ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
05 грудня 2023 року Справа № 906/657/23
Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Маціщук А.В., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Василишин А.Р.
секретар судового засідання Романець Х.В.
за участю представників сторін:
позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Агреін" (нове найменування "Товариство з обмеженою відповідальністю "Прополе") - адв. Матковський М.В.
відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоагроферма" - не з`явилися
відповідача Артеменко Ольги Адамівни - не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Агреін" (нове найменування "Товариство з обмеженою відповідальністю "Прополе") про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у справі № 906/657/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агреін" (нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю "Прополе")
1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоагроферма"
про стягнення 1239147,00 грн.
Північно-західний апеляційний господарський суд відповідно до постанови від 28.11.2023 р. у даній справі № 906/657/23 залишив без задоволення апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоагроферма" та залишив без змін рішення Господарського суду Житомирської області.
У судовому засіданні 28.11.2023 р. представник позивача на запитання головуючого судді повідомив, що після завершення розгляду апеляційної скарги у справі, ним будуть подані додаткові докази витрат на професійну правову допомогу.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.11.2023 р. розгляд заяви позивача Товариства з додатковою відповідальністю "Агреін" (нове найменування "Товариство з обмеженою відповідальністю "Прополе") про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у справі № 906/657/23 призначено в судовому засіданні на 05 грудня 2023 року.
Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Екоагроферма" не забезпечив явку представника, тоді як був повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи в установленому порядку /а.с. 204 у т.1/.
Відповідач ОСОБА_1 повідомлена судом апеляційної інстанції про дату та час розгляду заяви позивача про розподіл судових витрат шляхом надсилання ухвали на її поштову адресу, наявною у матеріалах справи.
Колегія суддів зазначає при цьому, що сторони були повідомлені про відкриття апеляційного провадження і призначення судових засідань у справі в установленому порядку, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення ухвали /а.с. 166 у т.1/, довідками про доставку електронного листа /а.с. 164-166, 204, 218 у т.1/.
При цьому звертається увага, що відповідач ОСОБА_1 є керівником іншого відповідача у даній справі Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоагроферма", що підтверджується відомостями ЄДРПУО на час розгляду справи /а.с. 44 у т.1/ , а також - підписаними ОСОБА_1 від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоагроферма" апеляційною скаргою та клопотанням про відкладення /а.с. 121-130, 158-160 у т. 1/. Отже, ОСОБА_1 як керівник ТОВ «Екоагроферма» об`єктивно мала знати про хід апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Екоагроферма» та про розгляд заяви позивача про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у даній справі. Натомість відповідачі не скористалися своїми процесуальними правами і не виявили належної зацікавленості в результаті апеляційного перегляду даної справи за апеляційною скаргою ТОВ «Екоагроферма», тоді як не скористались правом ознайомлюватися з матеріалами справи, подати заперечення/клопотання/заяви та отримувати в суді усну та письмову інформацію про хід розгляду судової справи відповідно до норм ч.1 ст.9 та ст.42 ГПК України.
Колегія суддів апеляційної інстанції відзначає, що учасники судового процесу зобов`язані виявляти належну зацікавленість у розгляді справи, що узгоджується також із позицією, викладеною у рішеннях Європейського суду з прав людини зокрема у справі "Пономарьов проти України", де зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Згідно з ч.4 ст.11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Отже, відповідач як учасник судового провадження є зацікавленою особою і, враховуючи принцип диспозитивності, не позбавлений можливості вільно користуватись своїми процесуальними правами та отримувати інформацію, пов`язану із розглядом справи, що оприлюднюється відповідно до вимог Закону України Про доступ до судових рішень та є у вільному доступі.
Згідно з ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.4 ст.244 ГПК України неявка учасників справи, повідомлених в установленому порядку про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду заяви. Визначальним з урахуванням наведених норм є можливість розгляду справи/заяви в даному судовому засіданні, а не явка в судове засідання представників сторін/учасників.
Зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення відповідачів про час і місце розгляду справи, явка представників сторін обов`язковою не визнавалась та додаткові докази судом не витребовувались, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду заяви позивача про розподіл судових витрат в апеляційному провадженні без участі представників відповідачів за наявними у справі матеріалами.
За результатом розгляду заяви відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення такої заяви з урахуванням такого.
За змістом ст. 244 ГПК України убачається, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою та ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й судове рішення; додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати.
Відповідно до ч.1, 3 ст. 244 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо він не вирішив питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно зі статтею 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч.4 ст.126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України), що не позбавляє суд обов`язку перевірити достовірність доказів наданих позивачем.
Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
У відповідності до ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, враховуються для здійснення розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.04.2021 р. у справі № 903/378/22, від 02.05.2023 р. у справі № 915/1788/21, та від 15.08.2023 р. у справі № 914/2848/20.
Суд самостійно, без заперечень іншої сторони, може обмежити суми відшкодування з огляду на критерій реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та розумної необхідності) конкретної справи, і аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі № 755/9215/15-ц, об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.10.2019 р. у справі № 905/1795/18, від 08.04.2020 р. № 922/2685/19, від 17.09.2020 р. у справі № 904/3583/19.
Матеріалами справи підтверджено, що представництво позивача у даній справі № 906/657/23 в Північно-західному апеляційному господарському суді здійснювалось адвокатом Матковським М.В. на підставі ордеру від 01.11.2023 р. /а.с. 156 у т.1/, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльність № 822 від 29.08.2012 р. /а.с. 39 у т.1/, договору про надання правової (правничої) допомоги від 26.08.2022 р. № 26.08/1, укладеного адвокатським об`єднанням «Юридична компанія «Тріарії» та ТОВ «Агреін» /а.с. 105-106 у т.1/ із додатком від 30.10.2023 р. № 3 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 26.08/1 /а.с. 154 у т.1/.
Акт приймання передачі наданих послуг із детальним описом позивач суду апеляційної інстанції не надав. В судовому засіданні на запитання суду представник позивача пояснив, що ним вивчалася судова практика, були поданні відзив на апеляційну скаргу та клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції та взято участь в судовому засіданні 28.11.2023 р.
Матеріалами справи підтверджено факт надання адвокатом послуг позивачеві ТОВ "Агреін" (нове найменування "Товариство з обмеженою відповідальністю "Прополе") на підставі договору із додатком, а саме суду представлений відзив на апеляційну скаргу, представник позивача взяв участь в судовому засіданні 28.11.2023 р. в режимі відеоконференції за його клопотанням, на вимогу суду надавались докази.
Інша сторона відповідач не надав клопотання стосовно неспівмірності заявленої до стягнення суми, як це передбачено ч.4-5 ст.126 ГПК України.
Разом з тим, відсутність клопотання іншої сторони про зменшення суми відшкодування витрат на оплату правничої допомоги адвоката не позбавляє суд обов`язку перевірити обґрунтованість розрахунку заявленої суми витрат та достовірність доказів, наданих позивачем з урахуванням норм ч.2 ст.126 та ст..129 ГПК України.
Так, колегією суддів встановлено, що такі зазначені у договорі послуги як збирання та аналіз доказів та усіх необхідних документів, в тому числі отримання інформації з усіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, будь-яких інших юридичних осіб, а також вивчення судової практики у справах з подібних правовідносин для формування правової позиції, фактично не виконувались доказів такого немає. При цьому вивчення судової практики в кожному випадку не є послугою адвоката, тоді як оцінюється як складова кваліфікації спеціаліста у галузі права.
Такі фактично надані послуги з представництва в процесі розгляду Північно-західним апеляційним господарським судом справи № 906/657/23 за апеляційною скаргою ТОВ «Екоагроферма» як подання у визначений строк відзиву на апеляційну скаргу та участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів /а.с. 146-153, 189-191 у т.1/ є необхідними відповідно до вимог господарського процесуального законодавства. Враховано також позитивний для позивача результат перегляду справи всуді апеляційної інстанції - Північно-західний апеляційний господарський суд відповідно до постанови від 28.11.2023 р. у даній справі залишив без задоволення апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоагроферма" та залишив без змін рішення Господарського суду Житомирської області.
Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що 03.11.2023 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Прополе» за підписом адвоката Маяковського М.В. до судового засідання подалосуду заяву про участь в судовому засіданні у даній справі в режимі відео конференції. Одночасно заявлено, що позивач у даній справі ТОВ «Агреін» змінив назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Прополе» /а.с.139-140/. Разом з тим, суду не надані докази на підтвердження обставин зміни назви.
Відсутність доказів про зміну найменування позивача не дозволило колегіі суддів визначитись зі статусом заявника ТОВ «Агреін» та можливістю допуску представника цього товариства до участі до справи, в т.ч. розглянути його клопотання про участь в судовому засіданні у даній справі в режимі відео конференції. Наведені обставини обумовили необхідність витребовування судом належних доказів та відкладення розгляду справи, що безумовно впливає на процесуальну економію в судочинстві.
Так, згідно з позицією, викладеною в ухвалі Верховного Суду від 24.052021 р. у справі № 9901/20/21, принцип процесуальної економії спрямований у першу чергу на пришвидшення розгляду справи (вирішення спору) та зменшення судових витрат.
Судом відповідно до ухвали від 07.11.2023 р. були витребувані конкретні докази з урахуванням критеріїв належності та допустимості.
Колегія суддів враховує також, що в апеляційному провадженні рішення Господарського суду Житомирської області від 04.09.2023 р. переглядалося частково - в частині стягнення відсотків річних, і відповідач в апеляційній скарзі не зазначав про нові обставини чи аргументи, які б не досліджувались судом першої інстанції. Відповідно, підготовка і подання відзиву не потребувало вивчення нових матеріалів, тому не стало складним ні за предметом доказування, ні за обсягом матеріалів; нові докази адвокатом представником позивача на стадії апеляційного провадження не збирались і суду не надавались суд апеляційної інстанції досліджував/оцінював документи, які вже були зібрані у суді першої інстанції. Дослідивши зміст відзиву, поданого апеляційному суду, колегія суддів дійшла висновку про його обгрунтованість. Разом з тим, викладені у відзиві аргументи були наведені також у позовній заяві /а.с. 1-6 у т. 1/ та відповіді на відзив /а.с. 72-76 у т. 1/, які подавались до суду першої інстанції.
Тому є очевидним, що надання послуг адвокатом в апеляційному провадженні не потребувало здійснення додаткового правового аналізу, вивчення судової практики та джерел права, а підготовка відзиву не вимагала значних затрат часу адвоката. Натомість заявлені клопотання не містили належного обґрунтування, про що зазначено вище.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 р. у справі № 755/9215/15-ц зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Верховним Судом на практиці неодноразово зазначено, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору, і суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19 та враховуються колегією суддів відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.4 ст.236 ГПК України.
При цьому не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20, і враховується колегією суддів відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.4 ст. 236 ГПК України.
Дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, колегія суддів з урахуванням конкретних вищенаведених обставин обмежує розмір відшкодування з огляду на зміст фактично наданих послуг та розумну необхідність судових витрат в апеляційному провадженні у даній справі до 5000 грн.
Оскільки апеляційну скаргу ТОВ «Екоагроферма» на рішення Господарського суду Житомирської області від 04.09.2023 р. у справі № 906/657/23 судом апеляційної інстанції залишено без задоволення, тому судові витрати з оплати правничої допомоги у сумі 5000 грн. покладаються на відповідача ТОВ «Екоагроферма» згідно з ст.129 ГПК України. Решта суми залишається за позивачем.
Керуючись ст. ст. 126, 129, 244, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Заяву позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Агреін" (нове найменування "Товариство з обмеженою відповідальністю "Прополе") про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу задоволити частково.
Господарському суду Житомирської області видати наказ на виконання даної постанови.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Матеріали справи № 906/657/23 повернути Господарському суду Житомирської області.

Повний текс постанови складений 15.12.2023 р.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.