УХВАЛА

19 грудня 2023 року

м. Київ

cправа № 905/1137/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Волковицька Н. О. - головуючий, Могил С. К., Случ О. В.,

секретар судового засідання - Мельникова Л. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Шахта "Білозерська"

на рішення Господарського суду Донецької області від 24.05.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.10.2023 у справі

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях

до Товариства з додатковою відповідальністю "Шахта "Білозерська"

про стягнення 22 937 114,09 грн основної заборгованості та 693 821,77 грн пені.

У судовому засіданні взяли участь представники: позивача - Ковальова Д. А., відповідача - Шамкій В. М.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях (далі - Фонд та/або позивач) звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Шахта "Білозерська" (далі - ТДВ "Шахта "Білозерська" та/або відповідач) (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 06.07.2020) про стягнення на користь Державного бюджету України заборгованості з орендної плати в сумі 22 937 114,09 грн та 693 821,77 грн пені, відшкодування понесених судових витрат у сумі 354 464,04 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору оренди цілісного майнового комплексу Відокремленого підрозділу "Шахта "Білозерська" Державного підприємства "Добропіллявугілля" від 13.11.2008 № 5/2008 (далі - договір оренди № 5/2008) у частині своєчасної та повної сплати орендної плати протягом січня - травня 2020 року, внаслідок чого утворилась заборгованість та наявні підстави для нарахування пені за загальний період з 07.03.2020 по 24.06.2020

Рішенням Господарського суду Донецької області від 24.05.2023 у справі № 905/1137/20 (суддя Устимова А. М.), залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 17.10.2023 (Шутенко І. А. - головуючий, судді: Гребенюк Н. В., Слободін М. М.) позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з ТДВ "Шахта "Білозерська" на користь Державного бюджету України заборгованість з орендної плати в сумі 22 937 114,09 грн, пеню в сумі 689 832,69 грн; стягнуто з ТДВ "Шахта "Білозерська" на користь Фонду судовий збір у сумі 354 404,20 грн; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судові рішення арґументовані тим, що спір між сторонами полягає в різному розумінні підходу до розрахунку розміру орендної плати після поновлення обов`язку орендаря її сплачувати. Задовольняючи позовні вимоги частково, місцевий господарський суд, із яким погодився суд апеляційної інстанції дійшов висновку про правомірність підходу орендодавця до розрахунку та помилковість позиції орендаря. При цьому, суд задовольнив позовні вимоги в частині стягнення основного боргу повністю, однак частково відмовив у заявленій до стягнення пені, оскільки при перевірці розрахунку пені, судом встановлено, що правильним є інший її розмір.

Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Донецької області від 24.05.2023 та постановою Східного апеляційного господарського суду від 17.10.2023 у справі № 905/1137/20, ТДВ "Шахта "Білозерська" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та постанову, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

За змістом касаційної скарги її подано на підставі положень пункту 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

На обґрунтування підстави касаційного оскарження, скаржник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо правомірності нарахування орендної плати з урахуванням індексу інфляції за період, коли орендна плата за користування державним та комунальним майном суб`єктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на підставі положень статті 7 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 № 1669-VII (далі - Закон № 1669-VII) була скасована.

Позивач у відзиві просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення та постанову - без змін.

Заслухавши доповідь головуючого судді та пояснення представників учасників справи, переглянувши в касаційному порядку постанову апеляційного та рішення місцевого господарських судів, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про наявність підстав для передачі справи на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, з огляду на таке.

Як свідчать матеріали справи та установили суди попередніх інстанцій, 13.11.2008 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України в Донецькій області (далі - орендодавець) та ТДВ "Шахта "Білозерська" укладено договір оренди № 5/2008, за умовами якого (пункт 1.1) Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування цілісний майновий комплекс Відокремленого підрозділу "Шахта "Білозерська" Державного підприємства "Добропіллявугілля", вартість якого становить 309 674 638,59 грн (триста дев`ять мільйонів шістсот сімдесят чотири тисячі тридцять вісім гривень 59 копійок).

