ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2023 Справа № 914/2821/23

За позовом: Комунального підприємства Дрогобичводоканал Дрогобицької міської ради Львівської області, м. Дрогобич Львівської області

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Коробкова Олега Володимировича, м. Дрогобич Львівської області

про стягнення 76 116, 05 грн.

Суддя Манюк П.Т.

За участю секретаря Лазаренко С.В.

Представники учасників справи:

від позивача: Федис Людмила Іванівна представник,

від відповідача: не з`явився.

У провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа № 914/2821/23 за позовом Комунального підприємства Дрогобичводоканал Дрогобицької міської ради Львівської області до Фізичної особи-підприємця Коробкова Олега Володимировича про стягнення 76 16, 05 грн.

Ухвалою суду від 21.09.2023 відкрито провадження у справі № 914/2821/23 за правилами спрощеного позовного провадження та судове засідання призначено на 16.10.2023.

Хід розгляду справи описано у відповідних ухвалах суду, зокрема ухвалою суду від 20.11.2023 розгляд справи відкладено на 11.12.2023.

В судове засідання, 11.12.2023, представник позивача з`явився, позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві та у відповіді на відзив на позовну заяву.

Представник відповідача у судові засідання не з`явився, проте на адресу господарського суду подав відзив на позовну заяву, заяву про застосування строку позовної давності, заяву про визнання позову та про розстрочку виконання судового рішення на 12 місяців.

Враховуючи те, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, в судовому засіданні 11.12.2023 справу розглянуто по суті, оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення у справі.

Позиція позивача.

Комунальне підприємство Дрогобичводоканал Дрогобицької міської ради Львівської області (надалі позивач, виконавець) звернулося в Господарський суд Львівської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Коробкова Олега Володимировича (надалі відповідач, споживач) про стягнення 76 116, 05 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 25 квітня 2010 року між сторонами у справі був укладений договір про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення, відповідно до якого виконавець зобов`язався надавати споживачу послуги з водопостачання та водовідведення, а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки, і на умовах передбачених договором.

Пунктом 4.2. договору сторони узгодили, що споживач бере на себе зобов`язання, з 25 числа, протягом 4-х робочих днів кожного місяця представляти дані про кількість отриманих послуг централізованого водопостачання та водовідведення.

Відповідач не представляв позивачу дані про кількість отриманих послуг централізованого водопостачання та водовідведення, що потягло за собою порушення інших умов договору, а саме пункту 4.4. споживач отримує рахунок у виконавця у день надання ним письмового звіту про фактичне водоспоживання та водовідведення. Споживач бере на себе зобов`язання проводити оплату за спожиту воду та скинуті стоки протягом 3-х календарних днів, з дня отримання рахунку, але не пізніше 30 числа поточного місяця. Порушення відповідачем вказаних умов договору призвело до утворення заборгованості, яка становить 55 480, 46 грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом. Крім стягнення основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 12 186, 21 грн інфляційних нарахувань, 672, 43 грн 3 % річних та 5 776, 95 грн пені.

Позиція відповідача.

У поданому відзиві, представник відповідача позовні вимоги заперечив та зазначив, що позивач нараховуючи вартість послуги за формулою про водовідведення, не надав доказів, що саме приймачі дощової каналізації та каналізаційні колодці наявні на території відповідача. Також позивач просить стягнути заборгованість за надані послуги за період з травня 2020 по червень 2023 року, однак позовна заява подана до суду в вересні 2023 року, тобто частково поза межами строку позовної даності.

У клопотанні від 17.11.2023, представник відповідача позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розстрочити виконання рішення на 12 місяців.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд прийшов до висновків про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з таких мотивів.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Судом встановлено, що 25 квітня 2010 року між сторонами у справі було укладено договір про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення.

Відповідно до п. 1.1. договору, виконавець зобов`язався надавати споживачу послуги з водопостачання та водовідведення, а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки, і на умовах передбачених договором.

Відповідно до п. 4.1 договору розрахунковим періодом вважається період з 25 числа попереднього місяця по 25 число поточного місяця.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що споживач бере на себе зобов`язання, з 25 числа, протягом 4-х робочих днів кожного місяця представляти дані про кількість отриманих послуг централізованого водопостачання та водовідведення. Згідно п. 4.4. договору, споживач отримує рахунок у виконавця у день надання ним письмового звіту про фактичне водоспоживання та водовідведення. Споживач бере на себе зобов`язання проводити оплату за спожиту воду та скинуті стоки протягом 3-х календарних днів, з дня отримання рахунку, але не пізніше 30 числа поточного місяця.

Порушуючи умову договору, відповідач не представляв дані про кількість отриманих послуг централізованого водопостачання та водовідведення, що потягло за собою порушення умов договору, а саме пункту 4.4 договору щодо своєчасної оплати за отримані послуги.

29.03.2022 позивач звернувся до відповідача із претензією № 1203 щодо сплати наявної заборгованості, проте вона залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

14 липня 2023 року проведено обстеження водопровідної та каналізаційної мережі відповідача, що підтверджується актом обстеження водопровідної та каналізаційної мережі № 1632. Вказаним актом представниками сторін зафіксовано припинення з 14 липня 2023 року послуги з централізованого водовідведення шляхом тампонування каналізаційної труби у каналізаційному колодязі.

