УХВАЛА

про забезпечення позову

м. Київ

20.12.2023Справа № 910/19228/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій» (вул. Юліанська, буд. 53, с. Рославичі, Київська обл., 08681; ідентифікаційний код 32070901) про забезпечення позову до подання позову

особи, які можуть отримати статус учасника справи:

відповідач: Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» (вул. Генерала Алмазова, буд. 18/7, м. Київ, 01133; ідентифікаційний код 13857564)

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліга - Прогрес» (вул. Юліанська, буд. 53, с. Рославичі, Київська обл., 08681; ідентифікаційний код 32070901)

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

третя особа-23, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петренко Олена Анатоліївна (вул. Кутузова, 18/7, прим. 116, м. Київ, 01133)

без виклику представників учасників процесу,

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ЗАЯВИ ТА ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Із поданої до Господарського суду міста Києва заяви про забезпечення позову до подання позову (справа № 910/19228/23) вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Меркурій» (далі за текстом - ТОВ «Меркурій», Заявник) просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме:

- накласти арешт на нерухоме майно - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; тип об`єкта: приміщення, частина групи приміщень № 4 (приміщення з № 1 по № 2, з № 17 по № 41) та частини МСК 1-го поверху, загальною площею 1 474, 8 кв.м (літ. А), адреса: м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 14;

- заборонити органам та особам, які здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, проводити будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; тип об`єкта: приміщення, частина групи приміщень № 4 (приміщення з № 1 по № 2, з № 17 по № 41) та частини МСК 1-го поверху, загальною площею 1 474, 8 кв.м (літ. А), адреса: м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 14.

В обґрунтування поданої заяви ТОВ «Меркурій» зазначає, що 11.12.2006 між АКБ «Індустріалбанк» та ТОВ «Меркурій» укладено Договір кредитної лінії (в іноземній валюті) № КЛ/0100/25/06, в який в подальшому було внесено зміни та доповнення (далі за текстом - «Кредитний договір»), відповідно до пункту 1.1 якого (в редакції Додаткової угоди № 42 від 26.06.2020) Банк надає Позичальнику кредит окремими траншами (надалі за текстом - кредит, транш кредиту) в загальній сумі, яка не може перевищувати 22 760 000,00 (двадцять два мільйони сімсот шістдесят тисяч) доларів США та складається з двох частин 19 760 000,00 (Дев`ятнадцять мільйонів сімсот шістдесят тисяч) доларів США 00 центів (надалі - Первинна заборгованість) та 3 000 000,00 (три мільйони) доларів США 00 центів (надалі - Нове фінансування), у порядку, передбаченому п. 3.1 Договору, на цілі: для фінансування поточної комерційної діяльності підприємства (на обігові кошти) та реконструкції з надбудовою нежитлових приміщень готелю з рестораном і розважально - оздоровчим комплексом, розташованим за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 14, а також придбання сировини, матеріалів, обладнання, здійснення виробничих розрахунків, оплати нарахованих процентів (строкових та/або прострочених) за користування кредитними коштами, а також тих, які будуть нараховуватися в майбутньому, сплати інших платежів (комісійної винагороди банку, страхових платежів, тощо), строком користування з 11.12.2006 по 31.05.2040 включно, для Первинної заборгованості, а також з 26.06.2020 по 31.01.2031 включно, для Нового фінансування, зі сплатою за користування кредитними коштами процентів (...).

Відповідно до пункту 5.2.6 Кредитного договору (в редакції Додаткової угоди № 40 від 11.10.2019) Банк має право призупинити видачу кредиту, або припинити дію цього договору, направивши відповідне письмове повідомлення Позичальнику і достроково стягнути суму заборгованості за кредитом, нарахованих процентів і штрафних санкцій, якщо Позичальник не виконає будь-яких зобов`язань (частину будь-яких зобов`язань), передбачених п.п. 1.4, 2.1, 4.1 - 4.14, 4.17.

Згідно п. 5.3 Кредитного договору наслідками припинення дії договору є обов`язок Позичальника виконати усі свої зобов`язання за договором, що виникли до такого припинення або можуть виникнути у майбутньому, у термін, зазначений у п. 4.11 цього договору.

Відповідно до п. 4.11. Кредитного договору позичальник зобов`язався, у разі отримання вимоги Банку про припинення дії договору, проводити повне погашення заборгованості по цьому договору в період 10 (десяти) календарних днів з моменту одержання такої вимоги.

