ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"15" грудня 2023 р. Справа № 17/018-11

Господарський суд Київської області у складі судді Горбасенка П.В., розглянувши заяву Міністерства оборони України про видачу дубліката виконавчого документа у справі

за позовом Міністерства оборони України

до Державного підприємства Міністерства оборони України «Білоцерківський військовий торг»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головного управління Державного казначейства України у Київській області

про стягнення 35 972 000, 01 грн

представники учасників справи не з`явилися

установив:

Господарський суд Київської області рішенням від 26.04.2011, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2011 та постановою Вищого господарського суду України від 22.11.2011 у справі № 17/018-11, задовольнив позов повністю; стягнув з Державного підприємства Міністерства оборони України «Білоцерківський військовий торг» (ідентифікаційний код 08358735) (далі боржник) на користь Міністерства оборони України (ідентифікаційний код 00034022) (далі стягувач) 35 972 000, 01 грн безпідставно набутих коштів, 25 500, 00 грн державного мита та 236, 00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

29.11.2011, на примусове виконання рішення Господарського суду Київської області від 26.04.2011, залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2011 та постановою Вищого господарського суду України від 22.11.2011 у справі № 17/018-11, Господарський суд Київської області видав наказ.

22.11.2023 через підсистему «Електронний суд» від представника Міністерства оборони України Святецького М.П. (далі заявник) надійшла заява про видачу дубліката виконавчого документа, згідно якої останній просить суд:

- видати дублікат наказу Господарського суду Київської області від 29.11.2011 у справі № 17/018-11;

- поновити Міністерству оборони України строк для пред`явлення наказу Господарського суду Київської області від 29.11.2011 у справі № 17/018-11 до виконання.

Господарський суд Київської області ухвалою від 23.11.2023 у справі № 17/018-11 прийняв до розгляду заяву Міністерства оборони України про видачу дубліката виконавчого документа та призначив її розгляд на 01.12.2023; витребував у Міністерства оборони України: докази надіслання копії заяви про видачу дубліката виконавчого документа та усіх доданих до неї документів третій особі, докази наявності повноважень на представництво стягувача Святецьким М.П., письмові пояснення щодо правових підстав та поважності причин пропуску процесуального строку з викладенням обставин, які з об`єктивних, незалежних від стягувача підстав унеможливили або істотно утруднювали своєчасне пред`явлення виконавчого документа до виконання із наданням належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин; постановив витребувані документи надати суду до 01.12.2023.

30.11.2023, у встановлений судом строк, через підсистему «Електронний суд» від представника Міністерства оборони України Святецького М.П. надійшла заява про виконання ухвали Господарського суду Київської області від 23.11.2023, згідно якої останній виклав витребувані судом пояснення та надав витребувані судом докази.

У судовому засіданні 01.12.2023 представник стягувача заявив усне клопотання про відкладення розгляду заяви Міністерства оборони України про видачу дубліката виконавчого документа з метою отримання позиції щодо поданої стягувачем заяви від боржника та третьої особи.

Господарський суд Київської області ухвалою від 01.12.2023 у справі № 17/018-11 відклав розгляд заяви Міністерства оборони України про видачу дубліката виконавчого документа на 15.12.2023.

14.12.2023 через підсистему «Електронний суд» від заявника надійшли додаткові пояснення у справі, в яких містяться доповнення до заяви представника стягувача про виконання ухвали Господарського суду Київської області від 23.11.2023.

У судове засідання 15.12.2023 представники стягувача, боржника та третьої особи не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Поряд з тим про дату, час та місце розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого документа Державне підприємство Міністерства оборони України «Білоцерківський військовий торг» та Головне управління Державного казначейства України у Київській області були повідомлені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення з штриховими кодовими ідентифікаторами № 600 та № 929.

Міністерство оборони України та його представник Святецький М.П. про дату, час та місце розгляду означеної заяви теж були повідомлені належним чином через направлення до їх електронних кабінетів копій ухвали Господарського суду Київської області від 01.12.2023, про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки про доставку електронного листа від 05.12.2023.

