ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.12.2023м. СумиСправа № 920/1020/22

Господарський суд Сумської області у складі судді Джепи Ю.А., за участю секретаря судового засідання Павлючок І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/1020/22 у порядку загального позовного провадження

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» (вул. Друга Залізнична, буд. 10, м. Суми, 40030, ідентифікаційний код 33698892)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Пенсіон - ЮА» (вул. Туукрі, 19-315, м. Таллін, район Кесклінн, 101, Хар`юський повіт, Естонська республіка, реєстраційний код 12973707)

про стягнення 94 423, 06 грн

за участю представників сторін:

позивача - Шаповал С.В.,

відповідача: Кушнарьов Є.І.,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій (з врахуванням заяв про зменшення позовних вимог) просить суд стягнути з відповідача 93 236, 75 грн (дев`яносто три тисячі двісті тридцять шість гривень сімдесят п`ять копійок) за постачання гарячої води; 1 153, 92 грн (одна тисяча сто п`ятдесят три гривні дев`яносто дві копійки) за постачання теплової енергії (централізоване опалення); 17, 05 грн (сімнадцять гривень п`ять копійок) плати за абонентське обслуговування ТЕ, 15, 34 грн (п`ятнадцять гривень тридцять чотири копійки) плати за абонентське обслуговування ПГВ та витрати зі сплати судового збору.

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 07.12.2022 справу № 920/1020/22 розподілено для розгляду судді Джепі Ю.А.

08.12.2022 представник позивача подав клопотання про витребування доказів № 4662 від 06.12.2022 (Вх №3101 від 08.12.2022), в якому просив суд витребувати у Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради (м. Суми, вул. Горького, 21) інформацію щодо зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_3 за період з 01.01.2018 по 30.09.2022 з зазначенням їх прізвища, ім`я, по-батькові особи, дати реєстрації та дати зняття з реєстрації.

Ухвалою суду від 12.12.2022 позовну заяву залишено без руху.

23.12.2022 позивач звернувся до суду з заявою № 5283 від 23.12.2022 (Вх. №6168 від 23.12.2022), у якій подав докази усунення недоліків на виконання попередньої ухвали.

Ухвалою від 27.12.2022 у справі № 920/1020/22 судом постановлено прийняти позовну заяву та клопотання представника позивача про витребування доказів до розгляду та відкрити провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначити підготовче засідання та розгляд клопотання представника позивача про витребування доказів у судове засідання на 14.02.2023, 12:30.

Протокольною ухвалою від 14.02.2023 судом постановлено продовжити строк підготовчого провадження. Також у підготовчому засіданні 14.02.2023 судом оголошено перерву до 02.03.2023, 10:30.

Ухвалою від 15.02.2023 у справі № 920/1020/22 судом постановлено повідомити відповідача про дату, час і місце підготовчого засідання, призначеного на 02.03.2023, 10:30.

Представником відповідача подано заяву від 21.02.2023 б/н про застосування строку позовної давності до вимоги про стягнення заборгованості за постачання гарячої води (Вх. №701 від 27.02.2023), в якій просив застосувати строк позовної давності та відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за постачання гарячої води у розмірі 113 717, 44 грн.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Пенсіон - ЮА» подано до суду відзив від 21.02.2023 б/н (Вх. №1197/23 від 27.02.23), в якому проти позовних вимог заперечує та зазначає про безпідставність нарахування вартості послуг з постачання гарячої води за період з березня 2018 року по червень 2019 року без урахування показів приладів обліку. Стосовно заборгованості за послугу з централізованого опалення у розмірі 2 255,82 грн за листопад - грудень 2021 року представник відповідача зазначає, що за указаний період відповідач не був власником цієї квартири. Щодо стягнення 34,10 грн плати за абонентське обслуговування ТЕ; 30,68 грн за абонентське обслуговування ПГВ та 35,91 грн за функціонування ГПВ, як зазначає представник відповідача, позивачем не надано доказів фактичного надання цих послуг та не зазначено їх вартості та періоду надання.

У відзиві відповідач вказує, що 16.03.2020 направлено позивачеві заяву про здійснення перерахунку за послугу з гарячого водопостачання за період з 01.10.2017 по 01.08.2019, проте листом від 08.04.2022 № 1945 позивач повідомив відповідача про відсутність підстав для здійснення перерахунку. 27.08.2020 відповідачем підписано та направлено позивачеві договір від 01.06.2020 № 5298 про надання послуг з централізованого опалення з протоколом розбіжностей від 27.08.2020 № 1, у якому відповідач просив відкрити окремий особовий рахунок та зазначив, що в квартирі відсутні зареєстровані особи. 30.11.2021 відповідачем продано указану квартиру, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири. 17.10.2022 відповідачем отримано від позивача вимогу від 05.10.2022 № 3948 про сплату заборгованості в сумі 116 059,67 грн.