Згідно з п. 2.1 Кредитного договору (в редакції Додаткової угоди № 42 від 26.06.2020) Позичальник забезпечує виконання своїх обов`язків з повернення кредиту, нарахованих процентів і штрафних санкцій, покриття можливих збитків Банку обумовлених неналежним виконанням обов`язків Позичальником по цьому договору, шляхом застави нерухомого майна (іпотеки) та поруки, а саме:

- нежитлові приміщення - готель (літ. А), загальною площею 8 125,1 м2, які розташовані за адресою: м. Київ, Шевченківський район, вул. Хрещатик, буд № 14, що належать на праві власності майновому поручителю ТОВ «Ліга-Прогрес»;

- нежитлові приміщення, частина групи приміщень № 4 (приміщення з № 1 по № 2, з № 17 по № 41) та частини МСК 1-го поверху, загальною площею 1 474,8 кв.м (літ. А), які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 14, що належить на праві власності Позичальнику;

- фінансова порука фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на повну суму заборгованості по кредиту.

В пункті 8.4 Кредитного договору сторони погодили, що Банк вправі звернути стягнення на заставлене майно у випадку, якщо в момент настання термінів виконання будь-якого із зобов`язань, передбачених цим Договором вони не будуть виконані.

Відповідно до п. 2.2 Кредитного договору у разі недостатності коштів, виручених від реалізації заставленого майна, Банк має право звернути стягнення на інше: рухоме, нерухоме майно, майнові права позичальника у порядку встановленому діючим законодавством України.

11.12.2006 в якості забезпечення належного виконання ТОВ «Меркурій» всіх грошових зобов`язань за Кредитним договором, між АКБ «Індустріалбанк» (іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ліга-Прогрес» (іпотекодавець) (далі також - «Майновий поручитель») укладено Договір застави нерухомого майна (іпотеки) № КЛЗ/0100/25/06 (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом - «Договір іпотеки № 1»).

Згідно з п. 1.2. Договору іпотеки № 1 (в редакції Договору про внесення змін та доповнень № 7 від 11.06.2012) предметом іпотеки, який надає іпотекодавець іпотекодержателю у забезпечення вимог, зазначених у п. 1.1 цього Договору, є нерухоме майно, а саме: нежилі приміщення (в літ. А), загальною площею 8 125, 10 кв.м, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 14 (далі також - «Предмет іпотеки № 1»).

Пунктом 4.3. Договору іпотеки № 1 (в редакції Договору про внесення змін та доповнень № 13 від 26.06.2020) сторони погодили, що з дня набуття іпотекодержателем права власності внаслідок звернення стягнення вважаються погашеними вимоги іпотекодержателя за Кредитним договором на суму вартості предмета іпотеки та настають інші наслідки, встановлені статтею 37 ЗУ «Про іпотеку».

Відповідно до п. 4.5 Договору іпотеки № 1 (в редакції Договору про внесення змін та доповнень № 13 від 26.06.2020) сторони цього Договору домовились, що у разі, якщо в результаті позасудового врегулювання розмір вимог іпотекодержателя за Кредитним договором, буде більший, ніж вартість предмета іпотеки на момент звернення стягнення (оцінка предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності у разі звернення стягнення шляхом набуття предмета іпотеки у власність іпотекодержателя, або ціна предмета іпотеки у договорі купівлі-продажу але не нижче оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності у разі звернення стягнення шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві), вважається, що цей Договір забезпечує вимоги іпотекодержателя лише у розмірі вартості предмета іпотеки на момент звернення стягнення. Вимоги іпотекодержателя, які не будуть задоволені за рахунок цього предмету іпотеки, будуть задоволені за рахунок іншого майна позичальника.

Також, 26.06.2020 в якості забезпечення належного виконання ТОВ «Меркурій» всіх грошових зобов`язань за Кредитним договором, між АКБ «Індустріалбанк» (іпотекодержатель) та ТОВ «Меркурій» (іпотекодавець) укладено Договір застави нерухомого майна (іпотеки) № КЛЗ 7/0100/25/06 (далі за текстом - «Договір іпотеки № 2»).

Відповідно до п. 1.2 Договору іпотеки № 2 предметом іпотеки, який надає іпотекодавець іпотекодержателю у забезпечення вимог зазначених у п. 1.1 цього Договору є таке нерухоме майно: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна за Державним реєстром речових прав на нерухоме майно: 000. Об`єкт нерухомого майна: нежитлові приміщення частини групи приміщень № 4 (приміщення з № 1 по № 2; з № 17 по № 41) та частини МСК 1-го поверху, загальною площею 1 474,8кв.м (літ. А). Адреса об`єкта: м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 14. Номер запису про право власності: 21685225 (далі за текстом - «Предмет іпотеки № 2»).