До того ж ухвалу Господарського суду Київської області від 01.12.2023 у справі № 17/018-11 офіційно оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, і вказана ухвала знаходиться у вільному доступі, тоді як за змістом ст. 2, 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом, а всі судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі «Судова влада України».

Згідно із приписами ч. 2 ст. 329 Господарського процесуального кодексу України заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

До того ж п.п. 19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України визначено, що про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Враховуючи наведене, а також присічний строк для розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого документа, належне повідомлення всіх учасників судового процесу про розгляд заяви судом, а також те, що їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку, суд вважає за можливе розглянути означену заяву за відсутності представників, за наявними в матеріалах справи доказами.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи стягувача, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити з огляду на таке.

В обґрунтування поданої Міністерством оборони України заяви стягувач зазначає, що на примусовому виконанні Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження № 30510808 з виконання наказу Господарського суду Київської області від 29.11.2011 у справі № 17/018-11. На підтвердження вказаної обставини стягувачем долучено до заяви виписку з Автоматизованої системи виконавчого провадження з інформацією щодо зазначеного виконавчого провадження.

З наявних в матеріалах справи документів та внесених до Автоматизованої системи виконавчого провадження відомостей випливає, що 28.05.2015 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 30510808 з підстав визнання боржника банкрутом у справі № Б13/115-12.

Вважаючи таку постанову незаконною, Міністерство оборони України 14.07.2015 звернулося до Господарського суду Київської області із скаргою на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, за результатами розгляду якої Господарський суд Київської області 21.08.2015 у цій справі постановив ухвалу, зокрема, про визнання незаконною та скасування постанови ВП № 30510808 від 28.05.2015 Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження.

Згідно наявних у виписці з Автоматизованої системи виконавчого провадження відомостей виконавче провадження № 30510808, після винесення головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України постанови про його закінчення, не відновлювалось.

Крім того заявник також стверджує про втрату оригіналу наказу Господарського суду Київської області від 29.11.2011 у справі № 17/018-11.

В підтвердження своєї позиції Міністерство оборони України, посилаючись на приписи ч. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», зазначає про обов`язок органу державної виконавчої служби надіслати оригінал виконавчого документа до господарського суду, який прийняв постанову про визнання боржника банкрутом.

Проте, ознайомившись з матеріалами справ № 17/018-11 та № Б13/115-12, Міністерство оборони України дійшло висновку про відсутність в матеріалах вказаних справ оригіналу означеного виконавчого документа, тоді як за результатами звернення стягувача до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 30510808, орган державної виконавчої служби надав відповідь листом № 15840 від 09.10.2023 про знищення таких матеріалів у зв`язку із закінченням строків їх зберігання.

На підтвердження вказаних обставин стягувачем долучено до матеріалів справи копії заяви про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження від 05.09.2023, листа № 15840 від 09.10.2023 та заяви про ознайомлення з матеріалами справи № Б13/115-12 від 01.12.2023.

Отже, з огляду на вказане, заявник стверджує про обставини втрати оригіналу наказу Господарського суду Київської області від 29.11.2011 у справі № 17/018-11 та наявність обґрунтованих підстав для поновлення строку для пред`явлення останнього до виконання.

Згідно зі ст. 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Приписами ч. 1 ст. 326, ч. 1 ст. 327, ч. 1 ст. 329 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) унормовано, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

З наявних в Єдиному державному реєстрі судових рішень відомостей випливає, що Господарський суд Київської області ухвалою від 26.09.2012 порушив провадження у справі № Б13/115-12 про банкрутство Державного підприємства Міністерства оборони України «Білоцерківський військовий торг» і, з урахуванням ухвали Господарського суду Київської області від 26.09.2012 про виправлення описки в ухвалі від 26.09.2012, ввів процедуру розпорядження майном та мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника.

