ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2023м. ХарківСправа № 922/4148/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Іванії К.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Військова частина НОМЕР_1 АДРЕСА_1 )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Об`єднані інформаційні технології"(79000, Львівська область, місто Львів, площа Міцкевича, буд.8).
про розірвання договору
за участю представників:

позивача - Оселедько В.Г. (дов .№ 148/15/661/121 від 11.07.2023 року)

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Об`єднані інформаційні технології", в якій просить суд:

Стягнути з Товариства з Обмеженою Відповідальністю ОБ`ЄДНАНІ ІНФОРМАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ (код за адреса реєстрації: 61007, місто Харків, пр. Московський, б. 273) на користь Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРОПОУ НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) вартість внеску за 2022 рік у сумі 640 185 грн., 00 коп.

Стягнути з Товариства з Обмеженою Відповідальністю ОБ`ЄДНАНІ ІНФОРМАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ (код за адреса реєстрації: 61007, місто Харків, пр. Московський, б. 273) на користь Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРОПОУ НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на нараховану пеню за не своєчасну сплату внеску за 2022 рік у сумі 159607 грн. 77 коп.

Стягнути з Товариства з Обмеженою Відповідальністю ОБ`ЄДНАНІ ІНФОРМАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ (код за адреса реєстрації: 61007, місто Харків, пр. Московський, б. 273) на користь Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРОПОУ НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на нараховану пеню за не своєчасну сплату внеску за 2021 рік у сумі 152090 грн. 91 коп.,

Розірвати договір про вирощування сільськогосподарських культур №7 від 8 травня 2019 року, укладений між Військовою частиною НОМЕР_1 (код ЄДРОПОУ НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) та Товариством з Обмеженою Відповідальністю ОБ`ЄДНАНІ ІНФОРМАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ (код за адреса реєстрації: 61007, місто Харків, пр. Московський, 6.273).

Стягнути з Товариства з Обмеженою Відповідальністю ОБ`ЄДНАНІ ІНФОРМАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ (код за адреса реєстрації: 61007, місто Харків, пр. Московський, б. 273) на користь Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРОПОУ НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) 14278 грн. 26 коп. витрат зі сплати судового збору.

Ухвалою суду від 26.09.2023 позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 залишено без руху . Постановлено позивачу протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви.

На виконання вимог ухвали Господарського суду Харківської області від 26.09.2023, позивач 02.10.2023 направив заяву про усунення недоліків позовної заяви, а саме надав докази доплати судового збору в сумі 2684,0грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської від 04.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 31 жовтня 2023 року о 11:30.

В судовому засіданні 31.10.2023 постановлено протокольну ухвалу, відкладено підготовче засідання до 14 листопада 2023 року о(б) 12:00 год.

В порядку ст.ст. 120-121 ГПК України сторони повідомлені про наступне судове засідання ухвалами від 31.10.2023.

"08" листопада 2023 р. від представника Військової частини НОМЕР_1 , електронною поштою (вх. № 30608/23 ) надійшла заява про зміну предмету позову доповнення новими позовними вимогами, в якій просить суд:

Доповнити позовні вимоги новою, а саме: стягнути з Товариства з Обмеженою Відповідальністю ОБ`ЄДНАНІ ІНФОРМАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ (код за адреса реєстрації: (79000, Львівська область, місто Львів, площа Міцкевича, буд.8, ) на користь Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРОПОУ НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) вартість внеску за 2023 рік у сумі 914 550 грн., 00 коп.

Доповнити позовні вимоги новою, а саме стягнути з Товариства з Обмеженою Відповідальністю ОБ`ЄДНАНІ ІНФОРМАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ (код за адреса реєстрації: (79000, Львівська область, місто Львів, площа Міцкевича, буд.8, ) на користь Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРОПОУ НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) нараховану пеню за не своєчасну сплату внеску за 2023 рік у сумі 8819 грн. 77 коп.

Змінити у первісній позовній заяві в частині позовних вимог юридичну адресу реєстрації Товариства з Обмеженою Відповідальністю ОБ`ЄДНАНІ ІНФОРМАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ, а саме адреса реєстрації: (79000, Львівська область, місто Львів, площа Міцкевича, буд.8).

