ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/1421/23

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Кравець С.Г.

секретар судового засідання: Круглецької А.І.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (м.Київ)

до Фізичної особи-підприємця Івасенка Миколи Васильовича (м.Коростень, Житомирська область)

про стягнення 43 050,83грн.

Процесуальні дії по справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Івасенка Миколи Васильовича про стягнення 43 050,83грн, з яких: 21 000,00грн сума прострочених платежів по тілу кредиту, 22 050,83грн сума прострочених платежів за відсотками та судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору про надання кредиту №150400-ЖМ1-001 від 26.09.2020 в частині повернення грошових коштів.

Ухвалою суду від 31.10.2023 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 27.11.2023; зобов`язано АТ Комерційний банк "Приватбанк" надіслати суду: документ із підтвердженням чи спростуванням того, що держателем карти № НОМЕР_1 є Івасенко М.В. (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ); виписку про рух коштів по банківській картці № НОМЕР_1 за період з 26.09.2020 по 09.01.2023

Ухвалою суду від 27.11.2023 відкладено розгляд справи по суті на 21.12.2023.

Позивач свого представника в судове засідання 21.12.2023 не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

29.11.2023 через підсистему "Електронний Суд" від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача.

Відповідач в судове засідання 21.12.2023 не з`явився, відзиву на позов не подав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить реєстр відправлень рекомендованої кореспонденції від 28.11.2023.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії (Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 28.01.2019 у справі №915/1015/16).

Крім того, ухвали направлялись на електронну адресу позичальника (відповідача), яка зазначена у анкеті клієнта - ІНФОРМАЦІЯ_1

При цьому суд констатує, що відповідачем не подано клопотання, заяви, в тому числі і щодо перенесення розгляду справи, її відкладення чи неможливості забезпечити участь в судовому засіданні свого представника.

Окрім того суд враховує, що Єдиний державний реєстр судових рішень забезпечує відкритий безоплатний та цілодобовий доступ на офіційному веб-порталі судової влади України до внесених до такого реєстру судових рішень.

Слід зазначити, що відповідач зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання та в розумні інтервали часу - вживати заходів, щоб дізнатись про стан розгляду справи. Вищезазначені положення у сукупності зобов`язують відповідача до активної ролі в судовому розгляді справи для забезпечення найкоротшого строку вирішення спору та усунення обставин, що призводять до затягування господарського процесу.

Суд також звертає увагу, що у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок, зокрема про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" від 07.07.1989 р.).

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд констатує, що ним було виконано вимоги Господарського процесуального кодексу України стосовно належного повідомлення учасників справи про час і місце розгляду справи, проте своїми процесуальними правами відповідач не скористався, явки представника в судові засідання не забезпечив, причин неявки не повідомляв.

Враховуючи належне повідомлення відповідача про дату судового засідання, заявлене представником позивача клопотання про розгляд справи за наявними у справі документами, достатність доказів наявних у матеріалах справи для вирішення спору по суті, суд не вважає відсутність представника відповідача у даному судовому засіданні перешкодою для вирішення спору по суті, а тому дійшов висновку про розгляду справи за наявними у ній матеріалами, згідно з ч.9 ст.165 ГПК України та ч.2 ст.178 ГПК України.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору про надання кредиту №150400-ЖМ1-001 від 26.09.2020 в частині повернення грошових коштів. Зокрема вказує, що позивач свої зобов`язання за Договором кредиту виконав та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 21 000,00грн шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_1 (яку Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті). Вказує, що до моменту звернення з позовом боржник свої зобов`язання за кредитним договором №150400-ЖМ1-001 від 26.09.2020 про надання кредиту належним чином не виконав; на виконання умов договору здійснив лише часткову оплату за договором №150400-ЖМ1-001 від 26.09.2020 на суму 7 565,34 грн.

Представник позивача в заяві, яка 29.11.2023 надійшла через підсистему "Електронний Суд", зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач письмового відзиву на позов не подав. Неподання відповідачем письмового відзиву на позов не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

26.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (кредитодавець/позивач) та Фізичною особою - підприємцем Івасенком Миколою Васильовичем (позичальник/відповідач) укладено договір №150400-ЖМ1-001 про надання кредиту (а.с.27-30), за умовами п.1 якого Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 21 000,00 грн. (двадцять одна тисяча грн.) на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором про надання кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям (надалі - Договір).

У пункті 1 договору визначено наступні умови кредитування:

- тип Кредиту: кредит.

- строк кредиту: 16 тижнів.

- процента ставка: в день 1,24802381, фіксована.

- загальний розмір наданого Кредиту: 21 000,00 грн.

- термін дії Договору до 16.01.2021 р.

- орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту: 40 960,00 грн.

Відповідно до п. 2 договору, Протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі - Проценти за користування Кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів.

В пункті 3 договору сторони погодили графік платежів, згідно з яким передбачено 8 обов`язкових платежів по 5 120,00грн, починаючи з 10.10.2020 та закінчуючи 16.01.2021. Загальний платіж становить 40 960,00грн, з яких: 21 000,00 грн - основна сума (кредит), 19 960,00 грн - проценти за користування кредитом.

