ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2023м. ХарківСправа № 922/4225/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Трофімова І.В.

при секретарі судового засідання Погореловій О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" (49044, м. Дніпро, вул. Моссаковського Володимира, 7)
до Українського державного університету залізничного транспорту (61050, м. Харків, м-н. Фєйєрбаха, 7)
про стягнення 833'311,75 грн
за участю представників:

позивача - Денисенко Н.М.;

відповідача - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Українського державного університету залізничного транспорту, в якому просить суд стягнути з відповідача суму боргу за спожиту електроенергію в розмірі 775'544,74 грн за червень-липень 2023 року, 3% річних у сумі 3551,90 грн, пеню в сумі 54'215,11 грн та суми судового збору у розмірі 9999,73 грн.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про постачання (закупівлю) електричної енергії №310523 від 31.05.2023. Витрати по оплаті судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09 жовтня 2023 року позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на "26" жовтня 2023 року о 14:15 год.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.11.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на "29" листопада 2023 року о 14:00 год.

29.11.2023 відповідач подав відзив (вх.№ 32748), в якому проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що позивач надав неправдиву інформацію щодо кількості спожитої електроенергії. Крім того, відповідач зазначив, що сума заборгованості за споживчу електроенергію (775'544,74 грн) перевищує суму спірного договору (461'007,74 грн), при цьому можливості заплатити у відповідача по даному договору немає.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 29.11.2023 розгляд справи по суті відкладено на 13.12.2023.

12.12.202 позивач подав відповідь на відзив (вх.№ 34227), в якій зазначив, що нарахування за спожиту електричну енергію, які були здійснені відповідачеві, є належними, оскільки вони здійснені на підставі даних, отриманих від оператора системи розподілу, АТ "Харківобленерго", як адміністратора комерційного обліку, іншого варіанту нарахування не передбачено законодавством. Також позивач вказав, що перевищення розміру споживання електричної енергії не звільняє відповідача від обов`язку здійснення оплат за фактично спожиту електричну енергію та не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Представник позивача присутній у судовому засіданні 13.12.2023 позовні вимоги підтримував у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання 13.12.2023 не з`явився, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без його участі.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд установив такі обставини.

31.05.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" (далі - Позивач, Постачальник) та Українським державним університетом залізничного транспорту (далі - Відповідач, Споживач) укладено договір про постачання (закупівлю) електричної енергії № 310523 (далі - Договір), на умовах Комерційної пропозиції "Маркет без РК" постачальника електричної енергії ТОВ "Донецькі енергетичні послуги" (далі - Комерційна пропозиція).

Відповідно до п. 1.1. Договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Пунктом 4.3. Договору передбачено, що розрахунковим періодом за Договором є календарний місяць.

Відповідно до п. 4.2. Комерційної пропозиції оплата за спожиту електричну енергію має бути здійснена Споживачем у строк не більше 5 робочих днів після закінчення розрахункового періоду.

У пункті 5.1. Комерційної пропозиції зазначено, що Споживач самостійно формує розрахункові документи (рахунок, акт-приймання передавання) в сервісі "Особистий кабінет" не пізніше 24 годин після закінчення розрахункового періоду.

В інших випадках, виставлення рахунків за спожиту електроенергію здійснюється не пізніше 20-го числа місяця наступного за розрахунковим, за умови отримання даних про обсяги споживання від Споживача/оператора системи/адміністратора комерційного обліку.

Виставлення рахунку здійснюються шляхом його формування в програмному комплексі Постачальника з можливістю перегляду в сервісі «Особистий кабінет».

Розрахункові документи можуть бути роздруковані Постачальником та отримані Споживачем у відповідному енергоофісі Постачальника.

У разі неотримання Споживачем рахунку, Споживач здійснює оплату за спожиту електричну енергію, у встановленні цією комерційною пропозицією строки, за платіжним документом, самостійно оформленим Споживачем.

У пункті 5.2. Комерційної пропозиції зазначено, що у випадку не отримання Споживачем акта прийняття-передавання або не повернення

Постачальнику отриманого та підписаного з боку Споживача акта прийняття- передавання протягом десяти днів з дня його формування, він вважається підписаним та узгодженим сторонами, якщо в цей же строк Споживачем не буде надано обґрунтованих заперечень.

