ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2023 р. Справа№ 920/1064/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Коротун О.М.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання : Шевченко Н.А.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: Монукало Л.І.,

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Заїки Алли Миколаївни

на додаткове рішення Господарського суду Сумської області від 04.10.2023 року

у справі №920/1064/21 (суддя В.Л. Котельницька)

за заявою Фізичної особи-підприємця Заїки Алли Миколаївни

про ухвалення додаткового рішення

за позовом Фізичної особи-підприємця Заїки Алли Миколаївни

до Акціонерного товариства «Сумиобленерго»

про визнання протиправних дій, зобов`язання вчинити відповідні дії та стягнення 121428,48 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Заїка Алла Миколаївна (далі - позивач) звернулась до Господарського суду Сумської області з позовом до Акціонерного товариства «Сумиобленерго» (далі - відповідач) про визнання протиправними дії відповідача щодо одностороннього з 28.09.2020 року відключення електроустановки та припинення надання послуг з розподілу електричної енергії на об`єкті кафе-дискотека, розташованому по вул. Воскресенській, 14 в м. Суми у відповідності до умов договору про постачання електричної енергії №1853 від 03.06.2004 року; зобов`язання відповідача поновити надання послуг з розподілу електричної енергії на об`єкті кафе-дискотека, розташованому по вул. Воскресенській, 14 в м. Суми у відповідності до умов договору про постачання електричної енергії №1853 від 03.06.2004; стягнення з відповідача на користь позивача передбачену договором про постачання електричної енергії №1853 від 03.06.2004 року штрафну санкцію за порушення договірного зобов`язання у розмірі двократної вартості недовідпущеної електричної енергії в сумі 121428,44 грн; стягнення з відповідача понесені позивачем судові витрати у вигляді сплачених сум судового збору та витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

05.01.2022 року до суду першої інстанції надійшла заява про збільшення позовних вимог (вх №39/22), згідно якої позивач просив: збільшити позовні вимоги на суму 36390,68 грн та стягнути з відповідача передбачену договором про постачання електричної енергії №1853 від 03.06.2004 року штрафну санкцію за порушення договірного зобов`язання у розмірі двократної вартості недовідпущеної електричної енергії в сумі 183280,25 грн за період з 19.11.2021 року по 04.01.2022 року.

Рішенням від 14.06.2022 року у справі №920/1064/21, залишеним в силі постановами Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2023 року та Верховного Суду від 08.06.2023 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Акціонерного товариства «Сумиобленерго» щодо одностороннього з 28.09.2020 року відключення електроустановки та припинення надання послуг Фізичній особі-підприємцю Заїки Аллі Миколаївні з розподілу електричної енергії на об`єкті кафе-дискотека, розташованому по вул. Воскресенській, 14 в м. Суми; зобов`язано Акціонерне товариство «Сумиобленерго» поновити Фізичній особі-підприємцю Заїки Аллі Миколаївні надання послуг з розподілу електричної енергії на об`єкті кафе-дискотека, розташованому по вул. Воскресенській, 14 в м. Суми; в іншому відмовлено; стягнуто з Акціонерного товариства «Сумиобленерго» на користь Фізичної особи-підприємця Заїки Алли Миколаївни 4540,00 грн витрат по сплаті судового збору.

17.06.2022 року позивачем подана заява про ухвалення додаткового судового рішення (вх №1169 від 17.06.2022 року), відповідно до якої позивач просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Акціонерного товариства Сумиобленерго на користь Фізичної особи-підприємця Заїки Алли Миколаївни понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу адвоката в загальній сумі 27000,00 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду Сумської області від 04.10.2023 року стягнуто з Акціонерного товариства «Сумиобленерго» на користь Фізичної особи-підприємця Заїки Алли Миколаївни 8 066,67 грн витрат на правничу допомогу.

Не погодившись з прийнятим додатковим рішенням суду, Фізична особа-підприємць Заїка Алла Миколаївна звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити додаткове рішення Господарського суду Сумської області від 04.10.2023 року у справі №920/1064/21, а саме: розподілити судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 27 000,00 грн у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд Сумської області, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального права, зокрема, ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Так, судові витрати у сумі 27000,00 грн на професійну правничу допомогу підлягали розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Проте, за твердженням представника скаржника суд першої інстанції у оскаржуваному додатковому рішенні поклав на себе доведення не співмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Розмір судових витрат у сумі 27000,00 грн не є надмірним та завищеним, оскільки відповідає як принципам матеріального (договірного) права, так і процесуального права, що відповідає правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду по справі №922/445/19.