Крім того, у поданій заяві про зміну предмету позову, позивачем зазначено про зміну адреси відповідача Товариства з Обмеженою Відповідальністю ОБ`ЄДНАНІ ІНФОРМАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ, а саме адреса реєстрації: (79000, Львівська область, місто Львів, площа Міцкевича, буд.8), про те доказів направлення копії позовної заяви на вищеозначену адресу , а саме : АДРЕСА_2 , позивачем не подано.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.11.2023 року, заяву про зміну предмету позову з доповненням новими позовними вимогами - залишено без руху.

14.11.2023 року від представника Військової частини НОМЕР_1 , електронною поштою надійшло клопотання про відстрочення судового збору до винесення рішення по справі.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.11.2023 року, відмовлено в задоволенні клопотання про відстрочку судового збору до винесення судового рішення по справі від 13" листопада 2023 р.

В судовому засіданні 14.11.2022 постановлено протокольну ухвалу, продовження строку підготовчого провадження на тридцять днів та відкладення підготовчого засідання до "06" грудня 2023 р. о(б) 11:00 год.

В порядку ст.ст. 120-121 ГПК України сторони повідомлені про наступне судове засідання ухвалами від 14.11.2022.

01.12.2023 року, від представника позивача, електронною поштою (вх. № 32926/23) надійшли належні докази сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі за подання до господарського суду даної позовної заяви в сумі 13850,55 грн., які долучені судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні 06.12.2023 постановлено протокольну ухвалу, якою прийнято заяву про зміну предмету позову доповнення новими позовними вимогами від 08.11.2023 року, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи у судовому засіданні по суті на 13 грудня 2023 року о(б) 12:30 год. В порядку ст.ст. 120-121 ГПК України сторони повідомлені на наступне судове засідання ухвалами від 06.12.2023 року.

Представник позивача в судовому засіданні 13.12.2023 року в судовому засіданні підтримав заяву про відмову від позову.

Представник відповідача в судове засідання 13.12.2023 року , не з`явився .

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 04.10.2023 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленнями про вручення (з відміткою судова повістка) на адресу відповідача (61007, місто Харків, пр. Московський, 273), яка була повернута без вручення адресатові з позначкою поштового відділення "адресат відсутній".

В подальшому представник позивача подав заяву про зміну місцезнаходження відповідача -(79000, Львівська область, місто Львів, площа Міцкевича, буд.8).

Проте ухвали суду, які направлялися на адресу відповідача, повернуті без вручення адресатові з позначкою поштового відділення "за закінчення терміну зберігання ".

Як встановлено судом та підтверджується відкритою та загальнодоступною інформацією з відкритих джерел, інформації розміщеної в мережі Інтернет, зокрема, ресурсу opendatabot.ua українській компанії, що надає доступ до державних даних з основних публічних реєстрів для громадян та бізнесу, електронної платформи державних закупівель Prozorro, і т.д. адресою місцезнаходження відповідача -(79000, Львівська область, місто Львів, площа Міцкевича, буд.8).

Згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 названого Закону для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Таким чином матеріали справи свідчать про те, що всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано під час розгляду справи обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань. Водночас відповідач відзиву на позовну заяву не надав, процесуальними правами, наданими йому, як стороні в господарському процесі, не скористався, однак про ухвалу суду про відкриття провадження по даній справі отримав.

Отже, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

В ході розгляду даної справи господарським судом Харківської області, відповідно до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

В ході розгляду справи судом було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі відповідно до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Присутній в судовому засіданні представник позивача погодився з тим, що судом досліджено всі докази, які надано сторонами відповідно до ст. 74 ГПК України.

За ст. 219 ГПК України, рішення у справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 13.12.2023, відповідно до ст. 240 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив таке.

08.05.2019 року між Військовою частиною НОМЕР_1 та ТОВ Об`єднані інформаційні технології було укладено договір №7 про вирощування сільськогосподарських культур.

За даним договором п. 1.1. вказано, що з метою залучення додаткових джерел фінансування для підтримання на належному рівні бойової та мобілізаційної готовності і життєдіяльності Збройних Сил України та відповідно до Закону України Про використання земель оборони ст. 4, сторони за цим договором домовилися про вирощування сільськогосподарських культур, на земельних ділянках площею 469 га., які надані Стороні-1 в безстрокове користування та можливостей Сторони - 2 діяти, а саме: вирощування зернових сільськогосподарських культур.