Державне майно цілісного майнового комплексу передається в оренду з метою використання за його цільовим призначенням - видобуванням кам`яного вугілля (пункт 1.4 договору оренди № 5/2008 ).

Як визначено у пункті 3.1 договору оренди № 5/2008 орендна плата на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - серпень 2008 року - 1 464 170,00 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. Орендна плата за перший місяць оренди - листопад 2008 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за вересень, жовтень та листопад 2008 року.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (пункт 3.2 договору оренди № 5/2008).

У пункті 3.3 договору оренди № 5/2008 передбачено, що орендна плата у розмірі 100 % перераховується до Державного бюджету щомісяця не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним.

Згідно з пунктом 3.4 договору оренди № 5/2008 розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни методики її розрахунку, змін централізованих тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством.

У пункті 3.5 договору оренди № 5/2008 сторони визначили, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Наднормативна сума орендної плати, що надійшла до бюджету, підлягає в установленому порядку поверненню Орендарю або заліку в рахунок наступних платежів (пункт 3.6 договору оренди № 5/2008).

У пункті 10.1 договору оренди № 5/2008 встановлено, що цей Договір укладено строком на 49 років, що діє з 13 листопада 2008 року до 13 листопада 2057 року включно.

Факт передачі цілісного майнового комплексу Орендарю підтверджується актом приймання-передачі від 13.11.2008, що підписано Сторонами в якості додатку № 1 до вказаного Договору. Крім того, також підписані: розрахунок орендної плати (Додаток № 2) та акт оцінки цілісного майнового комплексу підприємства, що передається в оренду (Додаток № 3).

У подальшому сторони уклали низку договорів про внесення змін до договору оренди № 5/2008: договір № 1 від 08.05.2009 та договір № 2 від 28.12.2009, якими були внесені зміни у визначенні іншого розміру орендної плати у зв`язку із збільшенням вартості державного майна цілісного майнового комплексу ТДВ "Шахта "Білозерська".

Як установлено під час розгляду справи судами попередніх інстанцій, спір між сторонами цієї справи стосується різного розуміння підходу до розрахунку розміру орендної плати після поновлення обов`язку орендаря її сплачувати, а саме полягає у тому, що орендодавець вважає, що розмір орендної плати з моменту поновлення такого обов`язку повинен бути скоригований з урахуванням індексу інфляції за період з моменту останнього місяця платежу (2014 рік) до дати, з якої обов`язок сплати поновлений (2016 рік). Натомість, орендар вважає, що березень 2014 року (останній повний місяць платежу, який передує періоду відсутності зобов`язання зі сплати орендної плати) повинен бути базовим для розрахунку розміру орендної плати після поновлення обов`язку її сплати. Лише з моменту поновлення обов`язку зі сплати орендної плати при розрахунку її розміру індекс інфляції враховується, але не в сукупності за минулий період, а з наступного місяця після поновлення обов`язку оплати. Тобто, на думку орендаря, за період відсутності обов`язку сплати орендної плати її розмір не повинен коригуватись на індекс інфляції, за період, коли орендна плата була скасована відповідно до положень статті 7 Закону № 1669-VII, а має залишатися на рівні, який існував станом на час її скасування.

Скаржник у тексті касаційної скарги наголошує, що скасування орендної плати за користування державним та комунальним майном, відповідно до положень статті 7 Закону № 1669-VII, означає скасування обов`язку сплачувати орендну плату протягом певного періоду часу, а також те, що протягом цього часу розмір орендної плати не коригується. Скаржник вважає, що положеннями Законом № 1669-VII передбачені компенсаційні тимчасові заходи підтримки суб`єктів господарювання, що розташовані на територіях, на яких відбуваються дії, що заважають нормальній господарській діяльності.