Згідно із витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.11.2023 року справу №920/1064/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Майданевич А.Г., Коротун О.М.

Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за скаргою Фізичної особи-підприємця Заїки Алли Миколаївни на додаткове рішення Господарського суду Сумської області від 04.10.2023 року у справі № 920/1064/21 своєю ухвалою від 09.11.2023 року.

24.11.2023 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого відповідач просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення господарського суду без змін.

Крім того, представник відповідача у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема зазначив, що у позовній заяві позивач повідомляє, що понесла чи планує понести витрати в сумі 15000,00 грн, проте у заяві про ухвалення додаткового рішення вказує вже 27000,00 грн, що значно перевищує попередньо заявлену суму, а тому су суду були підстави для зменшення заявленої суми.

Відповідач погоджується з висновком суду першої інстанції, що час витрачений адвокатом на вивчення матеріалів справи та складання процесуальних документів по справі №920/1064/21 є значно завищений, враховуючи складність справи.

При цьому, представник відповідача вказав, що у суд першої інстанції задовольнив лише дві вимоги із заявлених трьох.

Представник відповідача в судовому засіданні 13.12.2023 року Північного апеляційного господарського суду заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні, рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін.

Представник скаржника в судове засідання 13.12.2023 року Північного апеляційного господарського суду не прибув. Про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням № 32940503 (наявне в матеріалах справи).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000 року у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 року у справі "Красношапка проти України").

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до вимог ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Клопотання про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст. 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Стаття 16 Господарського процесуального кодексу України закріплює за учасниками справи право на користування правничою допомогою.

Відповідно до ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За приписами ст.ст. 123, 126 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

За змістом ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Як вбачається з матеріалів справи, представником Фізичної особи-підприємця Заїки Алли Миколаївни на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу надано: договір про надання професійної правничої допомоги від 01.09.2021 року №б/н, укладений між ФОП Заїка А.М. та адвокатом Ясинок М.М.; акт про отримання професійної правничої допомоги від 27.09.2021 року на засвідчення факту надання адвокатом та прийняття позивачем правничої допомоги відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги від 27.09.2021 року; квитанцію від 27.09.2021 року №б/н про сплату послуг адвоката за договором від 01.09.2021 року в сумі 15000,00 грн; договір про надання професійної правничої допомоги від 04.11.2021 року №б/н, укладений між ФОП Заїка А.М. та адвокатом Ясинок М.М.; акт про отримання професійної правничої допомоги від 04.11.2021 року на засвідчення факту надання адвокатом та прийняття позивачем правничої допомоги відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги від 04.11.2021 року; квитанцію від 04.11.2021 року №б/н про сплату послуг адвоката за договором від 04.11.2021 року в сумі 5000,00 грн; договір про надання професійної правничої допомоги від 19.11.2021 року №б/н, укладений між ФОП Заїка А.М. та адвокатом Ясинок М.М.; акт про отримання професійної правничої допомоги від 19.11.2021 року на засвідчення факту надання адвокатом та прийняття позивачем правничої допомоги відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги від 19.11.2021 року; квитанцію від 19.11.2021 року №б/н про сплату послуг адвоката за договором від 19.11.2021 року в сумі 4000,00 грн; договір про надання професійної правничої допомоги від 10.01.2022 року №б/н, укладений між ФОП Заїка А.М. та адвокатом Ясинок М.М.; акт про отримання професійної правничої допомоги від 10.01.2022 на засвідчення факту надання адвокатом та прийняття позивачем правничої допомоги відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги від 10.01.2022 року; квитанцію від 10.01.2022 №б/н про сплату послуг адвоката за договором від 10.01.2022 в сумі 3000,00 грн; розрахунок вартості гонорару адвоката за надану професійну правничу допомогу у господарській справі №920/1064/21, яка перебуває у провадженні Господарського суду Сумської області на суму 27000,00 грн; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 27.11.2009 року №301 видане на ім`я громадянина Ясинок Миколи Михайловича.

