Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.2023 м. Івано-ФранківськСправа № 909/789/23
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Скапровської І. М.

Секретар судового засідання Матіяш М. П.

За участю: представника позивача Бульби О. М.,

представника відповідача Шевченка К. Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: АТ "Оріана", вул. Євшана, буд. 9, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77304

до відповідача: ТОВ "Еко Лімниця", вул. Санаторна, буд. 3 А, с. Вістова, Калуський район, Івано-Франківська область,77351

про визнання права власності на будівельні матеріали, що є частиною об`єкту не завершеного будівництвом профілакторію "Світанок" а саме: плити перекриття ПК 63.12.8 (розміром 6280х1190х220) у кількості 56 штук, фундаментні блоки ФБС 24-4-6 (розміром 2380х580х400) у кількості 72 штуки, що знаходяться на земельній ділянці, кадастровий номер :01:003:0121, за адресою: Івано-Франківська область, Калуський район, с. Вістова та стягнення судових витрат,

встановив, що АТ "Оріана" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ТОВ "Еко Лімниця" про визнання права власності на будівельні матеріали, що є частиною об`єкту не завершеного будівництвом профілакторію "Світанок", а саме: плит перекриття ПК 63.12.8 (розміром 6280х1190х220) у кількості 56 штук, фундаментних блоків ФБС 24-4-6 (розміром 2380х580х400) у кількості 72 штуки, що знаходяться на земельній ділянці, кадастровий номер :01:003:0121, за адресою: Івано-Франківська область, Калуський район, с. Вістова та стягнення судових витрат.

В обґрунтування позову товариство вказало на те, що вказані будівельні матеріали є елементами не завершеного будівництвом профілакторію "Світанок", будівництво якого здійснювалось АТ "Оріана" і право власності на яке, всупереч вимогам Конституції України, ЦК України не визнається ТОВ "Еко Лімниця", тобто товариством, на земельній ділянці якого перебувають будівельні матеріали, що є предметом даного позову.

В підтвердження вказаного надав суду копії: наказу АТ "Оріана" №71-к від 28.04.2023, витягу з ЄДРПОУ щодо позивача, протоколу №25/2023 засідання наглядової ради АТ "Оріана" від 18.04.2023, протоколу №11 позачергових загальних зборів ВАТ "Оріана" від 08.11.2018, статуту АТ "Оріана" 2018 р., акту на право користування землею, акту приймання-передачі державного майна - ЦМК бази відпочинку "Вістова", яка не включена до статутного фонду ВАТ "Оріана", що передається з державної власності у власність територіальної громади с. Вістова від 19.03.2004, інвентаризаційний опис основних засобів бази відпочинку "Вістова", листа вих. №101 від 02.04.2004, листа-прохання вих.№117 від 22.04.2004, висновку №743 про вартість незавершеного будівництва профілакторію "Світанок", яке знаходиться в с. Вістова Калуського району Івано-Франківської області та належить на момент оцінки ВАТ "Оріана" від 01.06.2004, довідки вих. №219 від 15.06.2004, звіту про оцінку незавершеного будівництвом клубно-столового та водогрязелікувального корпусів 2006, акту огляду об`єкта незавершеного будівництва профілакторій "Світанок" від 02.10.2018, інвентаризаційного опису незавершеного будівництва АТ "Оріана" за 2020, довідки від 24.07.2023 №934, заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення №286 від 24.03.2023, ухвали Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області у справі №345/1457/23 від 03.04.2023, акту №1 інвентаризації від 01.06.2023 з фотографіями, звіту №017-06/23 про незалежну оцінку вартості бетонних конструкцій, інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.06.2023.

За наслідками розгляду позову, суд відкрив провадження у справі та призначив підготовче засідання на 28.09.2023.

Відповідач щодо позову заперечив, вказав на те, що право на спірні будівельні матеріали набув на підставі чинних правочинів. Так, зокрема, вказав на те, що плити перекриття та фундаментні блоки увійшли в ЦМК бази відпочинку "Вістова", який переданий ВАТ "Оріана" з державної власності територіальній громаді с. Вістова 19.03.2004 року і, як наслідок, Вістівська сільська рада зареєструвала право комунальної власності на передане майно, відчужила ПП "ІСТ-ВЕСТ" 01.07.2005, а в подальшому, майно набуте відповідачем на підставі рішення учасника товариства №2/12/2021 від 09.12.2021 про внесення в статутний капітал ТОВ "Еко Лімниця".

Відповідач також вказав на те, що право позивача на будівельні матеріали не підтверджено жодними доказами, обраний спосіб захисту є неефективним і таким, що суперечить позиції ВП ВС викладених у постановах, що винесені у справах №19/028-10/13 від 30.06.2020 та №925/642/19 від 02.02.2021. Будівельні матеріали знаходяться на земельній ділянці, яка є у власності відповідача, а, відповідно, твердження позивача про те, що спірні будівельні матеріали є його власністю, є безпідставними.

В підтвердження викладеного надав суду копії: листа про надання інформації від 30.03.2023 №5178, акту приймання - передачі державного майна ЦМК база відпочинку "Вістова" від 19.03.2004, рішення Вістівської сільської ради від 27.08.2004, свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.06.2005, договори купівлі - продажу від 01.07.2005, 09.01.2009, договір купівлі - продажу земельної ділянки від 15.04.2009, державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №558105, акту приймання-передачі нерухомого майна від 21.12.2021, акту попереднього огляду нерухомого майна, що вноситься до статутного капіталу ТОВ "Еко Лімниця" від 09.12.2021, рішення учасника №2/12/2021 ТОВ "Водограй ЛТД" від 09.12.2021, рішення засновників ТОВ "Еко Лімниця" від 10.12.2021, витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.12.2021, інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.06.2023.