Позивач зазначає, що рахунок на оплату фактично спожитої електричної енергії та акт прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) формувалися відповідно до даних комерційного обліку (інформація про обсяги споживання), які надавалися оператором системи розподілу АТ "Харківобленерго" у відповідності до вимог п.п. 4.3, 4.12, пп. 31 п. 5.1.2 ПРРЕЕ, главою 9.14 Розділу IX, главою 12.4 Розділу ХІІ Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311 та ст. 53 Закону України "Про ринок електричної енергії". Відповідна інформація підтверджена у листі АТ "Харківобленерго" 56К-01/04-3510 від 30.08.2023 та у додатку до нього.

На підставі отриманих даних про спожиті Відповідачем обсяги електроенергії, Позивачем сформовано акти прийняття-передавання товарної продукції та рахунки за розрахункові періоди червень 2023 року, липень 2023 року:

- рахунок за червень 2023 року на суму 716'652,56 грн;

- рахунок за липень 2023 року на суму 58'892,18 грн.

Акти прийняття-передавання товарної продукції та рахунки за розрахункові періоди червень 2023, липень 2023 у відповідності до п.13.6 Комерційної пропозиції направлялися на офіційну електронну адресу Споживача зазначену у Комерційній пропозиції та Договорі.

Позивач зазначив, що в порушення своїх обов`язків Відповідач не виконав свої зобов`язання зі сплати вартості спожитої електричної енергії, в зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 775'544,74 грн за розрахункові періоди червень 2023 року, липень 2023 року, що свідчить про порушення Відповідачем умов Договору, а також цивільного та господарського законодавства України.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Через неналежне виконання Відповідачем своїх зобов`язань за Договором, останньому нараховані 3% річних у сумі 3551,90 грн та пеня в сумі 54'215,11 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обов`язки. Згідно із ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України Про ринок електричної енергії.

Згідно з ч. 6, 7 ст.276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

З огляду на приписи ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 ГК України, відповідно до якої суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Разом з тим, ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлює, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Відповідно до п. 4, п. 5 ч. 2 ст. 53 Закону України "Про ринок електричної енергії" адміністратор комерційного обліку на ринку електричної енергії відповідно до правил ринку, кодексу комерційного обліку та інших нормативно-правових актів: надає дані комерційного обліку електричної енергії адміністратору розрахунків та іншим учасникам ринку; створює та управляє базами даних комерційного обліку електричної енергії, а також централізованими реєстрами постачальників послуг комерційного обліку, точок комерційного обліку та автоматизованих систем, що забезпечують комерційний облік електричної енергії.

Згідно з п. 9.14.1. Кодексу комерційного обліку електричної енергії АКО має передавати АР та учасникам ринку сертифіковані дані комерційного обліку в обсязі, необхідному та достатньому для проведення ними розрахунків та виставлення рахунків своїм контрагентам.

Відповідно до п. 4.3. Правил роздрібного ринку електричної енергії дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

За приписами п. 4.12. Правил роздрібного ринку електричної енергії розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Так, в матеріалах справи міститься лист АТ "Харківобленерго" №56К-01/04-3510 від 30.08.2023 з додатком "Довідка про фактичні обсяги купівлі електричної енергії", в якій оператор системи розподілу повідомляє, про фактичний обсяг споживання по точках комерційного обліку Відповідача за червень 2023 року та липень 2023 року.

Довідкою АТ "Харківобленерго" про фактичні обсяги купівлі електричної енергії ТОВ "Донецькі енергетичні послуги" по споживачу Українському державному університету залізничного транспорту за період червень - липень 2023 року підтверджений фактичний обсяг електричної енергії Відповідачу за червень 2023 - 171021 кВт*год., за липень - 11534 кВт*год.

Виходячи із зазначеного загальна сума вартості спожитої електричної енергії Відповідачем за червень та липень 2023 року складає 775'544,74 грн.

Будь-яких доказів в підтвердження меншого обсягу споживання електроенергії в спірний період Відповідачем не надано.

Отже, нарахування за спожиту електричну енергію, які були здійснені Відповідачеві, є належними, оскільки вони здійснені на підставі даних, отриманих від оператора системи розподілу, АТ "Харківобленерго", як адміністратора комерційного обліку, іншого варіанту нарахування не передбачено законодавством.