Так, позивач у відповідності до п. 4.2 договорів про надання професійної правничої допомоги просив суд першої інстанції покласти понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у сумі 27000,00 грн грн на відповідача.

Так, відповідно до акту від 27.09.2021 року № б/н про отримання професійної правничої допомоги, надані послуги з правової допомоги адвоката включають в себе:

- вивчення наданих позивачем документів, формування правової позиції та вибір способу захисту прав позивача, які були порушені Акціонерним товариством «Сумиобленерго» внаслідок невиконання умов договору про постачання електричної енергії № 1853 від 03.06.2004 року (витрачений час - 10 годин), вартість наданих послуг (гонорар) 7000,00 грн;

- складання проекту позовної заяви до Господарського суду Сумської області (відповідач -Акціонерне товариство «Сумиобленерго») (витрачений час - 8 годин), вартість наданих послуг (гонорар) 8000,00 грн.

Загальні витрати часу адвоката на надання професійної правничої допомоги позивачу склали 18 годин. Всього до сплати 15000,00 грн.

Відповідно до акту від 04.11.2021 року № б/н про отримання професійної правничої допомоги, надані послуги з правової допомоги адвоката включають в себе:

- складання проекту відповіді на відзив, поданий Акціонерним товариством «Сумиобленерго» у господарській справі №920/1064/21 (витрачений час - 5 годин), вартість наданих послуг (гонорар) 5000,00 грн.

Загальні витрати часу адвоката на надання професійної правничої допомоги позивачу склали 5 годин. Всього до сплати 5000,00 грн.

Відповідно до акту від 19.11.2021 року № б/н про отримання професійної правничої допомоги, надані послуги з правової допомоги адвоката включають в себе:

- складання проекту додаткових пояснень ФОП Заїка А.М. у господарській справі №920/1064/21 (витрачений час - 4 години), вартість наданих послуг (гонорар) 4000,00 грн.

Загальні витрати часу адвоката на надання професійної правничої допомоги замовнику склали 4 години. Всього до сплати 4000,00 грн;

Відповідно до акту від 10.01.2022 року № б/н про отримання професійної правничої допомоги, надані послуги з правової допомоги адвоката включають в себе:

- складання проекту додаткових письмових пояснень ФОП Заїка А. М. у господарській справі № 920/1064/21, (витрачений час - 3 години), вартість наданих послуг (гонорар) 3000,00 грн.

Загальні витрати часу адвоката на надання професійної правничої допомоги позивачу склали 3 години. Всього до сплати 3000,00 грн.

Відповідно до розрахунку вартості гонорару адвоката за надану професійну правничу допомогу у господарській справі №920/1064/21, яка перебуває у провадженні Господарського суду Сумської області, в якому зазначений увесь перелік робіт, вартість наданих послуг адвоката позивачу складала 27000,00 грн.

Дослідивши зазначені докази, колегія суддів вважає їх достатніми для підтвердження факту надання адвокатом професійної правничої допомоги.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "East/WestAllianceLimited" проти України (заява № 19336/04, п. 269) визначено, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Як вбачається з матеріалів справи, представник відповідача скористувався своїм правом та подав до суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №910/1064/21, в яких, зокрема, зазначив, що визначений адвокатом обсяг часу, що був витрачений на виконання адвокатських робіт у справі, що є предметом судового розгляду, а саме: 30 годин, є значно завищеним і неспівмірним із обсягом фактично виконаних дій у цій справі.

При цьому, представник відповідача в вищевказаній заяві звернув увагу що суд задовольнив лише дві вимоги заявниці із заявлених трьох.

З огляду на викладене, та враховуючи вищевказане клопотання, колегія суддів критично оцінює твердження скаржника, що суд першої інстанції у оскаржуваному додатковому рішенні поклав на себе доведення не співмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19.

За приписами ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст.129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Разом з цим, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України). Така правова позиція викладена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 року, Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 05.11.2019 року у справі № 908/2348/18.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі/West Alliance Limited проти України від 23.01. 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 року у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з гонораром успіху. ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що за наявності угод, які передбачають гонорар успіху, ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22.02.2005 року у справі Пакдемірлі проти Туреччини (Pakdemirli v. Turkey, заява №35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала гонорар успіху у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).