28.09.2023, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 26.10.2023.

Судом неодноразово оголошувались перерви у судових засіданнях.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд вважає, що позов слід задоволити.

При цьому суд врахував наступне.

Предметом позову є визнання права на будівельні матеріали.

Підставою позову є невизнання вказаного права відповідачем і його оспорення в судовому порядку (справа №909/584/23).

Отже, доведенню підлягає об`єктивне порушення права і протиправність дій відповідача.

Позивач є товариством, засновником якого є Фонд державного майна України (рішення від 29.12.1995) і яке перебувало в процедурі банкрутства з 18.09.2002 по липень 2018, а, відповідно, правове регулювання питань власності та іншого розпорядження майном здійснювалось з урахуванням, зокрема, Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом" в редакції, чинній на момент відкриття провадження у справі про банкрутство (ухвала від 18.09.2002, що винесена у справі №Б-7-11/283-13/43-23/19).

Так, вказаним законом передбачено особливий порядок розпорядження керівником майном боржника, зокрема, погодження керівником або органом управління боржника, розпорядження таким майном (передача в оренду, заставу, іншим чином) з розпорядником майна. Розпорядник майна ВАТ "Оріана" призначений судом 14.11.2002 і діяв до введення процедури санації (16.06.2010), тобто у проміжок часу, протягом якого відбувалась передача майна цілісного майнового комплексу бази відпочинку "Вістова", що передано з державної власності у власність територіальної громади с. Вістова 19.03.2004 і за наслідками передачі якого, в подальшому, право власності, як стверджує відповідач, набув саме він, а, відповідно, саме він заперечує право власності АТ "Оріана" на будівельні матеріали, які є предметом спору.

Отже, з урахуванням викладеного, ухвал суду від 04.06.2003, 25.10.2004, що винесені у справі №Б-7-11/283-13/43-23/19 про забезпечення вимог кредиторів ВАТ "Оріана", розпорядження майном боржника в період з листопада 2002 року по червень 2010 року, тобто період процедури розпорядження майном ВАТ "Оріана", могло здійснюватись виключно за погодженням з розпорядником майна боржника.

В матеріалах справи відсутні документи, які би підтверджували у встановленому законодавством порядку передачу, а, відповідно, і набуття в подальшому відповідачем права на предмет спору, зокрема, плити перекриття та фундаментні блоки.

Навпаки, з листування та інших документів (листи голови правління ВАТ "Оріана" від 02.04.2004 за вих №101; від 22.04.2004 за вих №117; висновку за №743 від 01.06.2004 про вартість не завершеного будівництвом профілакторію "Світанок"; довідки ВАТ "Оріана" від 15.06.2004 за вих №219; акту огляду об`єкта незавершеного будівництва профілакторію "Світанок", який знаходиться за адресою с. Вістова Калуського району від 02.10.2018; інвентаризаційного опису незавершеного будівництва станом на 30.09.2020) встановлено те, що позивач презюмував можливість реалізації, оцінки не завершеного будівництвом профілакторію "Світанок", що складалось з спірного майна, як майна, яке належить державі, управління яким здійснюється ФДМУ, як органом управління та засновником позивача.

Право власника майна пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, закріплено в ст. 392 ЦК України.

Майном, як особливим об`єктом, зокрема, вважаються окрема річ, сукупність речей (ст. 190 ЦК України).

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованою законом від 17.07.97 №475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном. відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів, або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Правомочність володіння розуміють, як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс тощо).

Правомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання.

Правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т. ін.).

Згідно з ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства.

Статтею 79 ГПК України передбачено те, що наявність обставини, на яку сторона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене, відсутність у відповідача доказів набуття права на предмет спору, а, відповідно, не доведення підставності заперечень щодо прав позивача на плити перекриття і фундаментні блоки, які є саме частиною об`єкту не завершеного будівництвом профілакторію "Світанок", що розташований у с. Вістова Калуського району і яке не визнається і оспорюється відповідачем, позов є таким, що підлягає до задоволення.

Посилання відповідача на те, що позивачем невірно обраний спосіб захисту, судом не приймається, оскільки власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється.

Посилання відповідача на позиції ВП ВС викладені у постановах, що винесені у справах №19/028-10/13 від 30.06.2020 та №925/642/19 від 02.02.2021, судом не приймаються, оскільки вони зроблені за інших обставин, а, відповідно, і іншої доказової бази.

Судовий збір, відповідно до ст. 129 ГПК України, слід покласти на відповідача.

За наведених обставин, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст.86, 129, 236-238, 240, 241 Господарсько процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити.

Визнати за АТ "Оріана" () право власності на будівельні матеріали, що є частиною об`єкту не завершеного будівництвом профілакторію "Світанок", а саме: плити перекриття ПК 63.12.8 (розміром 6280х1190х220) у кількості 56 штук, фундаментні блоки ФБС 24-4-6 (розміром 2380х580х400) у кількості 72 штуки, що знаходяться на земельній ділянці, кадастровий номер :01:003:0121, за адресою: Івано-Франківська область, Калуський район, с. Вістова.

Стягнути з ТОВ "Еко Лімниця" (, вул. Санаторна, буд. 3 А, с. Вістова, Калуський район, Івано-Франківська область,77351) на користь АТ "Оріана" (, вул. Євшана, буд. 9, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77304) - 2 684 грн - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Апеляційну скаргу може бути подано до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 20.12.2023.

Суддя І. М. Скапровська