Посилання представника відповідача на акт обстеження водопровідної та каналізаційної мережі від 14.07.2023 в якому зазначено, що споживач не веде діяльність є безпідставним, оскільки даним документом зафіксовано факт тампонування каналізаційної труби діаметром 100 мм у каналізаційному колодязі споживача на скиді. Тобто даним актом зафіксований факт припинення отримання послуги централізованого водовідведення, тому з даного числа припинено нарахування послуги. Щодо тверджень відповідача про надсилання йому позивачем рахунків за спожитті послуги лише 14.07.2023, суд зазначає, що п. 4.4 договору передбачено, що споживач отримує рахунок у виконавця та бере на себе зобов`язання проводити оплату. Тобто отримувати у водоканалі рахунки за отримані послуги та акти виконаних робіт є обов`язком саме відповідача.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, відповідач своїх зобов`язань не виконав, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 55 480, 46 грн заборгованості є доведеними та такими, що підлягають до задоволення.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, то суд зауважує наступне.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Відповідно до ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно із п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Також, відповідно до п. 7 Прикінцевих положень ГК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2 (зі змінами та доповненнями), а також постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (зі змінами та доповненнями), в Україні встановлено карантин з 12.03.2020.

У той же час, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на всій території України відмінено карантин з 24 год. 00 хв. 30.06.2023, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Отже, карантин на території України діяв у період з 12.03.2020 по 30.06.2023

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Верховна Рада України доповнила розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України пунктом 19, згідно із яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Таким чином, враховуючи викладене вище, позовна давність за заявленими позовними вимогами, яка була продовжена на строк дії карантину, після завершення карантину є продовженою на строк дії правового режиму воєнного стану.

Оскільки станом на дату ухвалення рішення у даній справі правовий режим воєнного стану на території України продовжує свою дію, то позивачем не пропущено строк позовної давності за заявленими позовними вимогами.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про прострочення виконання грошового зобов`язання боржником, оскільки, відповідно до ч.7 ст. 193 ГК України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок, підстави та правильність нарахування суми 3% річних та інфляційних втрат, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, судом встановлено, що позивач правомірно просить стягнути з відповідача 12 186, 21 грн інфляційних втрат та 2 672, 43 грн трьох відсотків річних.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 5 776, 95 грн пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 4.7 договору встановлено, що за несвоєчасне внесення плати із споживача сплачується пеня, за кожен день прострочення оплати, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок, підстави та правильність нарахування суми пені, судом встановлено, що позивач правомірно просить стягнути з відповідача 5 776, 95 грн пені, відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 191 ГПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 239 ГПК України, суд, який ухвалив рішення, може надати відстрочення або розстрочення виконання рішення. При цьому, відповідно до частин 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України, підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Розглянувши заяву відповідача про розстрочку виконання рішення суду та долучені до неї докази, заслухавши думку представника позивача із погодженням щодо такої розстрочки, з метою дотримання балансу інтересів сторін, враховуючи можливі негативні наслідки для боржника при одномоментному виконанні рішення у встановлений строк та наслідки для стягувача при затримці виконання рішення, суд вважає за можливе заяву відповідача задовольнити та розстрочити виконання судового рішення у цій справі на 12 місяців, шляхом сплати відповідачем на користь позивача суми в розмірі 76 116, 05 грн рівними частинами по 6 343, 01 грн щомісяця.

Відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 124, 129, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця Коробкова Олега Володимировича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства Дрогобичводоканал Дрогобицької міської ради Львівської області (82103, м. Дрогобич Львівської області, вул. Федьковича, 11, ) суму в розмірі 78 800, 05 грн, з яких:

- 55 480, 46 грн - заборгованості;

- 12 186, 21 грн інфляційних втрат;

- 2 672, 43 грн 3% річних;

- 5 776, 95 грн пені;

- 2 684, 00 грн судового збору.

3. Розстрочити виконання судового рішення шляхом сплати Фізичною особою підприємцем Коробковим Олегом Володимировичем ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства Дрогобичводоканал Дрогобицької міської ради Львівської області (82103, м. Дрогобич Львівської області, вул. Федьковича, 11, ) суми в розмірі 78 800, 05 грн, наступним чином:

- до 30 грудня 2023 року 9 027, 01 грн (з урахуванням судового збору);

- до 30 січня 2024 року 6 343, 01 грн;

- до 29 лютого 2024 року 6 343, 01 грн;

- до 30 березня 2024 року 6 343, 01 грн;

- до 30 квітня 2024 року 6 343, 01 грн;

- до 30 травня 2024 року 6 343, 01 грн;

- до 30 червня 2024 року 6 343, 01 грн;

- до 30 липня 2024 року 6 343, 01 грн;

- до 30 серпня 2024 року 6 343, 01 грн;

- до 30 вересня 2024 року 6 343, 01 грн;

- до 30 жовтня 2024 року 6 343, 01 грн;

- до 30 листопада 2024 року 6 343, 01 грн.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 15 грудня 2023 року.

Суддя Манюк П.Т.