Отже, для встановлення розумного розміру наданих послуг адвоката слід надати належну правову оцінку договору у сукупності з іншими доказами, складністю справи та виконання адвокатом робіт (наданих послуг), витраченим часом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконання робіт, ціною позову та (або) значення справи. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У даному випадку суд враховує такі критерії визначення розміру витрат на правову допомогу: категорію справи, яка не є складною; той факт, що підготовка позову не зайняла великого обсягу правових знань та часу у кваліфікованого юриста (адвоката); обсяг виконаної роботи під час розгляду справи, яка не вимагала значних витрат часу та вмінь для формування правової позиції, часткове задоволення позовних вимог.

Отже, з метою дотримання критерію розумності, співмірності між обсягом роботи, проведеної адвокатом та заявленими витратами, здійсненими на оплату адвокатських послуг, суд першої інстанції доцільно встановив, що адвокатом завищено час, за який ним були надані послуги позивачу, а саме:

- за договором від 01.09.2021 року та актом від 27.09.2021 року на послугу з вивчення наданих позивачем документів, формування правової позиції та вибір способу захисту прав позивача раціональним суд вважає витрачений час не 10 годин, а 3 години, у зв`язку з чим вартість наданої послуги складає 2100,00 грн;

- за договором від 01.09.2021 року та актом від 27.09.2021 року на послугу зі складання проекту позовної заяви раціональним суд вважає витрачений час не 8 годин, а 3 години, у зв`язку з чим вартість наданої послуги складає 3000,00 грн;

- за договором від 04.11.2021 року та актом від 04.11.2021 року на послугу зі складання проекту відповіді на відзив раціональним суд вважає витрачений час не 5 годин, а 3 години, у зв`язку з чим вартість наданої послуги складає 3000,00 грн;

- за договором від 19.11.2021 року та актом від 19.11.2021 року на послугу зі складання проекту додаткових пояснень раціональним суд вважає витрачений час не 4 годин, а 2 години, у зв`язку з чим вартість наданої послуги складає 2000,00 грн;

- за договором від 10.01.2022 року та актом від 10.01.2022 року на послугу зі складання проекту додаткових письмових пояснень раціональним суд вважає витрачений час не 3 годин, а 2 години, у зв`язку з чим вартість наданої послуги складає 2000,00 грн.

Таким чином, розмір витрат позивача на оплату послуг адвоката в сумі 12100,00 грн, з розрахунку виконаної адвокатом роботи.

Враховуючи викладене та беручи до увагу, що рішенням суду у справі №910/1064/23 позов Фізичної особи-підприємця Заїки Алли Миколаївни задоволено частково, враховуючи обставини даної справи, предмет та підстави позовних вимог, погоджений між клієнтом та адвокатом розмір гонорару, наявність заперечень відповідача щодо заявленої позивачем суми витрат на правничу допомогу, колегія суддів не вбачає порушень норм законодавства при задоволенні заяви позивача про розподіл судових витрат та стягнення з відповідача відповідних витрат у розмірі 8066,67 грн (12100,00 грн / 3 * 2 =8066,67 грн) , і вважає, що присуджений до стягнення їх розмір відповідає критеріям справедливості, пропорційності та верховенства права, є співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатами роботами (наданими послугами), обсягом наданих послуг та виконаних робіт.

Твердження скаржника, що судові витрати у сумі 27000,00 грн на професійну правничу допомогу підлягали розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, є безпідставним та спростовується висновками суду, зокрема розподіл витрат на правничу допомогу було здійснено з врахуванням часткового задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 року від №640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19 року тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає інші посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі додаткового рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Саме лише прагнення скаржника ще раз розглянути та оцінити ті самі обставини справи і докази в ній не є достатньою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду додаткового рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86, 269 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Заїки Алли Миколаївни на додаткове рішення Господарського суду Сумської області від 04.10.2023 року у справі №920/1064/21 залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду Сумської області від 0410.2023 року у справі №920/1064/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи №920/1064/21 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Коротун

А.Г. Майданевич

Дата складення повного тексту 18.12.2023 року.