ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2023 р. Справа№ 910/5482/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Скрипки І.М.

Тищенко А.І.

секретар судового засідання: Бондар Л.В.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 31.10.2023,

розглянувши апеляційну скаргу Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 (повний текст складено 18.10.2022)

у справі №910/5482/22 (суддя Ломака В.С.)

за позовом Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів

до Фізичної особи-підприємця Антоненко Валентини Степанівни

про розірвання договору та стягнення 245 640,28 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Антоненко Валентини Степанівни (далі, відповідач) про розірвання між сторонами 08.11.2021 Договору №КМ1/21 та стягнення з відповідача штрафних санкцій у розмірі 245 640,28 грн, нарахованих внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за даним Договором.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором №КМ1/21 від 08.11.2021 щодо поставки позивачу товару у визначені Договором строки, чим порушені істотні умови Договору, що є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача штрафних санкцій на підставі пунктів 6.2., 6.3. Договору в розмірі 245 640,28 грн та розірвання укладеного між сторонами у справі договору на підставі статті 651 Цивільного кодексу України.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 у справі №910/5482/22 позовні вимоги задоволено частково.

Розірвано договір від 08.11.2021 №КМ1/21, укладений між Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів та Фізичною особою-підприємцем Антоненко Валентиною Степанівною.

Присуджено до стягнення з Фізичної особи-підприємця Антоненко Валентини Степанівни на користь Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів 60 520,07 грн пені, 62 300,07 грн штрафу, а також 6 165,60 грн судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Приймаючи вказане рішення, місцевий господарський суд встановив, що відповідач взятий на себе за спірним Договором обов`язок щодо вчасної поставки передбаченого цією угодою товару в установлений Договором строк (протягом 30 календарних днів з моменту підписання Договору, але в будь-якому випадку не пізніше, ніж 17.12.2021) не виконав, а тому позивач правомірно нарахував до стягнення з відповідача пеню в сумі 121 040,14 грн (60 520,07 грн. * 2) та штраф у розмірі 124 600,14 грн (62 300,07 грн. * 2), що в загальній сумі складає 245 640,28 грн. Також суд дійшов висновку, що невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо поставки товару позивачу є істотним у розумінні частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України порушенням умов Договору, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог про його розірвання судом.

Водночас, розглянувши клопотання відповідача про зменшення заявленого позивачем до стягнення розміру спірних штрафних санкцій, суд дійшов висновку про його часткове задоволення та зменшення розміру нарахованих позивачем штрафних санкцій на 50%. Суд врахував значний розмір нарахованих позивачем пені та штрафу, які були додатково АРМА подвоєні згідно з пунктом 6.3 Договору, повідомлення Підприємцем позивача про наявність обставин, що ускладнюють вчасне виконання зобов`язань відповідача з поставки погодженого сторонами обладнання, а також виникнення внаслідок пандемії коронавірусу COVID-19 ряду суттєвих обмежень та перешкод у виробництві та транспортуванні обладнання, зумовлених нестачею на світовому ринку матеріалів у напівпровідниковій промисловості, що є загальновідомим фактом. Також суд врахував, що у матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем збитків у зв`язку з допущеним відповідачем простроченням виконання його зобов`язань. Крім того, у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України та воєнними діями відповідач була позбавлена можливості у повній мірі здійснювати господарську діяльність, що, у свою чергу, призвело до припинення Антоненко В.С. 28.12.2022 підприємницької діяльності.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 у справі №910/5482/22 в частині відмови в задоволенні позовних вимог Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги позивача зводяться до наступного:

- ФОП Антоненко В.С. у період з 18.12.2021 по 23.02.2022 включно було допущене істотне порушення умов Договору, внаслідок чого АРМА значною мірою позбавлено того, на що воно розраховувало при укладенні договору та, як наслідок, було нараховано ФОП Антоненко В.С. штрафні санкції у сумі 121 040,14 грн штрафу та 124 600,14 грн пені відповідно до умов Договору. Однак суд першої інстанції стягнув тільки половину від заявленої суми штрафних санкцій, не врахувавши ступінь виконання зобов`язання боржником, причини неналежного виконання зобов`язання, наслідки порушення зобов`язання, поведінку винної особи, тощо;