На підставі наведеного представник відповідача зазначає, що позивачем не надано суду належних та достовірних доказів на підтвердження позовних вимог, не обґрунтовано нарахування послуг по кількості осіб, оскільки у квартирі встановлений лічильник гарячого водопостачання та не доведено на яку кількість осіб проведено нарахування, а фактичне надання послуг підтверджується позивачем лише виписаними рахунками та оборотною відомістю. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Крім того представник відповідача у відзиві зазначає, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом цієї справи складають: 6000,00 грн за підготовку відзиву; 2000,00 грн за підготовку заяви про застосування позовної давності та 1500,00 грн за участь у кожному судовому засіданні.

Представником відповідача надіслано до суду заяву від 21.02.2023 б/н (вх. № 700 від 27.02.2023) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою від 28.02.2023 у справі № 920/1020/22 судом постановлено задовольнити заяву представника відповідача від 21.02.2023 б/н (вх. № 700 від 27.02.2023) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів; провести судове засідання, призначене на 02.03.2023, 10:30 за участі представника відповідача - Кушнарьова Є.І. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у підсистемі відеоконференцзв`язку ЄСІТС за посиланням на офіційному веб-порталі "Судова влада України" https://vkz.court.gov.ua.

02.03.2023 представником позивача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи № 1309 від 02.03.2023 (Вх. № 1299 від 02.03.2023).

У підготовчому засіданні 02.03.2023 судом оголошено перерву до 04.04.2023, 12:00.

30.03.2023 представником позивача подано до суду письмові заперечення від 27.03.2023 № 1812 (вх. № 1995/23 від 30.03.23) на заяву про застосування позовної давності, де просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та відмовити у задоволенні заяви відповідача про застосування строків позовної давності. Представник позивача зазначає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані позивачем послуги заявлені за період, починаючи з 01.01.2018, позовну заяву подано до суду 07.12.2022, проте ураховуючи введений з 12.03.2020 карантин, щодо вимог про стягнення боргу з березня 2017 року і далі, строк позовної давності не сплинув, а продовживнений час дії карантину. Крім того, відповідач постійно проводив оплату за постачання гарячої води та теплопостачання і такими діями відповідач визнавав борг за послуги з гарячого водопостачання і теплопостачання, тому перебіг позовної давності переривався в силу дії приписів статті 264 ЦК України.

Також 30.03.2023 представником позивача подано до суду заяву про уточнення (зменшення) позовних вимог від 27.03.2023 № 1812 (вх. № 1996/23 від 30.03.2023), де представник позивача просить суд стягнути з відповідача вартість спожитої без договору теплової енергії в сумі 114 629,31 грн, з них: 113 443,00 грн за постачання гарячої води; 1 153,92 грн за постачання теплової енергії (централізоване опалення); 17,05 грн плати за абонентське обслуговування ТЕ; 15,34 грн за абонентське обслуговування ПГВ, а також просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 2 608,50 грн.

Представник позивача у цій заяві зазначає, що після ознайомлення з відзивом та матеріалами справи позивач дізнався про те, що відповідачем 30.11.2021 продано квартиру АДРЕСА_1 , а тому відповідач не несе відповідальність по заборгованості за нараховані послуги з постачання теплової енергії (централізоване опалення) та постачання гарячої води за грудень 2021 року.

Крім наведеного представником позивача подано до суду письмові пояснення від 27.03.2023 № 1812 (вх. № 1997/23 від 30.03.2023), де представник позивача просить суд застосувати наслідки, передбачені статтями 76, 77 ГПК України, відносно наданого представником відповідача рахунку за травень 2016 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 та акту фактичного проживання від 25.02.2020 та визнати їх неналежними, недопустимими та недостовірними доказами у справі і такими, що не можуть бути враховані судом при ухваленні рішення у справі. Представник позивача зазначає, що факт користування послугами позивача лише однією особою і відповідно незаконність нарахування по нормі за період, коли лічильник було визнано непридатним, представником відповідача не доведено належними та достовірними доказами. Нарахування відповідачу за ГВП здійснювалися за показами квартирного лічильника води, а в період, коли лічильник води був визнаний непридатним за нормами споживання враховуючи кількість зареєстрованих осіб.

04.04.2023 представником позивача подано до суду клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи від 03.04.2023 № 1918 (вх. № 2055 від 04.04.2023).

У підготовчому засіданні 04.04.2023 судом оголошено перерву до 25.04.2023, 10:00.

