ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19 грудня 2023 року м. Черкаси Справа № 925/1732/23

Господарський суд Черкаської області у складі судді Гладуна А.І., розглянувши заяву стягувача Приватного підприємства "Торговий дім ПОЛЯКОВ" до боржника ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогами про стягнення 109342,99 грн заборгованості за договором поставки №10442 від 25.10.2021 та 268,40 грн судового збору,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Торговий дім ПОЛЯКОВ" (ідентифікаційний код 32268131, адреса місцезнаходження: 18030, м. Черкаси, вул. Чехова, 41) звернулося до Господарського суду Черкаської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) заборгованості у розмірі 109342,99 грн за договором поставки №10442 від 25.10.2021, зокрема 15339,79 грн боргу, 31646,18 грн 30% річних, 4601,93 грн штрафу 30% від простроченої суми, 57755,10 грн 0,5% неустойки та 268,40 грн судового збору.

Розглянувши заяву Приватного підприємства "Торговий дім ПОЛЯКОВ, суд дійшов висновку про передачу заяви з доданими до неї документами за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду міста Києва.

Боржником є ОСОБА_1 . ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця на підставі власного рішення. 29.11.2022 до Єдиного державного реєстру внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності Бакумова Олександра Анатолійовича.

Частиною 9 статті 4 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань визначено, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Відповідно до статей 51, 52, Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. Фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Однією із особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи - підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18, від 9 жовтня 2019 року у справі № 127/23144/18, провадження № 14-460цс19, у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 лютого 2019 року у справі №724/38/18, провадження № 61-45804св18).

Дослідивши доданий стягувачем до заяви договір поставки від 25.10.2021 №10442 суд установив, що предметом договору є поставка продуктів харчування та інших товарів.

За своєю правовою природою, укладений між сторонами договір, є договором поставки, до якого застосовуються загальні положення про купівлю-продаж. Інше не встановлено договором укладеним між сторонами, законом та не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 1 та статті 532 Цивільного кодексу України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться: 1) за зобов`язанням про передання нерухомого майна - за місцезнаходженням цього майна; 2) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі договору перевезення, - за місцем здавання товару (майна) перевізникові; 3) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, - за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов`язання; 4) за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. 5) за іншим зобов`язанням - за місцем проживання (місцезнаходженням) боржника.

У п. 3.4 договору поставки від 25.10.2021 №10442 сторони узгодили місце поставки товару: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе.

Отже, місцем виконання зобов`язання з передання майна (поставки товару), відповідно до умов укладеного між сторонами договору, є Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе.

У пункті 3.14 договору поставки від 25.10.2021 №10442 сторони погодили, що виконання договірного зобов`язання по даному Договору визначається за юридичною адресою постачальника.

Відповідно до статті 149 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для подання позовної заяви.

Визначаючи підсудність цього спору Господарському суду Черкаської області, заявник керувався нормою частини 5 статті 29 Господарського процесуального кодексу України, за змістом якої позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Заява про видачу судового наказу обґрунтована неналежним виконанням зобов`язання з оплати переданого майна.

Місце виконання грошового зобов`язання сторони у договорі не визначали. Обставин, які б свідчили про те, що виконати грошове зобов`язання можна тільки у певному місці й, зокрема, за місцем знаходження заявника суд не встановив.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що правила визначення підсудності справ, передбачені частиною 5 статті 29 Господарського процесуального кодексу України до поданої заявником заяви не підлягають застосуванню.

Частиною 1 та 2 статті 27 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до частини 4 статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя з метою визначення підсудності не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до відповіді №371534 від 19.12.2023 з Єдиного державного демографічного реєстру адресою місця реєстрації ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), є АДРЕСА_2 .

Суд дійшов висновку, що заява про видачу судового наказу підсудна господарському суду за місцезнаходження боржника, за правилами визначення підсудності справ, встановлених частиною 1 статті 27 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 5 статті 152 Господарського процесуального кодексу України якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.

За таких обставин матеріали заяви та додані до неї документи підлягають переданню для розгляду до Господарського суду міста Києва за встановленою підсудністю за місцезнаходженням боржника.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття суд, встановлений законом з-поміж іншого передбачає дотримання правил юрисдикції (підвідомчості) та підсудності спору.

Відповідно до частини 9 статті 176 Господарського процесуального кодексу України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частин 1, 3 статті 31 Господарського процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Керуючись статтями 27, 29, 31, 152, 176, 234, 255, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву стягувача Приватного підприємства "Торговий дім ПОЛЯКОВ" до боржника ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогами про стягнення 109342,99 грн заборгованості за договором поставки №10442 від 25.10.2021 та 268,40 грн судового збору, а також додані до неї документи передати за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду протягом 10 днів може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя А.І. Гладун