- на момент укладення 08.11.2021 Договору №КМ1/21 відповідачу, враховуючи, що поширення коронавірусної хвороби в Україні зафіксовано 03.03.2020, ймовірно було відомо про наявність ризику відсутності необхідного обладнання та щодо можливих обмежень, які можуть вплинути на строки та можливості поставки товару замовнику, але такі обставини не завадили відповідачу взяти на себе зобов`язання поставити товар на умовах, визначених договором, а отже і взяти відповідальність за зобов`язаннями, які виникнуть у разі невчасного виконання або невиконання умов Договору в повному обсязі;

- відповідач у відповідності до пункту 7.4. Договору не надав сертифікату ТПП України на підтвердження існування обставин непереборної сили;

- умовами Договору не визначено, що товар має бути придбаний саме на заводі Cisco Systems inc в Китаї й не може бути замінений аналогічним товаром, придбаним в іншому місці. Окрім листа ФОП Антоненко В.С. від 16.11.2021 вих.№01/11 відповідач жодним чином не підтвердила хоча б спроби виконати зобов`язання за Договором.

Узагальнені доводи та заперечення відповідача

13.10.2023 від відповідача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить суд залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.

В обґрунтування заперечень проти апеляційної скарги відповідач наголосив на тому, що прострочення виконання зобов`язання виникло не з вини відповідача, а через непідконтрольні обставини - ряд суттєвих обмежень, що впливають на виробництво та логістику, які призвели до нестачі матеріалів у напівпровідниковій промисловості та неможливість виробника вчасно виготовити комутатори мережеві на 48 портів Cisco С9300-48З-Е.

Заявлені до стягнення з відповідача штрафні санкції є надмірними (складають майже 30% від загальної ціни Договору) та становлять для відповідача непомірний тягар. При цьому, позивачем не надано доказів, що ним були понесені будь-які збитки у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем Договору.

Також відповідач вказала, що нею було повністю добровільно виконано рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 у справі №910/5482/22, що підтверджується платіжними дорученнями №210, №211, №213 від 23.11.2022.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2022 апеляційну скаргу Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, на рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 у справі №910/5482/22 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді Тищенко А.І., Скрипка І.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2022 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/5482/22. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, на рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 у справі №910/5482/22 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

07.12.2022 матеріали справи №910/5482/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2022 апеляційну скаргу Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, на рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 у справі №910/5482/22 залишено без руху; роз`яснено Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник має право усунути вказані недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази доплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 958,05 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2023 апеляційну скаргу Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, на рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 у справі №910/5482/22 з доданими до скарги матеріалами повернуто апелянту; матеріали справи №910/5482/22 повернуто до Господарського суду міста Києва.

Не погодившись із прийнятим рішенням, 17.02.2023 (про що свідчить відмітка Укрпошти Стандарт на конверті) Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, вдруге звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 у справі №910/5482/22 в частині відмови в задоволенні позовних вимог Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Також, позивачем заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 у справі №910/5482/22, яке мотивоване тим, що повний текст оскаржуваного судового рішення отримано апелянтом 02.11.2022, про що надано відповідні докази (копію конверта суду першої інстанції та роздруківку з офіційного веб-сайту Укрпошти); вказано, що позивач вперше звернувся до суду апеляційної інстанції 22.11.2022, проте, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2023 апеляційну скаргу Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, на рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 у справі №910/5482/22 з доданими до скарги матеріалами повернуто апелянту, про що скаржник дізнався 08.02.2023 в особистому кабінеті «Електронного суду». Також в обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження позивач зазначає, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню з нею до Північного апеляційного господарського суду у загальному порядку після усунення вказаних недоліків.

Згідно з витягом з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 20.02.2023 апеляційну скаргу Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, на рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 у справі №910/5482/22 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б.,судді: Тищенко А.І., Скрипка І.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/5482/22; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, на рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 у справі №910/5482/22 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

08.03.2023 матеріали справи №910/5482/22 надійшли до суду апеляційної інстанції та були передані судді-доповідачу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2023 апеляційну скаргу Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, на рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 у справі №910/5482/22 залишено без руху; роз`яснено Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали особа має право усунути недоліки, надавши суду апеляційної інстанції відповідну заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо існують інші підстави для поновлення строку.