В п. 4.7 Договору іпотеки № 2 визначено, що у разі, якщо вимоги іпотекодержателя забезпечені декількома предметами іпотеки (у тому числі за декількома договорами іпотеки), а позасудове звернення стягнення здійснюється за рахунок окремого предмета іпотеки, іпотекодержатель має право вимагати (у тому числі шляхом позасудового врегулювання) виконання зобов`язань позичальником та/або іпотекодавцем в частині, що залишається невиконаною після завершення позасудового врегулювання за таким окремим предметом іпотеки.

Згідно з п. 5.2 Договору іпотеки № 2 цей Договір діє до повного виконання обов`язків по Кредитному договору.

30.06.2017 в якості забезпечення належного виконання ТОВ «Меркурій» всіх грошових зобов`язань за Кредитним договором, між АКБ «Індустріалбанк» та ОСОБА_1 (далі за текстом - «Поручитель») укладено Договір поруки (зі змінами та доповненнями) (далі також - «Договір поруки»).

Відповідно до п. 1.2. Договору поруки Поручитель зобов`язався солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань по Кредитному договору.

Згідно з п. 6.1. Договору поруки порука набуває чинності з моменту підписання сторонами цього договору та скріплення печаткою кредитора та діє до повного виконання позичальником та поручителем зобов`язань за вищезазначеним Кредитним та цим Договором.

Пунктом 6.2. Договору поруки передбачено, що порука припиняється з припиненням зобов`язання, яке вона забезпечує.

З поданої заяви про забезпечення позову вбачається, що Банк (ПАТ АКБ «Індустріалбанк» 25.01.2023 направив на адресу Позичальника та Майнового поручителя Повідомлення про порушення основного зобов`язання і Вимогу про усунення порушення (в порядку статті 35 Закону України «Про іпотеку»), в яких повідомлено, що у випадку несплати простроченої заборгованості - процент за користування кредитом за період з 01.10.2022 по 31.10.2022 в сумі 115 822,00 доларів США Банк здійснить звернення стягнення на Предмети іпотеки за договором іпотеки № КЛЗ/7/0100/25/06 від 26.06.2020.

Згідно Звітів про оцінку нерухомого майна, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Увекон Ленд» вартість Предмета іпотеки № 1 станом на 14.02.2023 становить 582 907 500 грн (без ПДВ), а Предмету іпотеки № 2 - 95 572 900,00 грн. (без ПДВ).

За розрахунками Банку, станом на 25.02.2023 розмір заборгованості Позичальника за Кредитним договором становив 23 304 221, 40 доларів США, з яких: 22 760 000 дол. США тіло кредиту та 544 221, 40 дол. США проценти за користування кредитом.

25.02.2023 на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, визначеного Договором іпотеки № 1, Банком застосовано позасудову процедуру звернення стягнення на Предмет іпотеки № 1 шляхом набуття його у власність за вартістю 699 489 000 грн (з ПДВ).

Зазначені обставини про внесення відомостей про речове право щодо об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером № 0 (Предмет іпотеки № 1) підтверджуються наданими Позивачем витягами з Державного реєстру речових прав (індексний номер 324050378) станом на 25.02.2023 та (індексний номер 324050378) станом на 15.12.2023.

Реєстраційні дії щодо реєстрації права власності Банку на Предмет іпотеки № 1 здійснено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва Петренко О.А.

Так, За рахунок набуття у власність вказаного Предмету іпотеки Банком здійснено погашення заборгованості ТОВ «Меркурій» за Кредитним договором у розмірі 19 128 131,79 дол. США, з яких: 544 221,40 дол. США проценти за користування кредитом; 18 583 910,39 дол. США частина кредиту.

Однак, 28.02.2023 у зв`язку з неповним погашенням заборгованості за Кредитним договором за рахунок Предмета іпотеки № 1, на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, визначеного Договором іпотеки № 2, Банком застосовано позасудову процедуру звернення стягнення на Предмет іпотеки № 2 шляхом набуття його у власність за вартістю 114 687 480,00 грн. (з ПДВ).

Згідно рішення № 66586137 від 28.02.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва Петренко О.А. проведену державну реєстрацію права приватної власності Банку на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 000 (Предмет іпотеки № 2).

Зазначене вбачається з наданого Позивачем витягу з Державного реєстру речових прав (індексний номер 324249930) станом на 28.02.2023.

На підставі вказаного вище рішення № 66586137 від 28.02.2023 приватного нотаріуса, за рахунок набуття у власність вказаного Предмету іпотеки № 2 Банком здійснено погашення заборгованості Позичальника за тілом кредиту у розмірі 3 136 228, 35 дол. США.