Представник відповідача подав письмові пояснення від 21.04.2023 б/н (вх. № 2519 від 25.04.2023), де щодо рахунку за житлово-комунальні послуги за травень 2016 року зазначає, що цей доказ підтверджує той факт, що особові рахунки за житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_2 були оформлені на гр. ОСОБА_1 , який передавав показники приладів обліку (лічильників) холодного та гарячого водопостачання. Щодо акта фактичного проживання від 25.02.2020 представник відповідача зазначає, що цей документ підтверджує, що в указаній квартирі проживав лише гр. ОСОБА_1 , а інші зареєстровані особи там не мешкали. ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а акт складався в 2020 році, тому сусідами було допущено лише механічну описку в даті. ТОВ «Пенсіон-ЮА» неодноразово повідомляло ТОВ «Сумитеплоенерго» про те, що в квартирі фактично проживає лише одна особа, що підтверджується відповідним листами, копії яких є в матеріалах справи. 09.10.2017 ТОВ «Аква Прилад» складено акт первинного обстеження вузлів обліку води (лічильник № ), який підписано споживачем ОСОБА_1 , у акті було зафіксовано показання лічильника 00734 та зазначено про наявність і цілісність пломб. 09.10.2017 ДП «Полтавастандартметрологія» складено довідку про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки (лічильник води Е-Т 1,5 DN зав. № ). У довідці зазначено, що за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки не відповідає вимогам ДСТУ EN 14154-1:2015. Однак, як зазначає представник відповідача, в матеріалах справи відсутні документи щодо проведеної повірки, зняття приладу обліку на повірку, не зазначено яким чином та за яким методом проводилася повірка тощо. Про складення цієї довідки ані ОСОБА_1 , ані ТОВ «Пенсіон-ЮА» не повідомити, тому про її існування відповідачу не було відомо.

Таким чином, як зазначає представник відповідача, позивач здійснив нарахування за період з 01.03.2018 по 07.09.2019 на підставі актів, які підписані неналежною особою. Крім того позивачем не наведено обгрунтувань, чому саме з 01.03.2018 позивач почав здійснювати нарахування по нормі споживання.

25.04.2023 представником позивача подано до суду заперечення на пояснення від 25.04.2023 б/н (вх. № 2499 від 25.04.2023), де останній зазначає, що заперечення та аргументи представника відповідача ті ж самі, що і у відзиві. Представник відповідача заперечує проти проведеної повірки, однак ця повірка лічильників проводилась не ТОВ «Сумитеплоенерго», і її результати не було оспорено згідно чинного законодавства, більше того, в квартирі замінено лічильник, придбано повий саме власником приміщення. Щодо осіб, які були зареєстровані в цій квартирі представник позивача зазначає, що реєстрація в квартирі здійснюється за заявою та з дозволу власника приміщення, яким є відповідач. Представник відповідача не надав до суду докази відсутності зареєстрованих осіб у цій квартирі.

Ухвалою від 25.04.2023 у справі № 920/1020/22 постановлено задовольнити клопотання представника позивача про витребування доказів від 06.12.2022 № 4662 (вх. № 3101 від 08.12.2022); витребувано у Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради (м. Суми, вул. Горького, 21, ) інформацію щодо зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_2 за період з 01.01.2018 по 30.09.2022 із зазначенням їх прізвища, ім`я, по-батькові особи, дати реєстрації та дати зняття з реєстрації; задоволено заяву представника позивача - про уточнення (зменшення) позовних вимог від 27.03.2023 № 1812 (вх. № 1996/23 від 30.03.2023); подальший розгляд справи здійснювати у редакції цієї заяви, а саме: в розмірі позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача вартості спожитої без договору теплової енергії в сумі 114 629,31 грн, з них: 113 443,00 грн за постачання гарячої води; 1 153,92 грн за постачання теплової енергії (централізоване опалення); 17,05 грн плати за абонентське обслуговування ТЕ; 15,34 грн за абонентське обслуговування ПГВ; 2 608,50 грн витрат по сплаті судового збору; відкласти підготовче засідання на 30.05.2023, 11:30; провести підготовче засідання, призначене на 30.05.2023, 11:30, за участі представника відповідача - Кушнарьова Є.І. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у підсистемі відеоконференцзв`язку ЄСІТС за посиланням на офіційному веб-порталі «Судова влада України» https://vkz.court.gov.ua.

30.05.2023 судове засідання не відбулось у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги, тому ухвалою від 31.05.2023 було постановлено призначити підготовче судове засідання на 29.06.2023, 11:00.

Ухвалою від 29.06.2023 постановлено закрити підготовче провадження у справі № 920/1020/22 та призначено судове засідання по суті в цій справі на 15.08.2023, 12:30.

В судовому засіданні 15.08.2023 приймав участь представник відповідача, представник позивача не з`явився.

03.08.2023 від представника позивача надійшло до суду клопотання про відкладення розгляду справи б/н (вх. № 4904/23 від 03.08.2023).