30.03.2023 на виконання вищезазначеної ухвали до суду апеляційної інстанції від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, надійшла заява про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду. Вказана заява мотивована тим, що апелянт жодним засобом зв`язку не отримував ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2022 про залишення його первісної апеляційної скарги без руху. Зазначено, що підсистема «Електронний суд» працює з недоліками та неодноразово виходила з ладу на певний час через різні технічні причини зовнішнього та внутрішнього характеру, через кібератаки тощо. Вказано, що вищезазначена ухвала суду апеляційної інстанції не надходила до електронного кабінету апелянта з невідомих технічних причин, у зв`язку з чим Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, не було відомо про існування недоліків первісної апеляційної скарги, враховуючи, що в паперовому вигляді ухвалу суду не було отримано.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2023 відмовлено Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів у відкритті апеляційного провадження на рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 у справі №910/5482/22, апеляційну скаргу Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, на рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 у справі №910/5482/22 з доданими до скарги матеріалами повернуто апелянту.

Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, не погодившись із ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2023, звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просило ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2023 та передати справу на розгляд до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.09.2023 касаційну скаргу Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів задоволено, скасовано ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2023 у справі №910/5482/22, справу №910/5482/22 передано до Північного апеляційного господарського суду зі стадії прийняття до розгляду апеляційної скарги Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів на рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 у справі №910/5482/22.

Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою АРМА на рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 у справі №910/5482/22 на підставі пункту 4 частини першої статті 261 ГПК України, оскільки Північний апеляційний господарський суд, зосередившись, на його думку, на беззаперечному факті отримання вказаної ухвали позивачем в електронному кабінеті, об`єктивно та безсторонньо не оцінив доводи апелянта у контексті імовірної можливості/неможливості збою підсистеми «Електронний суд» під час надсилання документа позивачу в електронний кабінет, з урахуванням причин, наведених скаржником, а також з огляду на загальновідомі події грудня 2022 року, що супроводжувались масованими ракетними ударами російської федерації по енергетичній інфраструктурі України, які призвели, зокрема до перебоїв зі світлом, інтернет-зв`язком, а також до екстрених аварійних відключень електричної енергії по всій території України. За висновками касаційного суду суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення строку, та відповідно, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження (з тих підстав та мотивів, якими обґрунтована оскаржувана ухвала), проявив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, що є порушенням статті 2 ГПК України щодо завдання та основних засад господарського судочинства.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2023 поновлено Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 у справі №910/5482/22, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів на рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 у справі №910/5482/22, зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 у справі №910/5482/22 на час апеляційного оскарження, зобов`язано Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, надати суду протягом семи днів з дня вручення даної ухвали про відкриття провадження у справі оригінал апеляційної скарги з додатками (вх. №09.1-04.1/1254/23), який був повернутий судом скаржнику ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2023 у даній справі, апеляційну скаргу Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів на рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 у справі №910/5482/22 призначено до розгляду на 31.10.2023.

06.10.2023 від позивача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду на виконання вимог ухвали суду від 25.09.2023 надійшов оригінал апеляційної скарги з додатками.

17.10.2023 від представника відповідача адвоката Матвійчук Анастасії Сергіївни через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про її участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2023 клопотання представника відповідача адвоката Матвійчук Анастасії Сергіївни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

У судовому засіданні 31.10.2023 за результатами заслуховування пояснень представників сторін по суті спору суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників сторін

У судове засідання 31.10.2023 з`явилися представники позивача та відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні підтримував доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача, просив залишити оскаржене рішення суду без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

08.11.2021 між Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі, замовник, АРМА) та Фізичною особою-підприємцем Антоненко Валентиною Степанівною (далі, виконавець, Підприємець) укладено Договір №КМ1/21 (далі, Договір), за умовами якого виконавець зобов`язався поставити та передати у власність замовнику мережеве обладнання ДК 021:20-3 (комутатор мережевий на 48 портів/24 порта) відповідно до Специфікації, що є невід`ємною частиною Договору (Додаток), а замовник зобов`язався прийняти товар і оплатити його вартість.

Відповідно до пункту 1.2. Договору кількість, комплектність, ціну товару визначено у Специфікації, що є невід`ємною частиною Договору (Додаток).

У матеріалах справи наявна підписана сторонами Специфікація, в якій сторони передбачили поставку відповідачем на користь АРМА комутаторів мережевих на 48 портів Cisco C9300-48P-E у кількості 3 одиниць загальною вартістю 890 001,00 грн (без ПДВ).

Згідно з пунктом 2.1. Договору загальна ціна цього правочину за товар становить 890 001,00 грн без ПДВ відповідно до Специфікації, що є невід`ємною частиною Договору (Додаток). У ціну Договору включено усі витрати виконавця з урахуванням всіх податків і зборів, що сплачуються або мають бути сплачені виконавцем, а також витрати, понесені із завантаженням, розвантаженням та поставкою товару.