Заявник вказує, що рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Києва Петренко О.А. № 66586137 від 28.02.2023 є незаконним, прийняте з істотним порушенням положень чинного законодавства оскільки Банк не мав права на звернення стягнення на Майно у зв`язку з припиненням Кредитного договору його повним виконанням 25.02.2023 у зв`язку зі звернення стягнення на Предмет іпотеки № 1.

Так, Заявник вказує, що має намір звернутися до суду із позовом про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Києва Петренко О.А. № 66586137 від 28.02.2023.

При цьому Заявник звертає увагу суду на те, що наданий Банком Звіт про оцінку нерухомого майна Предмета іпотеки № 1, виконаний суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Увекон Ленд» суперечить нормативно-правовим актам з оцінки майна та має значні недоліки, які вплинули на достовірність виконаної оцінки та формування вартості Предмета іпотеки № 1, що відповідно призвело до звернення стягнення і на Предмет іпотеки № 2 та що на переконання Заявника є незаконним в силу припинення з 25.02.2023 зобов`язання за Кредитним договором.

Крім того, Заявник вказує про відсутність станом на 28.02.2023 у Банку права та повноважень на звернення стягнення на майно в рахунок погашення тіла кредиту оскільки встановлений Кредитним договором десятиденний строк із дати припинення Кредитного договору станом на 28.02.2023 не сплив.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову згідно поданої заяви Заявник вказує, що саме обрані заходи дозволять ТОВ «Меркурій» ефективно вчинити дії задля відновлення порушеного права без додаткових звернень до суду з позовами про скасування інших реєстраційних дій та дозволить зберегти спірне майно у власності Відповідача на час розгляду майбутньої справи.

Заявник звертає увагу суду на те, що наразі Банком вчиняються дії щодо відчуження спірного майна - об`єкта нерухомості за реєстраційним № 000: приміщення частини групи приміщень № 4 (приміщення з № 1 по № 2, з № 17 по № 41) та частини МСК 1-го поверху, загальною площею 1 474, 8 кв.м (літ. А), адреса: м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 14.

На підтвердження зазначеного Заявником до суду надано роздруківку з веб-сайту ПАТ АКБ «Індустріалбанк» з оголошенням про намір здійснити продаж в тому числі вказаного вище об`єкта нерухомості за реєстраційним № 000 у зв`язку з чим ТОВ «Меркурій» вказує про існування у нього обґрунтованого припущення, що за час розгляду справи за майбутнім позовом спірне майно може бути відчужене третім особам, що відповідно ускладнить процес відновлення права Заявника, які на його переконання є порушеними.

З огляду на викладене вище, Заявник просить суд подану заяву задовольнити та застосувати заходи забезпечення позову, оскільки останні відповідають критеріям розумності, обґрунтованості та адекватності, не суперечать збалансованості інтересів сторін.

МОТИВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 ГПК України закріплено вичерпний перелік заходів забезпечення позову.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову (частина 3 стаття 137 ГПК України).

Відповідно до пункту 1 та 4 частини 1 статті 137 ГПК позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 16.06.2011 № 5-рп/2011 у справі № 1-6/2011 судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є запобігання можливому порушенню в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому ґарантується виконання судових актів. Цим забезпечується можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Тобто, забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулася з відповідними вимогами у справі про банкрутство.

Вжиття заходів забезпечення позову відповідно до статті 136 ГПК України є правом суду, а за наявності відповідних виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У випадку звернення до суду з вимогами немайнового характеру не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиції викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Із врахуванням викладеного вище та враховуючи обґрунтування поданої Заявником заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку щодо необхідності її задоволення з наступних підстав.

За своєю суттю арешт майна - це тимчасовий захід, який має наслідком накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження. При вжитті такого заходу власник майна не обмежується у правах володіння та користування своїм майном, та не позбавляється їх. Накладення арешту на майно не завдає шкоди та збитків відповідачу, не позбавляє його конституційних прав на володіння та користування вказаним нерухомим майном, здійснення господарської діяльності, отримання доходів, сплату податків тощо, а лише тимчасово обмежить право відповідача реалізувати вказане майно третім особам.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 03.12.2021 у справі №910/4777/21, на яку посилається скаржник.

Підстави забезпечення позову не обмежуються лише пов`язаністю з позовною вимогою. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Як встановлено судом вище, нерухоме майно за реєстраційним № 000 - тип об`єкта: приміщення, частина групи приміщень № 4 (приміщення з № 1 по № 2, з № 17 по № 41) та частини МСК 1-го поверху, загальною площею 1 474, 8 кв.м (літ. А), адреса: м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 14 згідно доводів Заявника вибуло з його власності з огляду на порушення Банком вимог чинного законодавства та на підставі прийнятого приватним нотаріусом рішення, яке Заявник має намір оскаржити в судовому порядку.