Враховуючи викладене, Позивачем доведено споживання Відповідачем обсягів електричної енергії, вказаних в актах прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) за період червень - липень 2023 року.

Частина 2 статті 218 ГК України та стаття 617 ЦК України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.

Законодавством не установлено залежності оплати товару та/або здійснених нарахувань сум штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат (у разі порушення зобов`язання) від фактичного фінансування видатків державного бюджету.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та в рішенні від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" також зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до положень статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Отже, відсутність у боржника необхідних коштів або взяття ним зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень не звільняє його від обов`язку виконати господарські зобов`язання.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 23.03.2018 у справі №904/6252/17, від 03.04.2018 у справі № 908/1076/17, від 07.11.2019 у справі №916/1345/18, від 30.03.2020 у справі № 910/3011/19.

Щодо тверджень Відповідача про те, що сума заборгованості за споживчу електроенергію (775'544,74 грн) перевищує суму спірного договору (461'007,74 грн), суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Таким чином, постачання Позивачем Відповідачу електроенергії та прийняття цієї електроенергії Відповідачем є підставою виникнення у останнього зобов`язання оплатити спожиту електроенергією відповідно до умов договору та чинного законодавства шляхом здійснення оплати за фактичними показами засобів обліку електричної енергії згідно виставлених рахунків на оплату вартості спожитої активної електроенергії.

Суд зазначає, що перевищення розміру споживання електричної енергії не звільняє відповідача від обов`язку здійснення оплат за фактично спожиту електричну енергію та не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

При цьому, з огляду на положення Закону України "Про публічні закупівлі", саме Відповідач як замовник повинен та має здійснювати прогноз та контроль власних обсягів споживання електроенергії. Тому при укладенні договору Відповідач повинен був зробити власний розрахунок обсягів споживання.

Отже, як убачається з фактичних обставин, в порушення статей 525 та 526 ЦК України, які передбачають, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, грошове зобов`язання Споживача перед Постачальником електричної енергії, поставленої у червні та липні 2023 року у загальній сумі 775'544,74 грн у встановлені Договором строки, як і на час розгляду справи, не виконано.

Враховуючи викладене, господарський суд доходить висновку, що заборгованість за використану електричну енергію за Договором у розмірі 775'544,74 грн підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Крім того, Позивачем заявлено до стягнення 3% річних у сумі 3551,90 грн та пеню в сумі 54'215,11 грн.

Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з частиною четвертою статті 231 ГК України, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За положеннями частини 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому суд вважає за доцільне зазначити, що за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду від 31 січня 2018 у справі № 915/14/17).

Відповідно до п.7.1. Комерційної пропозиції за внесення платежів, передбачених умовами Договору, з порушенням термінів, визначених цією Комерційною пропозицією, Споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, нарахованої протягом всього періоду прострочення зобов`язання, та 3% річних від суми боргу. Сума боргу сплачується Споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення..

Встановлені вище обставини, а саме наявність прострочення виконання Відповідачем господарського зобов`язання, свідчить про наявність правових та фактичних підстав для стягнення з відповідача пені та трьох процентів річних.

Перевіривши правильність здійсненого Позивачем розрахунку пені та процентів річних, суд установив, що останній виконано арифметично вірно, згідно з нормами чинного законодавства та у відповідності до умов Договору.

Підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі, як обґрунтованого, підтвердженого доданими до матеріалів справи доказами та не спростованого відповідачем.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на Відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Українського державного університету залізничного транспорту (61050, м. Харків, м-н. Фєйєрбаха, 7, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" (49044, м. Дніпро, вул. Моссаковського Володимира, 7, ) суму боргу за спожиту електроенергію в розмірі 775'544,74 грн за червень-липень 2023 року, 3% річних у сумі 3551,90 грн, пеню в сумі 54'215,11 грн та судовий збір у розмірі 9999,73 грн.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строки, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" (49044, м. Дніпро, вул. Моссаковського Володимира, 7, ).

Відповідач - Український державний університет залізничного транспорту (61050, м. Харків, м-н. Фєйєрбаха, 7, ).

Повний текст рішення складено 20.12.2023.

Суддя І.В. Трофімов