За умовами пункту 2.3. Договору оплата за поставлений товар здійснюється у національній валюті України шляхом безготівкового перерахування замовником коштів на рахунок виконавця протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту поставки товару.

Пунктом 3.1. Договору встановлено, що місце поставки товару: поставка здійснюється силами та засобами виконавця за адресою замовника: вул. Бориса Грінченка, 1, м. Київ, 01001.

У пунктах 3.2., 3.3. Договору сторони погодили, що виконавець здійснює поставку товару з дати підписання сторонами Договору протягом 30 (тридцяти) календарних днів, але в будь-якому випадку не пізніше, ніж 17.12.2021. Моментом здійснення поставки товару є його отримання замовником з відповідною відміткою у товаросупровідному документі (видатковій накладній).

Відповідно до пункту 3.5. Договору виконавець буде вважатися таким, який належно виконав зобов`язання з поставки товару, якщо він у строк поставив товар за місцезнаходженням замовника із товаросупровідним документом. Будь-які штрафні санкції в такому випадку до виконавця не застосовуються.

У пункті 6.2. Договору сторони погодили, що у разі, якщо порушено господарське зобов`язання, замовник має право застосувати до виконавця штрафні санкції: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до пункту 6.3. Договору у разі, якщо виконавець не виконує зобов`язання за Договором на день закінчення Договору, розмір штрафних санкцій подвоюється (стаття 551 Цивільного кодексу України).

За умовами пункту 8.1. Договору останній набирає чинності з моменту його укладення, а саме із дати підписання сторонами Договору та скріплення печаткою (за умови використання у своїй діяльності), і діє до 31.12.2021, а в частині зобов`язань, що лишилися невиконаними, - до їх повного виконання.

Судом встановлено, що листом №01/11 від 16.11.2021 відповідач звернувся до позивача з повідомленням про те, що у зв`язку з пандемією коронавірусу (збільшений попит на споживчу електроніку та локдаун на крупних підприємствах Китаю) у світі виник значний дефіцит напівпровідників, з яких складається комутатор мережевий на 48 портів Cisco C9300-48P-E. Зважаючи на викладене, Підприємець повідомив позивача про відсутність у нього змоги вчасно поставити обладнання, яке є предметом укладеного між сторонами Договору, а також зазначив, що орієнтовний строк виробництва означеного обладнання, прогнозований Cisco Systems, Inc. (виробником) становить більше 200 календарних днів.

Разом із тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач взятий на себе за спірним Договором обов`язок щодо вчасної поставки передбаченого цією угодою товару в установлений Договором строк (протягом 30 календарних днів з моменту підписання Договору, але в будь-якому випадку не пізніше, ніж 17.12.2021) не виконав. Означені обставини Підприємцем під час розгляду справи не заперечувалися.

Враховуючи вищевикладені обставини, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача пені та штрафу на підставі пунктів 6.2., 6.3. Договору за несвоєчасну поставку товару в загальному розмірі 245 640,28 грн, а також про розірвання Договору у зв`язку з істотним порушенням відповідачем умов цього правочину.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Статтею 663 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Умовами пунктів 3.2., 3.3. Договору сторони визначили строк поставки товару - з дати підписання сторонами Договору протягом 30 (тридцяти) календарних днів, але в будь-якому випадку не пізніше, ніж 17.12.2021.

Місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване судове рішення, встановив, що відповідач не виконав взятий на себе за Договором обов`язок щодо вчасної поставки позивачу передбаченого цією угодою товару (комутаторів мережевих на 48 портів Cisco C9300-48P-E у кількості 3 одиниць загальною вартістю 890 001,00 грн (без ПДВ), а тому позивач правомірно на підставі положень статей 546, 549, 550, 552 Цивільного кодексу України, статей 230, 231 Господарського кодексу України, пунктів 6.2., 6.3. Договору нарахував до стягнення з відповідача пеню в сумі 121 040,14 грн (60 520,07 грн * 2) та штраф у розмірі 124 600,14 грн (62 300,07 грн * 2), що в загальній сумі складає 245 640,28 грн. Також суд дійшов висновку, що невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо поставки товару позивачу є істотним у розумінні частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України порушенням умов Договору, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог про його розірвання судом.

Факт порушення відповідачем умов Договору в частині здійснення поставки товару у встановлений Договором строк відповідачем визнається, рішення суду в частині встановлення вказаних обставин, задоволення позовних вимог про розірвання Договору у зв`язку з істотним порушенням його умов сторонами не оспорюється.