Також, 03.08.2023 представник ТОВ «Сумитеплоеннерго» подав клопотання вих. №3594 від 03.08.2023 про зменшення позовних вимог, в якому просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пенсіон - ЮА» (вул. Туукрі, 19-315, м.Таллінн, район Кссклінн, 101, Хар`юський повіт, Естонська республіка, реєстраційний код 12973707, адреса для листування: 01024, м.Київ, вул.Терещенківська, буд.21, офіс. 13) на користь ТОВ «Сумитеплоенерго» (40022, м. Суми, вул. Друга Залізнична, 10, ) 93 236,75 грн за постачання гарячої води та 1153,92 грн за постачання теплової енергії (централізоване опалення), 17,05 грн плати за абонентське обслуговування ТЕ та 15,34 грн плати за абонентське обслуговування ПГВ, а також витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою від 15.08.2023 судом постановлено задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» б/н від 03.08.2023 (вх.№ 4904 від 03.08.2023) про відкладення розгляду справи; відкласти розгляд справи по суті та заяви про зменшення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» вих.3594 від 03.08.2023 (вх.№ 2963 від 07.08.2023) в судове засідання на 05.10.2023, 11:00; запропонувано позивачу надати суду письмові пояснення стосовно причин подання заяви про зменшення позовних вимог після закриття підготовчого провадження без заяви про поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, на вчинення відповідної процесуальної дії, відповідно до положень ст. 119 ГПК України, зокрема повідомити суд про час отримання Інформаційної довідки ЦНАП м. Суми, доданої до заяви про зменшення позовних вимог вих.3594 від 03.08.2023 (вх.№ 2963 від 07.08.2023); провести судове засідання по суті, призначене на 05.10.2023, 11:00, за участі представника відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Пенсіон - ЮА» (вул. Туукрі, 19-315, м. Таллін, район Кесклінн, 101, Хар`юський повіт, Естонська республіка, реєстраційний код 12973707) - Кушнарьова Є.І. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у підсистемі відеоконференцзв`язку ЄСІТС за посиланням на офіційному веб-порталі "Судова влада України" https://vkz.court.gov.ua.

Представником позивача подано письмові пояснення №4374 від 02.10.2023 (Вх. № 6284/23 від 04.10.2023), до яких позивачем додано заяву про поновлення строку на подання заяви про зменшення позовних вимог №4375 від 02.10.2023 (Вх№3805 від 04.10.2023), в якій просить визнати поважними причини пропуску процесуального строку на подачу заяви про зменшення позовних вимог у справі №920/1020/22; поновити строк для подання заяви про зменшення позовних вимог у справі №920/1020/22, долучити її до матеріалів справи та прийняти до розгляду.

Протокольною ухвалою від 05.10.2023 судом долучено до матеріалів справи письмові пояснення (Вх № 6265/23 від 03.10.2023) та письмові пояснення надані повторно (Вх №6284 від 04.10.2023); задоволено заяву про поновлення строку на подання заяви про зменшення позовних вимог та постановлено подальший розгляд справи проводити з урахуванням зменшення позовних вимог.

05.10.2023 судом оголошено перерву до 16.11.2023, 11:30.

Представником позивача подано до суду доповнення до письмових пояснень №5107 від 13.11.2023 (Вх №7191/23 від 14.11.2023), в яких зазначає, що відповідно до п. 15 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету' Міністрів України № 630 від 21.07.2005 (далі - Правила 630), у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підтягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання. Такими нормативами (нормами) споживання з централізованого постачання холодної та гарячої води є проведення нарахування з розрахунку на одну особу (п. 21 Правил 630). Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради №280 від 20.05.1997 року було затверджено норми гарячого водопостачання для мешканців м. Суми у розмірі 120 літрів на добу або 0,12 м3 (120/1000) на одну особу. Постановами НКРЕКП №1536 від 28.12.2017 (тариф 80,91 грн/м3), №405 від 14.06.2018 (тариф 79,61 грн/м3), №1772 від 10.12.2018 (тариф 91,37 грн/м3) було встановлено тарифи на послуги з ЦО та ГВП, що налаються позивачем. Тому нарахування відповідачу за ГВП здійснювались за показниками квартирного лічильника води, а в період, коли лічильник води був визнаний непридатним за нормами споживання - враховуючи кількість зареєстрованих осіб в квартирі.

16.11.2023 судом оголошено перерву до 07.12.2023, 15:00.

Представником позивача подано до суду пояснення №5483 від 04.12.2023 (Вх. №7615 від 05.12.2023), в яких зазначено, що 05.05.2020 року ТОВ «Пенсіон-ЮА» звернувся до ТОВ «Сумитеплоенерго» з листом (вхідний №1946 від 08.05.2020) про направлення проекту договору про надання послуг з водопостачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_3. ТОВ «Сумитеплоенерго» листом №3203 від 05.06.2020 було направлено на адресу ТОВ «Пенсіон-ЮА» договір про надання послуг з централізованого опалення та постання гарячої води від 01.06.2020. В зв`язку з тим, що у відповідь на даний лист ТОВ «Пенсіон-ЮА» не було повернуто підписаний договір ТОВ «Сумитеплоенерго» 17.08.2020 було повторно направлено проекти договору про надання послуг з централізованого опалення та постання гарячої води (лист №4298 від 13.08.2020). 31.08.2020 ТОВ «Пенсіон- ЮА» було повернуто ТОВ «Сумитеплонерго» примірник підписаного договору № 5298 про надання послуг з централізованого опалення та постання гарячої води з протоколом розбіжностей №1 від 27.08.2020. Даний протокол не був узгоджений ТОВ «Сумитеплоенерго» в редакції ТОВ «Пенсіон-ЮА». Крім того, зазначено, що навіть, враховуючи відповідні документи, нарахування заборгованості здійснено за попередні періоди, тому вказані факти суттєво не впливають на розгляд даної справи.