Відповідно до довідки ТОВ Фінансова компанія "Елаєнс" від 12.01.2023, виданої Товариству з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика", на підставі договору про надання послуг з переказу грошових коштів №41084239_14/12/17, ТОВ "Бізнес Позика" 26.09.2020 здійснило переказ коштів у розмірі 21 000,00грн на банківський рахунок ФОП Івасенка М.В. на підставі договору про надання послуг з переказу грошових коштів з призначеннями платежу "перерах. коштів Івасенко М.В. ІПН НОМЕР_2 зг. кредитного договору №150400-ЖМ1-001 від 26.09.2020 без ПДВ" (а.с.34).

Приналежність Івасенку М.В. банківського рахунку, на який перераховано 26.09.2020 кошти у сумі 21 000,00 грн, підтверджується інформацією АТ КБ "Приватбанк", яку отримано на запит суду (а.с.53).

Таким чином, позивач свої договірні зобов`язання виконав, перерахувавши на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 21 000,00грн.

Однак відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, а лише частково здійснював оплату за кредитним договором №150400-ЖМ1-001 від 26.09.2020 року на суму 7 565,34грн, які кредитодавець зарахував в рахунок погашення відсотків за користування кредитом (а.с.12-26).

За вказаних обставин, позивач звернувся до суду із заявленими позовними вимогами, про стягнення заборгованість з відповідача за кредитним договором №150400-ЖМ1-001 від 26.09.2020 року на загальну суму 43 050,83грн з яких: 21 000,00грн сума прострочених платежів по тілу кредиту та 22 050,83грн сума прострочених платежів за відсотками.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до вимог ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Нормою ст.525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з приписами ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено положеннями про кредитний договір і не випливає із суті кредитного договору.

Положеннями частин 1, 2 статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч.3 ст.1049 ЦК України).

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За умовами пункту 1 договору, строк кредиту становить 16 тижнів; термін дії договору до 16.01.2021.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами п.60 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України 04.07.2018 №75 (далі - Положення) особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.

Банк забезпечує ведення синтетичного обліку за допомогою рахунків II, III, IV порядків Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 11.09.2017 за №89 (зі змінами). Детальна інформація про кожного контрагента та кожну операцію фіксується на рівні аналітичного обліку на аналітичних рахунках. Аналітичні рахунки повинні містити обов`язкові параметри, визначені нормативно-правовими актами Національного банку України. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожними відповідним рахункам синтетичного обліку.

Згідно п.61 положення форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку.

Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту (п.62 положення).

Виписки з аналітичних рахунків з обліку внутрішньобанківських операцій роздруковуються на паперових носіях у разі потреби з періодичністю, визначеною згідно з внутрішнім положенням банку (п.66 положення).

Отже, виписка з особового рахунку клієнта є регістром аналітичного обліку, вміщує записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

З урахуванням вищевикладеного, судом прийнято банківські виписки як належні докази підтвердження видачі кредиту та факт неналежного виконання відповідачем умов договору.

Судом встановлено, що всупереч умовам договору відповідач у встановлений строк - 16.01.2021 кредит не повернув, в результаті чого станом на 20.10.2023 утворилась заборгованість за кредитом в сумі 21 000,00грн.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 21 000,00грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім суми боргу за кредитом позивач у позові просив стягнути з відповідача 22 050,83грн суму прострочених платежів за відсотками.

Частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Приписами п.3 ст.346 ГК України визначено, що кредити надаються банком під відсоток, ставка якого, як правило, не може бути нижчою від відсоткової ставки за кредитами, які бере сам банк, і відсоткової ставки, що виплачується ним по депозитах. Надання безвідсоткових кредитів забороняється, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч.3 ст.198 ГК України, відсотки за грошовими зобов`язаннями учасників господарських відносин застосовуються у випадках, розмірах та порядку, визначених законом або договором.

Як уже зазначалося, у пункті 1 договору погоджено наступні умови кредитування: процентна ставка: в день 1,24802381, фіксована.

Пунктом 3 договору визначений Графік платежів, відповідно до якого встановлено період користування кредитом, проценти за користування кредитом, розмір плати за користування кредитом, розмір часткового платежу основної суми, комісія за надання кредиту та загальний платіж.

Так, згідно з вищевказаним Графіком, сторони домовились про те, що повернення кредиту відбувається шляхом сплати відповідачем фіксованої суми щомісячно, з кінцевою датою повернення - 16.01.2021.

Суд встановив, що саме по вказану дату позивач здійснював нарахування процентів за кредитом.

Перевіривши проведені позивачем нарахування заявленої до стягнення з відповідача суми відсотків за користування кредитом, господарський суд встановив, що вказані нарахування проведено у відповідності до вимог чинного законодавства і умов договору, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача суми прострочених платежів за відсотками в розмірі 22 050,83грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Як визначає ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 21 000,00грн сума прострочених платежів по тілу кредиту та 22 050,83грн сума прострочених платежів за відсотками є обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати за результатами розгляду справи.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Івасенка Миколи Васильовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, буд.26, оф.411; ідентифікаційний код 41084239):

- 21 000,00грн сума прострочених платежів по тілу кредиту,

- 22 050,83грн сума прострочених платежів за відсотками,

- 2 147,20грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 21.12.23

Суддя Кравець С.Г.

Друк:

1 - у справу

2 - позивачу та представнику - через систему "Електронний суд",

3 - відповідачу (11501, Житомирська область, м.Коростень, вул. Корольова, буд.27, кв.12) (ідентифікаційний номер ) (рек.) та на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1