З огляду на викладене, ключовим питанням, яке постало перед Верховним Судом під час касаційного розгляду справи № 905/1137/20: є правильність застосування, зокрема, положень статті 7 Закону № 1669-VII до розрахунку розміру орендної плати за користування державним та комунальним майном, яка підлягає стягненню з орендаря.

Під час підготовки справи до касаційного розгляду колегією суддів встановлено, що у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду Погребняка В. Я. - головуючого, Катеринчук Л. Й., Пєскова В. Г. (судова палата для розгляду справ про банкрутство) від 27.02.2018 року у справі № 922/1063/17, предметом спору (зустрічного позову) в якій є стягнення з Підприємства "ВЛАДІСЛАВА" Всеукраїнської організації інвалідів "Союз організацій інвалідів України" заборгованості з орендної плати за період з серпня 2016 року по січень 2017 року у сумі 54 881,93 грн та пені за період з 16.07.2016 по 06.03.2016 у сумі 6577,78 грн на користь Державного бюджету України.

Виходячи з аналізу положень статті 7 Закону № 1669-VII, Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої Кабінетом Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (зі змінами) (далі - Методика), Верховний Суд дійшов висновку:"…при розрахунку розміру орендної плати за червень 2016 року слід керуватись ставкою орендної плати, яка підлягала б сплаті у травні 2016 року, незалежно від обставини зупинення їх нарахування орендодавцем на виконання Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції". При цьому, при розрахунку розміру орендної плати за травень 2014 року правомірним є також застосування повної ставки орендної плати за квітень 2014 року".

Втім, колегія судді Касаційного господарського суду не погоджується із зазначеними висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 922/1063/17 щодо застосування статті 7 Закону № 1669-VII та вважає за необхідне відступити від них, виходячи із такого.

Згідно з частинами 1, 6 статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

У абзаці 1 пункту 4 Методики у редакції, чинній на час існування спірних правовідносин, орендна плата за цією Методикою розраховується у такій послідовності: визначається розмір річної орендної плати. На основі розміру річної орендної плати встановлюється розмір орендної плати за базовий місяць розрахунку орендної плати - останній місяць, за який визначено індекс інфляції, яка фіксується у договорі оренди. З урахуванням розміру орендної плати за базовий місяць оренди розраховується розмір орендної плати за перший та наступні місяці оренди.

Пунктом 13 Методики визначено, що розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Відповідно до положень частини 4 статті 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Указом Президента України від 14.04.2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України".

Відповідно до наказу Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 № 33/6/а "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення" вся територія Донецької області віднесена до районів проведення з 07.04.2014.

15.10.2014 року набрав чинності Закон № 1669-VII, який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Період проведення антитерористичної операції визначено в статті 1 Закону України № 1669-VІІ як час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

У статті 7 Закону № 1669-VІІ, який набрав чинності 15.10.2014, встановлено, скасувати на період проведення антитерористичної операції орендну плату за користування державним та комунальним майном суб`єктами господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Зазначеною нормою для суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, скасовано орендну плату за користування виключно державним та комунальним майном, отже для застосування цієї норми права необхідно враховувати характер спірних правовідносин сторін та їх правове регулювання. Наведений правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 26.04.2017 у справі № 905/544/15.

Згідно Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 № 1053-р (дію зупинено згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014№ 1079-р); від 02.12.2015 № 1275-р, місто обласного значення Добропілля (Добропільська міська рада): м. Білицьке, смт. Водянське (Білицька міська рада); м. Білозерське, с-ще Бокове (Білозерська міська рада); смт Новодонецьке (Новодонецька селищна рада) віднесено до території де здійснювалася антитерористична операція (підпункт 9 пункту 1).

Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань підтверджено місцезнаходження юридичної особи - ТДВ «Шахта «Білозерська» за адресою: 85013, Донецька область, місто Добропілля, місто Білозерське, вулиця Строїтельна, будинок 17.