Надалі Господарський суд Київської області ухвалою від 09.02.2021 у справі № Б13/115-12, залишеною в без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.06.2021, закрив провадження у справі за заявою Приватного підприємства «Подільська перспектива» до Державного підприємства Міністерства оборони України «Білоцерківський військовий торг» про банкрутство та припинив дію мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Верховний Суд ухвалою від 03.02.2022 у справі № Б13/115-12 закрив касаційне провадження за касаційною скаргою Київського квартирно-експлуатаційного управління на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.06.2021 та ухвалу Господарського суду Київської області від 09.02.2021 у справі № Б13/115-12.

Згідно із ч. 4 ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», в редакції станом на дату видачі наказу в цій справі, мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема, забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства.

Приписами ч. 2, 3 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства унормовано, що мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю, у якого перебуває виконавче провадження на виконанні. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема, забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій.

Отже, в період з вересня 2012 по лютий 2021 діяла заборона виконання вимог, на які поширюється мораторій, зокрема, вимога стягнення до боржника в цій справі, а тому заявник був фактично позбавлений права вимагати примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 29.11.2011 у справі № 17/018-11 у цей період.

Вирішуючи питання обґрунтованості наведених заявником підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та відповідності таких обґрунтувань вимогам процесуального закону, суд звертає увагу на таке.

З огляду на усталену практику Верховного Суду, що склалася з питань поновлення строків пред`явлення виконавчих листів до виконання, поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання є оціночною категорією і встановлюються у кожному конкретному випадку. Поважними можна визнати ті причини, які не залежали від волі стягувача. Поважними причинами пропуску строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Суд також зазначає, що відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби ст. 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 Конвенції як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи останню. Для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Отже, враховуючи викладене, а також те, що відмова у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого документа призведе до невиконання судового рішення в означеній справі, що є порушенням принципу верховенства права, суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку для пред`явлення наказу Господарського суду Київської області від 29.11.2011 у справі № 17/018-11 до виконання.

Як вже зазначав суд раніше, в обґрунтування підстав щодо видачі дубліката виконавчого документа Міністерство оборони України стверджує про відсутність оригіналу наказу Господарського суду Київської області від 29.11.2011 у справі № 17/018-11 як в матеріалах господарських справ № 17/018-11 та № Б13/115-12, так і в органах, що здійснюють примусове виконання рішень, що свідчить про втрату означеного наказу, та як наслідок, неможливість Міністерства оборони України пред`явити цей наказ до виконання у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до п.п. 19.4 ч. 1 Перехідних положень ГПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0, 03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Системний аналіз положень ГПК України свідчить, що основними критеріями для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа є: втрата виконавчого документа (загублення, викрадення, знищення, істотне пошкодження, вилучення у виконавця або стягувача, що унеможливлює його виконання, тощо) та звернення до суду із заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Суд зауважує, що ГПК України не надає суду права відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За умови встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Водночас обов`язковою умовою для видачі дубліката наказу є звернення до суду з такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.11.2023 у справі № 1/137.

Враховуючи викладене, поновлення судом пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, тобто звернення заявника з відповідною заявою в межах строку, встановленого для пред`явлення наказу до виконання, суд дійшов висновку про задоволення заяви Міністерства оборони України про видачу дубліката виконавчого документа.

Керуючись ст. 233, 234, 235, 329, п.п. 19.4 ч. 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», суд

постановив:

1. Задовольнити заяву Міністерства оборони України про видачу дубліката виконавчого документа.

2. Поновити строк для пред`явлення до виконання наказу Господарського суду Київської області від 29.11.2011 у справі № 17/018-11.

3. Видати дублікат наказу Господарського суду Київської області від 29.11.2011 у справі № 17/018-11.

Повна ухвала складена та підписана 20.12.2023, набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з моменту її складення відповідно до ст. 255, ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя П.В.Горбасенко