Представники сторін були присутні у судовому засіданні по суті 07.12.2023.

Судовий процес, на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 07.12.2023 на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

03.08.2005 Рішенням Сумської міської ради № 1338-МР «Про передачу в оренду цілісного майнового комплексу по виробництву, транспортуванню теплової та електричної енергії» цілісний майновий комплекс по виробництву, транспортуванню теплової та електричної енергії, який належить територіальній громаді міста Суми», було передано в оренду ТОВ «Сумитеплоенерго» строком на 10 років.

24.04.2013 Рішенням Сумської міської ради №2303 "Про укладення додаткової угоди до договору оренди від 01 вересня 2005 року № УКМ - 0047 цілісного майнового комплексу по виробництву, транспортуванню тепла та електричної енергії у місті Суми" строк оренди продовжено до 24.04.2023 року.

Рішеннями виконавчого комітету Сумської міської ради № 322 від 20.05.2011, №317 від 18.06.2013, № 322 від 18.06.2019, №161 від 31.03.2021 ТОВ «Сумитеплоенерго» було визначено виробником та виконавцем послуг в місії Суми з постачання теплової енергії (централізованого опалення) та постачання гарячої води (централізованого постачання гарячої води).

Позивач надавав послуги з постачання теплової енергії та гарячої води в багатоквартирний будинок АДРЕСА_3.

У багатоквартирному будинку АДРЕСА_3 постачання теплової енергії та гарячої води теплопостачання та гаряче водопостачання здійснюється централізовано і ТОВ «Сумитеплоенерго» являється виробником і виконавцем даних послуг.

Відповідно до додатків 1 та 2 до рішень виконкому Сумської міської ради №317 від 18.06.2013 та № 322 від 18.06.2019 будинок АДРЕСА_3 входить в перелік житлових будинків, які отримують послуги з постачання теплової енергії та гарячої води від виробника ТОВ «Сумитеплоенерго».

З Договору купівлі - продажу від 23.06.2016, засвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ануфрієвим А.О. (зареєстровано у реєстрі за №877) вбачається, що ОСОБА_1 продав Товариству з обмеженою відповідальністю «ПЕНСІОН - ЮА» квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 49,20 кв.м., яка складається з двох кімнат житловою площею 28, 9 кв.м.

Пунктом 4 вищезазначеного договору передбачено, що щодо квартири, яка є предметом цього Договору, за домовленістю сторін встановлюється сервітут, за яким ОСОБА_1 має право довічного користування відчужуваною за цим договором квартирою. Вказане право користування полягає у можливості довічного проживання ОСОБА_1 у вказаній квартирі АДРЕСА_3 . Сервітут припиняється зі смертю ОСОБА_1 або в разі від добровільної відмови від сервітуту. Сервітут зберігає чинність у разі переходу права власності на квартиру до іншої особи.

Оскільки відповідач є власником квартири АДРЕСА_3 , якому надавались послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) та постачання гарячої води, у зв`язку з чим перебував з позивачем у зобов`язальних відносинах.

Житловий будинок по АДРЕСА_4 обладнаний загальнобудинковим приладом обліку теплової енергії. Нарахування відповідачу за послуги з централізованого опалення здійснюється згідно показників будинкового лічильника теплової енергії з урахуванням вимог п.12 Правил 630, якими передбачено, що у разі встановлення будинкового засобу обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показниками пропорційно опалювальній площі квартири.

Квартира АДРЕСА_3 обладнана квартирними приладами обліку гарячої води і нарахування за надані послуги з постачання гарячої води проводилось з урахуванням показників лічильника.

02.07.2019 лічильник було знято на повірку (акт №1 від 02.07.2019). За результатами повірки прилад обліку гарячої води визнано непридатним (довідка про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №714 від 09.10.2017). Тому за період з 01.03.2018 по 07.07.2019 нарахування за постачання гарячої води здійснено за нормами споживання на зареєстрованих осіб згідно затверджених норм споживання.

Станом на 01.09.2022 відповідачем не оплачено фактично надані позивачем послуги в розмірі 93 236, 75 грн за постачання гарячої води, 1 153, 92 грн за постачання теплової енергії (централізоване опалення), 17, 05 грн плати за абонентське обслуговування ТЕ та 15, 34 грн плати за абонентське обслуговування ПГВ.

ТОВ «Сумитеплоенерго» було направлено на адресу відповідача поштовим відправленням з описом вкладення разом з рахунками вимогу №3948 від 05.10.2022 оплату наданих послуг. Однак, вказана вимога не була виконана відповідачем, борг за надані послуги не сплачено.

Також, в матеріалах справи міститься копія Договору купівлі - продажу від 30.11.2021, який посвідчено приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ануфрієвим А.О., та з якого вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЕНСІОН-ЮА» продало квартиру АДРЕСА_3 ОСОБА_2 .

