ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року

м. Київ

Cправа № 910/11141/21 (640/8532/20)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В.Г., суддів: Картере В. І., Огородніка К. М.

за участю секретаря судового засідання Багнюка І. І.,

учасники справи:

представник Головного управління ДПС у місті Києві, як відокремленого підрозділу ДПС - Гайдай В. М.

представник ТОВ "Арис-Юг" - Брижатий С. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві, як відокремленого підрозділу ДПС

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.08.2023

у складі колегії суддів: Полякова Б.М. (головуючий), Доманської М.Л., Остапенка О.М.

у справі № 910/11141/21 (640/8532/20)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Арис-Юг"

до Головного управління ДПС у м. Києві

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Шифердекер О.О.

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

в межах справи № 910/11141/21

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Арис-Юг"

про банкрутство

На розгляд суду постало питання юрисдикції спору про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень за позовом юридичної особи, відносно якої відкрито провадження у справі про банкрутство, до податкового органу.

ВСТАНОВИВ

Обставини справи

1. У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/11141/21 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Арис-Юг" (далі - ТОВ "Арис-Юг") про банкрутство на стадії процедури розпорядження майном, введеної ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2021.

2. До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося ТОВ "Арис-Юг" позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просило суд: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 24.01.2020 №2, № 2 та від 10.12.2020 № 2, видані Головним управлінням ДПС у м. Києві.

3. 15.02.2022 ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у м. Києві про закриття провадження у даній справі. Матеріали справи № 640/8532/20 за позовною заявою ТОВ "Арис-Юг" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень передано на розгляд Господарського суду міста Києва, в провадженні якого перебуває справа № 910/11141/21 про банкрутство ТОВ "Арис-Юг".

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

4. 05.06.2023 ухвалою Господарського суду міста Києва закрито провадження у справі № 910/11141/21(640/8532/20) за позовом ТОВ "Арис-Юг" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Шифердеккер О.О. про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень в межах справи № 910/11141/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Арис-Юг".

5. Ухвала прийнята на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України оскільки спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. Суд першої інстанції виходив з того, що податкове правопорушення (податкове повідомлення-рішення) напряму не пов`язане зі справою про банкрутство. Тому автоматичне віднесення до господарської юрисдикції таких спорів не узгоджується з принципом правової визначеності. Суд врахував висновки, які зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.04.2023 у справі № 320/12137/20.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

6. 22.08.2023 постановою Північного апеляційного господарського суду ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.06.2023 у справі № 910/11141/21 (640/8532/20) скасовано; справу за позовом ТОВ "Арис-Юг" до Головного управління ДПС у м. Києві, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Шифердекер О. О., про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень направлено за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.

7. Апеляційний господарський суд вказав, що відповідно до нового висновку Великої Палати Верховного Суду практика повернулась назад та тепер справа повинна розглядатись в адміністративному суді. Суд зазначив, що враховуючи те, що під час розгляду даної справи в адміністративному суді, остання не була закрита, а була передана до Господарського суду міста Києва, то така подія робить позитивну судову практику, отже справа має бути так само передана за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

8. 18.09.2023 Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС, звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій скаржник просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.08.2023 та залишити в силі ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.06.2023 у справі № 910/11141/21 (640/8532/20).

9. Підставою касаційного оскарження вказаної постанови апеляційного суду скаржник зазначає пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України та посилається на правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.04.2023 у справі № 320/12137/20, від 18.07.2023 у справі № 908/129/22 (908/1332/22). Стверджує. що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням процесуального права.

10. Скаржник стверджує, що вимоги платника податків, в тому числі після відкриття провадження у справі про його банкрутство, щодо оскарження податкових повідомлень-рішень підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу

11. Відзиву на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходило.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

12. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

13. Предметом розгляду справи № 910/11141/21 (640/8532/20) є позовні вимоги юридичної особи, відносно якої здійснюється провадження у справі про її банкрутство, до податкового органу про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

14. Місцевий господарський суд дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України. Апеляційний господарський суд скасував ухвалу суду першої інстанції та дійшов висновку про передачу справи за підсудністю адміністративного суду.

15. Оцінивши доводи касаційної скарга та здійснивши перевірку правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов наступних висновків.

16. Колегія суддів звертається до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 13.04.2023 у справі № 320/12137/20.

17. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вимоги платника податку (в тому числі й після відкриття провадження у справі про банкрутство та визнання його банкрутом з відкриттям щодо нього ліквідаційної процедури) про стягнення з контролюючого органу на користь позивача пені на суму бюджетної заборгованості з ПДВ згідно з пунктом 200.23 статті 200 ПК України, інфляційних втрат та річних процентів за характером і змістом відносин пов`язані саме з наявністю заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ, що унормовано приписами ПК України. Такі позовні вимоги стосуються насамперед перевірки законності дій суб`єкта владних повноважень, а при вирішенні спору про стягнення з бюджету пені, інфляційних втрат та річних процентів перед судом обов`язково постає питання щодо суми заборгованості з ПДВ, строк сплати такої заборгованості та тривалість прострочення. Наведене свідчить про публічно-правовий характер такого спору, а тому цей спір підлягає розгляду саме за правилами адміністративного судочинства.

18. Велика Палата Верховного Суду виходила з таких мотивів.

19. Банкрутством як різновидом процедур, що здійснюються в межах спеціалізації господарського судочинства, є судова процедура, яка регламентує правовідносини, що виникають внаслідок нездатності боржника відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів через процедури санації чи ліквідації, які визначені КУзПБ, введеним у дію з 21 жовтня 2019 року. Цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи, передбачаючи ряд процесуальних норм, які регулюють порядок здійснення судочинства у цих процедурах (відкриття провадження у справі про банкрутство, види судових рішень у банкрутстві та порядок їх оскарження тощо).

20. Особливістю провадження у справі про банкрутство є те, що врегулювання правовідносин неплатоспроможності боржника вимагає поєднання в одній процедурі як цивільних, так і адміністративних правовідносин щодо його майна (майнових прав) з метою якнайповнішого задоволення в ній вимог кредиторів - приватних осіб та контролюючих органів з грошовими вимогами до боржника у черговості, визначеній КУзПБ.

21. Аналіз змісту наведених приписів КУзПБ у взаємозв`язку з нормами статті 20 ГПК України дозволяє дійти висновку про те, що для віднесення справи до юрисдикції господарського суду, який розглядає справу про банкрутство, майнові вимоги мають бути безпосередньо пов`язані зі здійсненням провадження в такій справі, зокрема стосуватися визнання недійсними правочинів, учинених керуючим санацією (ліквідатором), визнання права власності на майно боржника, оскарження результатів аукціону з продажу майна боржника тощо.

22. До критеріїв визначення, чи підлягає розгляду у межах справи про банкрутство спір, стороною в якому є боржник, відносяться також такі умови, за яких вирішення спору: стосується питання щодо формування активів боржника (майно, майнові права); впливає на суб`єктний склад сторін та учасників у справі про банкрутство, їхні права, інтереси та (або) обов`язки.

23. Водночас, регламентація процесуальних відносин нормами матеріального права без об`єктивної необхідності створює перешкоди для належної реалізації принципу правової визначеності, що має об`єктивні ризики при правозастосуванні.

24. Правила визначення юрисдикції визначає насамперед процесуальний кодекс (ГПК України, КАС України), а не кодекс з консолідованими нормами матеріального права, яким є КУзПБ.

25. Спеціальними нормами, що визначають юрисдикцію господарських судів, є приписи саме частини першої статті 20 ГПК України, пунктом 8 якої прямо передбачено, що не відносяться до юрисдикції господарських судів спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до ПК України, а також спори про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених ПК України.

26. Ураховуючи сутність і правову природу спірних правовідносин, приписи процесуального закону мають превалюючу дію при розв`язанні колізій щодо обрання належної судової юрисдикції.

27. ЄСПЛ у рішенні від 12 липня 2001 року у справі "Феррадзіні проти Італії" (Ferrazzini v. Italy), заява № 44759/98, указав, що податкові питання і досі становлять частину основного пакета прерогатив державних органів. При цьому відносини між платником податків та податковим органом і далі мають переважно публічний характер. Суд вважає, що податкові спори виходять за межі сфери цивільних прав та обов`язків, незважаючи на матеріальні наслідки, які вони обов`язково створюють для платника податків (пункт 29).

28. Слід також зазначити, що у постанові від 01.11.2023 у справі № 908/129/22 (908/1333/22), проблемним питанням у якій справі було визначення юрисдикції податкових спорів, стороною в яких є платник податків щодо якого порушено справу про банкрутство у межах справ про банкрутство, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для відступу від висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.04.2023 у справі № 320/12137/20.

29. Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду, встановивши порушення правил юрисдикції господарських судів, дійшла висновку про закриття провадження у справі відповідно до пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України.

30. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

31. У цій справі, суд першої інстанції, встановивши, що предметом позовних вимог позивача, відносно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, є визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, виданих Головним управлінням ДПС у місті Києві, що свідчить про публічно-правовий характер такого спору, а тому цей спір підлягає розгляду саме за правилами адміністративного судочинства правомірно застосував положення пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України та закрив провадження у справі № 910/11141/21 (№ 640/8532/20).

32. Верховний Суд також зауважує, що судом першої інстанції вірно враховано висновки, Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13.04.2023 у справі № 320/12137/20, які також узгоджуються із висновками Великої Палати Верховного Суду від 01.11.2023 у справі № 908/129/22 (908/1333/22).

33. Водночас, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та направлячи справу № 910/11141/21 (640/8532/20) до суду адміністративної юрисдикції, апеляційний господарський суд керувався, зокрема, висновком Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 607/6254/15-ц, де вказано, що захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача.

34. У справі № 607/6254/15-ц за позовом фізичної особи до ДП "Укрветсанзавод" про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, визнання недійсним запису в трудовій книжці про звільнення з роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, затримки видачі трудової книжки та виплати належних сум при звільненні, стягнення заборгованості із заробітної плати з нарахуванням компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати та відшкодування моральної шкоди, Велика Палата дійшла висновку про передачу матеріалів справи № 607/6254/15-ц до Господарського суду міста Києва, на розгляді якого перебуває справа № 910/6968/16 про банкрутство Державного підприємства "Укрветсанзавод".

35. При цьому, у справі № 607/6254/15-ц наведено висновок, відповідно до якого що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

36. Тобто, фактично застосовано норми статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, на відміну від висновків Великої Палати Верховного Суду від 13.04.2023 у справі № 320/12137/20, де навпаки, вказано, що публічно-правовий спір за вимогами платника податків не підсудний господарському суду, в провадженні якого перебуває справа про його банкрутство.

37. Водночас, у цій справі № 910/11141/21 (640/8532/20) суд апеляційної інстанції не вказав норму процесуального права, якою керувався чи якою передбачено вчинену ним процесуальну дії з передачі справи до суду іншої юрисдикції.

38. Колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що у цій справі № 910/11141/21 (640/8532/20) суд першої інстанції правильно застосовано положення пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України, натомість суд апеляційної інстанції помилково скасував законне та обґрунтоване судове рішення місцевого господарського суду.

39. Однак, судом першої інстанції залишено поза увагою положення частини другої статті 231 ГПК України, відповідно до якої, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

40. Зі змісту резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 05.06.2023 вбачається, що судом першої інстанції не було роз`яснено позивачеві, що розгляд справи відноситься до юрисдикції адміністративного суду.

41. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

42. Відповідно до частини четвертої статті 311 Господарського процесуального кодексу України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

43. У звязку з викладеним, Верховний Суд вважає за необхідне змінити резолютивну частину ухвали Господарського суду міста Києва від 05.06.2023 у справі № 910/11141/21 (640/8532/20), доповнивши пунктом 3 наступного змісту: "Роз`яснити позивачеві, що розгляд справи відноситься до юрисдикції адміністративного суду".

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

44. Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 3 частини першої статті 308, статтею 311 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, прийнята у справі постанова суду апеляційної інстанції скасуванню, зміною резолютивної частину ухвали Господарського суду міста Києва від 05.06.2023 шляхом доповнення, а в решті ухвалу суду першої інстанції слід залишити в силі.

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 3 частини першої статті 308, статтею 311, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві, як відокремленого підрозділу ДПС задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.08.2023 у справі № 910/11141/21 (640/8532/20) скасувати.

3. Змінити резолютивну частину ухвали Господарського суду міста Києва від 05.06.2023 у справі № 910/11141/21 (640/8532/20), доповнивши її пунктом 3 наступного змісту: "Роз`яснити позивачеві, що розгляд справи відноситься до юрисдикції адміністративного суду".

4. В решті ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.06.2023 у справі № 910/11141/21 (640/8532/20) залишити в силі.

5. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді В. Картере

К. Огороднік