Водночас, судом встановлено, що під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачем у відзиві на позовну заяву було заявлене клопотання про зменшення розміру заявлених позивачем до стягнення штрафних санкцій до 5% (з 245 640,28 грн до 12 282,01 грн).

Розглянувши вказане клопотання відповідача, суд першої інстанції дійшов висновку про його часткове задоволення, зменшення розміру нарахованих позивачем штрафних санкцій на 50% та присудив до стягнення з відповідача на користь позивача 60 520,07 грн пені та 62 300,07 грн штрафу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішення місцевого господарського суду оскаржується позивачем в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені та штрафу з підстав незгоди з висновками місцевого господарського суду щодо наявності підстав для зменшення розміру штрафних санкцій.

Позивач в апеляційній скарзі просить стягнути з відповідача усю суму (245 640,28 грн) заявлених у позові штрафних санкцій, з яких: 121 040,14 грн пені та 124 600,14 грн штрафу.

Колегія суддів, утім, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо зменшення нарахованих сум пені та штрафу на 50% від розрахованої позивачем суми та в цій частині відхиляє доводи апеляційної скарги позивача з огляду на наступне.

Главою 24 Господарського кодексу України загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Тож справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.

За частиною 2 статті 216 Господарського кодексу України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі.

За частинами 1, 2 статті 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 Цивільного кодексу України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Наприклад, такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549-552 Цивільного кодексу України. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції діє правило частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити.

Так, відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. При застосуванні правил про зменшення неустойки суди не мають якогось усталеного критерію для зменшення розміру неустойки, тому кожного разу потрібно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов`язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника.

Згідно з положеннями частини 1 статті 233 Господарського процесуального кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту зазначеної норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявлених до стягнення пені та штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Підстави та розмір зменшення стягуваної пені повинні бути мотивовані та обґрунтовані в рішенні суду.

Законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення пені та штрафу, і дане питання вирішується господарським судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №904/12429/16.

Частина 2 статті 233 Господарського кодексу України встановлює, що у разі якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені та штрафу наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені та штрафу.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (постанова Верховного Суду від 13.01.2020 у справі №902/855/18).

Отже, як вірно наголосив місцевий господарський суд, наявність обставин, які мають істотне значення при вирішенні питання про зменшення розміру санкцій, вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації.

Так, відповідач не є безпосереднім виробником мережевого обладнання (товару згідно Договору).

Мотивуючи клопотання про зменшення штрафних санкцій, відповідач вказував, що 15.11.2021 він дізнався від виробника комутаторів Cisco (Cisco Systems, Inc.) про те, що строки постачання обладнання, яке було предметом Договору, наразі становлять більше 200 календарних днів, оскільки внаслідок пандемії коронавірусувиник ряд суттєвих обмежень, які впливають на виробництво та логістику, та призвели до нестачі матеріалів у напівпровідниковій промисловості.

Зважаючи на вказані обставини, відповідач одразу після отримання від виробника обладнання означеної інформації звернувся до позивача листом від 16.11.2021 №01/11, яким повідомив АРМА про відсутність у нього змоги вчасно поставити обладнання, яке є предметом укладеного між сторонами Договору, а також зазначив орієнтовний строк його виробництва і поставки.

Скаржник в апеляційній скарзі наголошує на тому, що поширення коронавірусної хвороби в Україні зафіксовано 03.03.2020, а тому відповідачу ймовірно було відомо про наявність ризику відсутності необхідного обладнання та щодо можливих обмежень, які можуть вплинути на строки та можливості поставки товару замовнику, але такі обставини не завадили відповідачу взяти на себе зобов`язання поставити товар на умовах, визначених договором.

У даному контексті колегія суддів враховує пояснення відповідача з приводу того, що ФОП Антоненко В.С. протягом 2021 року була визнана переможцем 15-ти публічних закупівель, за результатами яких уклала ряд договорів з державними установами та організаціями щодо поставки мережевого обладнання (копії договорів додані до відзиву), яке вчасно поставлялося відповідачу його виробником - компанією Cisco Systems, Inc. Зважаючи на відсутність протягом тривалого часу, в тому числі у 2021 році, будь-яких перебоїв у постачанні наведеного обладнання з боку Cisco Systems, Inc., відповідачка вказує на те, що не мала жодних сумнівів у належному виконанні нею умов Договору та не могла припустити фактичну неможливість поставки на користь АРМА погодженого сторонами обладнання у передбачений Договором строк.