Тобто на даний час, відповідач не є власником вищезазначеної квартири.

Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 3 статті 20 Закону України «Про теплопостачання», тарифи на виробництво теплової енергії, у тому числі на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії, на транспортування та постачання теплової енергії встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування у межах повноважень, визначених законодавством.

Згідно ч. 1 статті 10 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 статті 16 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, крім часу перерв на: 1) проведення ремонтних і профілактичних робіт згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативно-правовими актами; 2) міжопалювальний період для мереж (систем) опалення (теплопостачання) виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами; 3) ліквідацію наслідків аварії.

Згідно статті 19 Закону України «Про теплопостачання» теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ч. 4 статті 319 Цивільного кодексу України, власність зобов`язує.

Статтею 322 Цивільного кодексу України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Судом встановлено й матеріалами справи підтверджується, що між сторонами виникли правовідносини з фактичного надання позивачем та отримання відповідачем послуг з постачання гарячої води та централізованого опалення з січня 2018 року по листопад 2021 року. При цьому відповідачем зазначені послуги за вказаний період у повній мірі не оплачені, внаслідок чого позивач звернувся до суду з даним позовом.

Правові висновки, де Верховний Суд вказав, що відсутність укладеного між сторонами договору не є підставою для несплати за надані позивачем і спожиті відповідачем послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання викладені у постановах від 26.09.2019 по справі № 753/1391/17, від 21.11.2019 по справі № 464/5927/15, від 22.01.2020 по справі № 201/9729/18.

Позивачем надано до суду договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 від 23.06.2016, відповідно до якого власником даної квартири є ТОВ «Пенсіон-ЮА». Відповідачем не заперечується цей факт.

Таким чином, споживачем послуг з постачання гарячої води (ГВП) та постачання теплової енергії (централізоване опалення, ЦО) є власник даної квартири - ТОВ «Пенсіон-ЮА».

Посилання відповідача на той факт, що рахунок за житлово-комунальні послуги за травень 2016 року підтверджує, що платником за такими послугами повинен бути ОСОБА_1 , на якого були оформлені особові рахунки, суд не приймає до уваги з огляду на той факт, що він охоплює період поза межами позовних вимог (з січня 2018 року по листопад 2021 року).

Доводи відповідача про встановлення сервітуту ОСОБА_1 на довічне проживання у проданій останнім відповідачу квартирі автоматично не виключають встановлений цивільним законодавством обов`язок відповідача як власника утримувати відповідне майно та не заперечує його права на отримання відповідних комунальних послуг відповідачем або іншими особам з його дозволу.

Представником відповідача на доведення того, що у вказаній квартирі єдиною особою, що там проживала і користувалась послугами СТЕ був ОСОБА_3 , надано акт фактичного проживання від 25.02.2020. В даному акті свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 підписались про те, що у квартирі АДРЕСА_3 фактично з липня 2014 року по 26.01.2020 проживає лише одна особа - ОСОБА_1 , а інші зареєстровані особи разом з нею фактично не проживають, особистих речей та майна в даній квартирі не мають.

На думку суд, Акт фактичного проживання від 25.02.2020 не доводить факту непроживання в квартирі АДРЕСА_3 інших зареєстрованих осіб з огляду на інформацію, отриману на вимогу суду від ЦНАП.

При цьому представник відповідача не заперечує, що вказаний акт складався після смерті ОСОБА_1 , однак в акті засвідчено, що останній проживає в квартирі. Інших належних та допустимих доказів щодо кількості зареєстрованих в квартирі осіб та їх фактичного проживання чи непроживання відповідачем суду не надано.

На підтвердження висновку, що споживачем і належним позивачем у даній справі є ТОВ «Пенсіон-ЮА» та спростування того, що тільки ОСОБА_1 є користувачем послуг СТЕ, судом взяті до уваги наступні факти:

- після смерті ОСОБА_1 в січні 2019 року регулярно здійснювалась оплата за надані послуги, в тому числі за ГВП;

- у липні 2019 року забезпечено доступ представників СТЕ в квартиру відповідача , в тому числі до квартирного засобу обліку на гарячу воду;

- у липні 2019 року придбано та встановлено в квартирі лічильник на гарячу воду;

- постійно передавались показники лічильника на гарячу воду;

- відповідно до довідки МЄІРЦ №44/22 від 16.02.2022 у даній квартирі у різний час були зареєстровані, а отже мали можливість користуватись даним приміщенням та послугами СТЕ інші наймачі;

- звернення відповідача до позивача щодо укладення договору про надання послуг.

Суд вважає проведення нарахувань за нормами споживання і проведеного перерахунку за результатами отриманих довідок з ЦНАП про зареєстрованих/проживаючих осіб в квартирі відповідача такими, що відповідають нормам діючого законодавства та матеріалам справи.

Так, відповідно до п. 15 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання.

Такими нормативами (нормами) споживання з централізованого постачання холодної та гарячої води є проведення нарахування з розрахунку на одну особу (п. 21 Правил 630).

Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради №280 від 20.05.1997 року було затверджено норми гарячого водопостачання для мешканців м.Суми у розмірі 120 літрів на добу або 0,12 м3 (120/1000) на одну особу.

Постановами НКРЕКП №1536 від 28.12.2017 (тариф 80,91 грн/м3), №405 від 14.06.2018 (тариф 79,61 грн/м3), №1772 від 10.12.2018 (тариф 91,37 грн/м3) було встановлено тарифи на послуги з централізованого опалення (ЦО) та постачання гарячої води (ГВП), що надаються позивачем.

Нарахування відповідачу за ГВП здійснювались за показниками квартирного лічильника води, а в період, коли лічильник води був визнаний непридатним за нормами споживання - враховуючи кількість зареєстрованих осіб в квартирі.

Проведений розрахунок нарахувань викладено у вигляді таблиць, що містяться в матеріалах справи окремо по нарахуванням за нормами споживання і окремо за показниками лічильника (зокрема, нарахування по нормі здійснено відповідно до встановлених тарифів, норми споживання ГВП на одну особу за добу, за відповідну кількість днів у місяці, на відповідну кількість зареєстрованих/проживаючих осіб).

Незважаючи на наявність зареєстрованих осіб у квартирі відповідача, останнім не надано суду доказів відповідних звернень до позивача з січня 2018 року по листопад 2021 року з метою надання інформації з підтверджуючими документами непроживання їх у квартирі або проживання в іншому місці, як це встановлено п. 32 пп. 14 Правил 630 та п.6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Право на перерахунок за послугу з постачання гарячої води за умови надання доказів тимчасової відсутності осіб, що там проживають, позивачем було роз`яснено відповідачу у відповіді № 1945 від 08.04.2020 та вказано, що такий перерахунок буде проведено після отримання підтверджуючих документів.

Крім того, щодо даних відносно зареєстрованих в квартирі осіб, то саме на відповідача згідно пункту 11 частини другої статті 7 Закону про "Житлово-комунальні послуги" покладено обов`язок про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.

Оскільки відповідач не виконав свого обов`язку, то вказані дані були отримані СТЕ від ТОВ «Міський єдиний інформаційно-розрахунковий центр» згідно договору про надання послуг від 01.04.2017 та проведено нарахування за послуги з ЦО та ГВП.

Відповідні рахунки за надані послуги позивачем щомісячно надавались за місцем надання послуги (місце розташування квартири відповідача).

Позивачем, крім щомісячного направлення рахунків за місцем надання послуги, було направлено за місцем держреєстрації та місцем знаходження відповідача рахунки на оплату послуг разом з вимогою № 3948 від 05.10.2022.

Судом враховано, що законодавством України не передбачено спосіб та порядок вручення таких рахунків чи направлення їх за місцем розташування або державної реєстрації споживача, як і не передбачено законом складання актів надання послуг з індивідуальними споживачами.

Про обізнаність відповідача щодо наявності відповідного обов`язку зі сплати рахунків за спожиті послуги свідчить періодична їх оплата та те, що відповідач звертався до позивача щодо проведення перерахунку за надані послуги.

Послуги з постачання ТЕ та ГВП в багатоквартирному будинку, де розташована квартира відповідача, надаються централізовано. В квартиру відповідача підведено стояки опалення та гарячого водопостачання, які входять в єдину систему комунікацій будинку. Від відповідача до позивача у спірний період не надходилодокументів відносно відключення ГВП в його квартирі чи доказів ненадання (неякісного) надання послуг.

Щодо нарахування згідно показань приладу обліку після визнання лічильника непридатним, то згідно п.15 Правил 630 періодична повірка засобів обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує одного місяця. Споживач має право оспорити результати повірки або врегулювати питання придбання чи встановлення нового лічильника. Відповідач як власник лічильника згідно чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства за власний рахунок проводить таку повірку і ремонт. СТЕ не є акредитованою установою, що проводить повірку лічильників, тому заперечення відносно повірки і її результатів не в компетенції позивача й не покладається судом в основу висновків у даній справі.

Щодо посилання відповідача на підписання актів №1 від 02.07.2019 та №2 від 08.07.2019 особою, яка вказана як ОСОБА_1 (якій помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) суд зазначає наступне.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом ч.1,2 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При цьому частина 4 цієї статті передбачає, що власність зобов`язує.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 322 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ч. 1 ст. 150 Житлового кодексу України, особи, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

З огляду на вказані норми, відповідач мав право як власник визначати як використати своє майно (квартиру), в тому числі хто буде там проживати і користуватись нею та комунальними послугами, хто забезпечить доступ представників виконавця ЖК послуг до комунікацій та засобів їх обліку для здійснення своїх повноважень та контролю як це визначено законом.

Законодавством не передбачено обов`язку позивача здійснювати перевірку паспортних даних особи, що знаходиться в квартирі відповідача, враховуючи додатково той факт, що така особа забезпечила доступ до приладів обліку і звернулась до СТЕ за встановленням нового лічильника в квартирі відповідача за власний рахунок.

