-рятувальне обслуговування об`єктів та окремих територій № 198/01 від 29.10.2013 (із змінами та доповненнями до нього), як і не надано обґрунтованих причинно-наслідкових зв`язків між введенням 24.02.2022 в Україні воєнного стану та неможливістю виконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором.

До відзиву на позовну заяву відповідачем надано наказ від 24.02.2023 № 50 "Про призупинення (зміну режиму роботи) окремих ділянок" (даним наказом призупинено технологічну лінію з виробництва щебеневої продукції) (а.с.146); лист № 175 від 14.04.2022 про зупинення нарахувань з 24.02.2022 до закінчення війни, в якому повідомлялось про наявність листа ТПП від 28.02.2022 (а.с.147); повідомлення, щодо обсягів добувних робіт за 2022 рік, в якому зазначено, що відповідач зупинив видобувні роботи (а.с.149); лист Головного Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області від 22.12.2022, в якому повідомило, що 29.09.2022 здійснено вилучення безпечних уламків від РСЗВ "Ураган" на відкритій території ПрАТ "Новопавлівський гранітний кар`єр", внаслідок ворожого обстрілу 29.09.2022 відбулося влучення снарядів на територію гранітний кар`єра з подальшим пошкодженням будівель, споруд та трансформаторної підстанції (а.с.153), лист від 29.12.2022 № /4929 (а.с.154).

Слід відзначити, що введення воєнного стану на території України не означає, що відповідач не може здійснювати господарську діяльність та набувати кошти, адже протилежного відповідачем не доведено відповідними доказами. Більше того, держава на даний час заохочує розвиток підприємницької діяльності з метою позитивного впливу на економіку країни (зменшення податків, митних платежів тощо). Відповідач не надав доказів того, що підприємство зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом, що всі працівники (чи їх частина), керівник підприємства, інші посадові особи мобілізовані та перебувають у складі Збройних Сил України, тимчасово не виконують професійні обов`язки у зв`язку з воєнними діями, все, або частина складу рухомого майна підприємства задіяні під час тих чи інших заходів, що б перешкоджало суб`єкту господарювання здійснювати підприємницьку діяльність під час введеного воєнного стану.

В даному випадку сторона не надала доказів, що саме введення воєнного стану призвело до унеможливлення виконання конкретних зобов`язань за договором.

Окрім цього, суд зауважує, що матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач перебуває в кращому становищі порівняно з відповідачем, з огляду на запровадження в державі воєнного стану, тобто такі форс-мажорні обставини, стосуються обох сторін договору.

З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань, стороною договору має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання, тому суд відхиляє заперечення відповідача як недоведені.

Таким чином, відповідач не спростував доводів позивача, не довів наявність обставин, що є підставою для відмови у позові.

Щодо розподілу судового збору.

Під час звернення з позовом до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 7619,41грн згідно платіжної інструкції № 1498 від 21.07.2023.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідачем визнано вимоги на суму 46 695 гривень 82 копійки.

У зв`язку з визнанням позову в частині, суд вбачає підстави застосувати положення ст.130 ГПК України та повернути з державного бюджету на користь позивача судовий збір у сумі 350,21грн (507960,90-46695,82=461265,08х1,5%=6918,98грн); (7619,41грн 6918,98грн= 700,43грн*50%= 350,22грн).

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по сплаті судового збору у сумі 7269,2грн покладаються на відповідача.

При цьому суд враховує, що судовий збір у разі зменшення розміру неустойки покладається на відповідача без урахування зменшення цих сум.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Державного воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону Державної служби України з надзвичайних ситуацій до Приватного акціонерного товариства "Новопавлівський гранітний кар`єр" про стягнення 507 960,90грн задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Новопавлівський гранітний кар`єр" (53282, Дніпропетровська область, Нікопольський район, селище Кам`янське, вул. Озерна, буд.40; ідентифікаційний код 00292304) на користь Державного воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону Державної служби України з надзвичайних ситуацій (50002, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Кобилянського, 223-а, ідентифікаційний код 33873405) основний борг у розмірі 385448,76грн, пеня у розмірі 38082,89грн, 3 % річних у розмірі 8 233,26грн; інфляційні втрати у розмірі 38 113,10грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 7269,2грн, видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У решті позовних вимог відмовити.

Повернути Державному воєнізованому гірничорятувальному (аварійно-рятувального) загону Державної служби України з надзвичайних ситуацій (50002, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Кобилянського, 223а, ідентифікаційний код 33873405) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 350,21грн, сплачений згідно платіжної інструкції № 1498 від 21.07.2023.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 20.12.2023

Суддя Н.М. Євстигнеєва