Отже, відповідачка, зважаючи на відсутність раніше перебоїв у постачанні мережевого обладнання від виробника, розумно розраховувала на те, що належним чином та у встановлені Договором строки зможе поставити позивачу товар виробництва компанії Cisco Systems, Inc.

Колегія суддів приймає до уваги посилання скаржника на те, що дійсно умовами Договору не визначено, що товар має бути придбаний саме на заводі Cisco Systems inc в Китаї, однак у специфікації чітко вказано товар, який мав бути поставлений позивачу, і це товар фірми Cisco, у той час, як зі змісту листа компанії Cisco від 15.11.2021 вбачається, проблема у своєчасному постачанні товару виникла не тільки через проблеми із логістикою, а й через неможливість виробництва відповідного обладнання.

Посилання скаржника на те, що відповідач міг замінити товар на аналогічний, але придбаний в іншому місці, оцінюються судом критично, адже, по-перше, у специфікації до Договору чітко вказано, який товар та з якими характеристиками мав бути поставлений позивачу, а по-друге, позивач у відповідь на лист відповідача про неможливість здійснення поставки у встановлені Договором строки не повідомив відповідача про можливість внесення змін до договору в частині товару, що має бути поставлений. Поставка ж відповідачем позивачу іншого товару, ніж передбачено Договором, свідчила б порушення відповідачем умов укладеного Договору.

Посилання скаржника на те, що відповідачка не надала суду у відповідності до пункту 7.4. Договору доказів на підтвердження виникнення форс-мажорних обставин за Договором судом до уваги не приймаються, оскільки у даному випадку мова йде не про звільнення від сплати неустойки у зв`язку з відсутністю вини відповідача, а про зменшення її розміру відповідно до статті 551 Цивільного кодексу України, статті 233 Господарського кодексу України.

Як на підставу для зменшення розміру штрафних санкцій відповідачка також послалася на те, що стягнення штрафних санкцій у загальному розмірі 245 640,28 грн становитиме для неї непомірний тягар, оскільки внаслідок повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України та ведення воєнних дій вона як підприємець позбавлена можливості у повній мірі здійснювати господарську діяльність. Так, як вбачається зі змісту відзиву на апеляційну скаргу та доданої до неї роздруківки з ЄДРПОУ, з 28.12.2022 ФОП Антоненко В.С. взагалі припинила свою підприємницьку діяльність.

Суд зазначає, що неустойка має подвійну правову природу. Вона є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником. Завданням неустойки, як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності, є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання. Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності. Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості. При цьому законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, і дане питання вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги те, що розмір нарахованих позивачем пені та штрафу, які були додатково АРМА подвоєні згідно з пунктом 6.3 Договору, є значним для відповідача.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем збитків, у зв`язку з допущеним відповідачем простроченням виконання його зобов`язань.

Апелянт, заперечуючи проти зменшення розміру штрафних санкцій, також не надав суду доказів завдання йому збитків, спричинених несвоєчасною поставкою відповідачем товару.

З огляду на вищевказане, з урахуванням інтересів обох сторін, зазначених відповідачем причин та обставин прострочення виконання ним договірних зобов`язань з поставки обладнання та висловлених позивачем заперечень проти зменшення нарахованих ним штрафних санкцій, зважаючи на відсутність у матеріалах справи будь-яких доказів на підтвердження факту понесення позивачем збитків внаслідок допущеного відповідачем прострочення, а також враховуючи значний розмір та невідповідність, на переконання суду, такого розміру стягуваних штрафних санкцій наслідкам порушення відповідачем зобов`язання зі своєчасної поставки обладнання, колегія суддів погоджується із висновками місцевого господарського суду про те, що в даному конкретному випадку є можливим зменшення розміру нарахованих позивачем штрафних санкцій на 50 %. Таке зменшення колегія суддів вважає оптимальним балансом інтересів сторін у спорі, що запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги позивача в частині, що стосується розміру присудженої до стягнення з відповідача суми пені та штрафу.

Усі інші доводи та міркування учасників справи, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Доводи апеляційної скарги позивача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про безпідставність зменшення судом за клопотанням відповідача розміру штрафних санкцій, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду в оскаржуваній частині.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів на рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 у справі №910/5482/22 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 у справі №910/5482/22 залишити без змін.

Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів

Матеріали справи №910/5482/22 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 21.12.2023.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді І.М. Скрипка

А.І. Тищенко