Суд виходить з презумції того, що більш ймовірно, що особа, яка на час перевірки лічильника забезпечила доступ представників СТЕ в квартиру відповідача і представилась як ОСОБА_1 та розписалась про це, знаходилась в квартирі відповідача з його дозволу. Будь-яких заяв з боку відповідача щодо обмежень споживання послуги, обмежень щодо представництва його інтересів, підписання відповідних документів СТЕ не було заявлено, як й відсутні заяви до правоохороних оргаанів з приводу проникнення до квартири відповідача сторонніх осіб.

Враховуючи викладене, суд не покладає в основу висновків у справі доводи представника відповідача, що нарахування за ГВП здійснено на підставі неналежних актів про розпломбування та опломбування лічильника, оскільки такі підписані померлою особою. Доказів повідомлення відповідачем позивача на час складання таких актів про факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 суду не надано.

Враховуючи викладене, суд вважає вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо застосування до заявлених вимог позовної давності, про яку заявлено відповідачем, то суд зазначає наступне.

Статтями 257 та 258 Цивільного кодексу України встановлено загальний та спеціальні строки позовної давності.

Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Крім того, Законом № 2120-ІХ від 15.03.2022 було внесено зміни до Прикінцевих та перехідних положень ЦКУ та доповнено новим пунктом 19 яким зазначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Постановою від 11.03.2020 № 211 на всій території України з 12.03.2020 було встановлено карантин, який продовжено до 30.04.2023, а Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 запроваджено воєнний стан, який продовжено до 19.02.2023.

Отже, вказаними законами визначено, що на строк дії карантину, воєнного та надзвичайного стану, продовжується строк позовної давності.

Аналогічну правову позицію виклав Верховний Суд у постанові від 07.09.2022 року по справі №679/1136/21, де задовольняючи позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості вказав, що У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані позивачем послуги заявлені за період починаючи з 01.01.2018. Позовну заяву ТОВ «Сумитеплоенерго» подано до суду 07.12.2022.

Тобто, враховуючи введений карантин і обмеження щодо строку передбачені Законом всі позовні вимоги, які заявлені за період, строк звернення до суду за якими спливає починаючи з березня 2020 року, підлягають задоволенню. В даній справі позовні вимоги заявлені з січня 2018, тому строк позовної давності по ним не сплив.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.3 ст. 264 Цивільного кодексуУкраїни).

Відповідач проводив оплату за постачання гарячої води та теплопостачання. Тобто, вчиненням дій по оплаті за надані ТОВ «Сумитеплоенерго» послугам відповідач фактично визнавав борг за послуги з гарячого водопостачання і теплопостачання та, відповідно, перебіг позовної давності перервався в силу дії приписів ст.264 Цивільного кодексу України.

Відповідна правова позиція Верховного Суду по даному питанню, викладена, зокрема, у постанові від 22.01.2019 року по справі № 437/2726/13-ц.

Виходячи з викладеного, оскільки, на момент подання даного позову діяв карантин строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом та стягнення заборгованості не сплив, а отже, заява представника відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності не відповідає нормам чинного законодавства України та обставинам справи, тому не підлягає задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За подання позовної заяви до суду позивач сплатив судовий збір в загальній сумі 2 608, 50 грн згідно із платіжним дорученням №6654 від 19.07.2022; інших судових витрат позивач не заявляв.

При цьому мінімальна ставка судового збору на час звернення позивача із даним позовом складала 2 481 грн.

Частиною 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи те, що позивачем, при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі більшому, ніж передбачено Законом України «Про судовий збір», тому 127,50 грн підлягають поверненню Товариству з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» з державного бюджету за умови подання ним відповідного клопотання до суду.

Відповідно до вимог 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 2 481 грн підлягають стягненню на його користь з відповідача, а судові витрати відповідача покладаються на нього з врахуванням відмови у позові.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 123, 129, 130, 185, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позов.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пенсіон - ЮА» (вул. Туукрі, 19-315, м. Таллін, район Кесклінн, 101, Хар`юський повіт, Естонська республіка, реєстраційний код 12973707) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» (вул. Друга Залізнична, буд. 10, м. Суми, 40030, ідентифікаційний код 33698892) 93 236, 75 грн (дев`яносто три тисячі двісті тридцять шість гривень сімдесят п`ять копійок) за постачання гарячої води; 1 153, 92 грн (одна тисяча сто п`ятдесят три гривні дев`яносто дві копійки) за постачання теплової енергії (централізоване опалення); 17, 05 грн (сімнадцять гривень п`ять копійок) плати за абонентське обслуговування ТЕ, 15, 34 грн (п`ятнадцять гривень тридцять чотири копійки) плати за абонентське обслуговування ПГВ та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 481, 00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із частинами першою, другою статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 256 та статті 257 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини сьомої статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повні реквізити сторін зазначені у пункті 2 резолютивної частини цього рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний суддею 18.12.2023.

Суддя Ю.А. Джепа