З наданих до матеріалів справи доказів, судом встановлено, що Банк (Іпотекодержатель) вчиняє дії щодо підготовки вказаного вище майна до продажу, що відповідно може призведе до його відчуження третім особам та тим самим ускладнить процедуру відновлення порушеного права ТОВ «Меркурій» у випадку задоволення майбутнього позову.

Майно, на яке Заявник просить суд накласти арешт безпосередньо стосується предмету спору майбутнього позову, а застосування такого заходу забезпечення позову забезпечить збереження існуюче становище учасників судового спору до остаточного вирішення питання власності щодо спірного майна.

При цьому, суд вказує, що застосовані судом заходи забезпечення позову не обмежують правомочність Банку як фактичного власника в частині користування майном та отримання від такого користування доходу, що відповідно свідчить про забезпечення збереження збалансованості інтересів сторін.

Зазначене вище відповідає висновкам Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладених у постанові від 15.01.2019 у справі № 915/870/18.

Вилучення власності в інтересах судочинства, яке не позбавляє власника його майна, а тільки тимчасово припиняє його можливості користуватися та розпоряджатися цим майном, зазвичай пов`язане із здійсненням контролю за використанням власності, що охоплюється сферою застосування другого абзацу статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Отже, допускається накладення судами арешту або інших обмежень щодо розпорядження майном особи, за умови дотримання таких вищенаведених вимог, встановлених статтею 1 Першого протоколу до Конвенції як законність, пропорційність та загальний інтерес.

Дана правова позиція відображена в постанові Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 910/13208/19.

Частиною 1 статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що проведення реєстраційних дій (щодо реєстрації прав/обтяжень прав) зупиняється, зокрема на підставі судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили.

Згідно із частиною 2 цієї статті Закону судове рішення або заява власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій реєструється у Державному реєстрі прав.

Відповідно до частини 3 статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор приймає рішення про відновлення реєстраційних дій на підставі судового рішення про скасування судового рішення, що було підставою для прийняття рішення про зупинення проведення реєстраційних дій та/або судового рішення про скасування заборони вчинення реєстраційних дій, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про відкликання власної заяви про заборону вчинення реєстраційних дій, зареєстрованих у Державному реєстрі прав.

Відтак, заборона вчинення реєстраційних дій є одним із заходів забезпечення позову, який передбачений, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

У той же час, заборона державним реєстраторам вносити відповідні зміни до реєстру є тимчасовою та не має своїм наслідком будь-якого перешкоджання господарській діяльності власника спірного нерухомого майна.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.09.2021 у справі № 910/18567/20 та від 06.12.2023 у справі № 910/15043/21 (910/11194/23).

Згідно зі статтею 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

За приписами статей 73-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини 6 статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ ЗАЯВИ

За сукупністю зазначеного судом вище, суд дійшов висновку, що обраний ТОВ «Меркурій» спосіб забезпечення позову відповідає вимогам процесуального законодавства щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку з предметом позовних вимог та може забезпечити ефективний захист прав або інтересів позивача в разі ухвалення рішення про задоволення позову, у зв`язку з чим подана заява підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 136-139, 140, 234 та 235 ГПК України, Господарський суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій» про забезпечення позову до подання позову - задовольнити.

2. Вжити наступні заходи забезпечення позову (до подання позову):

- накласти арешт на нерухоме майно - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; тип об`єкта: приміщення, частина групи приміщень № 4 (приміщення з № 1 по № 2, з № 17 по № 41) та частини МСК 1-го поверху, загальною площею 1 474, 8 кв.м (літ. А), адреса: м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 14;

- заборонити органам та особам, які здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, проводити будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; тип об`єкта: приміщення, частина групи приміщень № 4 (приміщення з № 1 по № 2, з № 17 по № 41) та частини МСК 1-го поверху, загальною площею 1 474, 8 кв.м (літ. А), адреса: м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 14.

3. Боржником за даною ухвалою є: Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» (вул. Генерала Алмазова, буд. 18/7, м. Київ, 01133; ідентифікаційний код 13857564).

4. Стягувачем за даною ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю «Меркурій» (вул. Юліанська, буд. 53, с. Рославичі, Київська обл., 08681; ідентифікаційний код 32070901).

5. Ухвала є виконавчим документом, виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень та дійсна для пред`явлення до виконання до 20.12.2026.

Ухвала набрала законної сили 20.12.2023 та може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її підписання до Північного апеляційного господарського суду.

Дата підписання повного тексту ухвали: 20.12.2023

Суддя Антон ПУКАС