Таким чином, положення Закону № 1669-VІІ з 14.04.2014 підлягають застосуванню до відповідача, який здійснював свою діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Законом України від 17.05.2016 № 1365-VІІ «Про внесення змін до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування», який набрав чинності 08.06.2016, статтю 7 Закону викладено у новій редакції: «Скасувати суб`єктам господарювання орендну плату за користування державним та комунальним майном, розташованим в населених пунктах, згідно з переліками, передбаченими частиною 4 цього Закону».

Таким чином, з 08.06.2016 виконання зобов`язання за договором оренди № 5/2008 ТДВ «Шахта «Білозерська» у частині оплати орендної плати за користування державним майном поновлено.

За визначенням, яке дає Академічний тлумачний словник української мови "скасовувати" означає "визнавати, оголошувати що-небудь недійсним, незаконним, анулювати, відміняти".

Отже тлумачення поняття "скасувати орендну плату" у контексті застосування положень статті 7 Закону № 1669-VІІ слід розуміти так, що цією нормою фактично відмінено (анульовано) як обов`язок орендаря щодо сплати орендної плати, так і відмінено (анульовано) її нарахування у певний період, визначений Законом. Зокрема, скасування вказаною нормою Закону № 1669-VІІ орендної плати, складовою якої є індекс інфляції, в розумінні зобов`язального права є припиненням зобов`язання згідно норм статей 14, 598 ЦК України, відповідно у орендодавця відсутні підстави як для отримання орендної плати у цей період, так і для її нарахування. У силу положень статті 8 Конституції України вказане унеможливлює настання для нього (орендодавця) й всіх інших правових наслідків, зокрема, щодо застосування індексів інфляції за цей період при розрахунку орендної плати у подальшому, оскільки база для застосування індексу інфляції у періоді законодавчо скасованої орендної плати, відсутня. Тобто, ураховуючи те, що індекс інфляції є невід`ємною складовою при обчисленні розміру орендної плати, а скасування орендної плати статтею 7 Закону № 1669-VII фактично анулює об`єкт інфляції, у орендодавця відсутні підстави для нарахування розміру орендної плати з коригуванням на щомісячний індекс інфляції протягом квітня 2014 - травня 2016 років. Така позиція підтверджена, як тлумаченням терміну "скасувати", так і змістом положень статті 7 Закону № 1669-VІІ у поєднанні та співставленні з іншими заходами забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, визначеними у інших положеннях Закону № 1669-VІІ, зокрема, у статті 6 цього Закону, якою передбачено звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, а у статтях 2, 8 передбачено мораторій на нарахування пені. Отже законодавець використовує різні за змістом та правовими наслідки терміни.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що після поновлення зобов`язань в червні 2016 року розмір орендної плати за користування державним та комунальним майном повинен відповідати розміру орендної плати останнього повного місяця, в якому діяло зобов`язання по оплаті. Тобто, орендна плата за червень 2016 року за своїм показником має відповідати розміру орендної плати останнього повного місяця, в якому діяло зобов`язання по оплаті - березень 2014 року та має визначатися без застосування сукупного індексу інфляції за період, у який була скасована орендна плата (з 14.04.2014 по 07.06.2016), що повністю відповідає положенням Закону № 1669-VІІ та Методики.

Частиною 2 статті 302 ГПК України визначено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

Питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи (частина 1 статті 303 ГПК України).

Оскільки колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права (статті 7 Закону № 1669-VII та Методики), викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду Погребняка В. Я. - головуючого, Катеринчук Л. Й., Пєскова В. Г. (судова палата для розгляду справ про банкрутство) від 27.02.2018 у справі № 922/1063/17, справа №905/1137/20 підлягає передачі на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Керуючись статтями 234, 235, 302, 303 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Справу № 905/1137/20 разом з касаційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю "Шахта "Білозерська" на рішення Господарського суду Донецької області від 24.05.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.10.2023 передати на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Волковицька

Судді С. К. Могил

О. В. Случ