Пунктом 1.2 зазначеного договору сторони домовились, що обробіток землі буде здійснюватись наступним чином: Сторона - 1 (Відповідач 1 бере на себе зобов`язання залучити площу земельної ділянки, яка надана в безстрокове користування для вирощування сільськогосподарських культур: Сторона - 2 (Позивач) бере в користування земельні ділянки та власними коштами проводить необхідний комплекс заходів по забезпеченню повного сільськогосподарського циклу з вирощування сільськогосподарських культур.

Договором погоджені взаємні обов`язки сторін .

Відповідно до п.п. 3.1,3.2 договору № 7 від 08.05.2019 Сторона -1 (Позивач у справі) за цим договором зобов`язана:

- залучити для вирощування сільськогосподарської продукції, яке буде проводитись Стороною - 2 земельні ділянки, що надані Стороні -1;

- у разі необхідності організувати обстеження земель, залучених для вирощування сільськогосподарських культур, на предмет наявності і своєчасного знешкодження небезпечних предметів з метою створення безпечних умов праці;

- попереджати Сторону-2 про особливі властивості та недоліки земельної ділянки, які в процесі її використання можуть спричинити екологічно небезпечні наслідки для довкілля або призвести до погіршення стану самої земельної ділянки;

- за необхідності проводити інструктаж осіб, які залучаються Стороною - 2 до виконання сільськогосподарських робіт, стосовно заходів безпеки на території полігону та дій при виявленні вибухонебезпечних предметів;

- завчасно попереджати Сторону - 2 про початок проведення військових навчань та інших заходів бойової підготовки на території полігону.

- отримувати від Сторони -2 плату за вирощування сільськогосподарських культур;

- вимагати від Сторони - 2 відшкодування збитків, якщо вони виникли внаслідок дострокового розірвання Договору в односторонньому порядку без поважних причин, невиконання або наснаженого виконання Стороною взятих на себе обов`язків за цим Договором.

В свою чергу, положеннями п.п. 4.1, 4.2 договору № 7 від 08.05.2019 передбачено, що Сторона - 2 (позивач) за цим договором зобов`язана:

- організувати господарську діяльність з використанням залучених земельних ділянок щодо вирощування сільськогосподарських культур;

- здійснювати виробничий процес, забезпечивши його необхідними машино- тракторними агрегатами, технічним обладнанням, інвентарем, паливно-мастильними матеріалами та відповідними спеціалістами і працівниками;

- вести бухгалтерський облік майна, цінностей, зобов`язань, в тому числі платіжних та інших операцій, пов`язаних із виконанням цього договору;

- нести витрати, що виникли під час виконання цього договору;

- згідно письмового запиту надавати Стороні - 1 інформацію про хід вирощування сільськогосподарських культур;

- здійснювати своєчасну підготовку грунту для проведення сільгоспробіт;

- проводити догляд за посівами сільгоспкультур (внесення мінералів, добрив та інших засобів захисту рослин тощо);

- тримати під паром не більше 20% залученої земельної ділянки за умови, якщо це необхідно в цілях підвищення родючості грунту;

- Сторона - 2 на термін проведення навчань на полігоні зобов`язується не проводити сільськогосподарські роботи;

- Сторона - 2 щодо вищевказаної земельної ділянки бере за себе відповідальність відносно запобігання виникнення надзвичайних ситуацій та інших заходів, спрямованих на регулювання техногенної та природної безпеки, завчасне реагування на загрозу виникнення надзвичайної ситуації на основі даних досліджень та прогнозів щодо можливого перебігу подій з метою недопущення їх переростання у надзвичайну ситуацію або пом`якшення її можливих наслідків.

Згідно з п.п. 6.1 - 6.3 договору № 7 від 08.05.2019 внесок Сторони - 1 у вартість права обробки земельної ділянки загальною площею 469 (чотириста шістдесят дев`ять) га, згідно до акту обміру земельної ділянки, який є невід`ємною частиною договору, а також професійні знання, навички, вміння, ділова репутація, ділові зв`язки та складає:

- на 2019 сільськогосподарський рік - (в зв`язку з залученням до спільного обробітку земельної ділянки площею 469 га) - 914 550,00 грн.;

- на 2020 сільськогосподарський рік - (в зв`язку з залученням до спільного обробітку земельної ділянки площею 469 га) - 914 550,00 грн.;

- на 2021 сільськогосподарський рік - (в зв`язку з залученням до спільного обробітку земельної ділянки площею 469 га) - 914 550,00 грн.;

- на 2022 сільськогосподарський рік - (в зв`язку з залученням до спільного обробітку земельної ділянки площею 469 га) - 914 550,00 грн.;

- на 2023 сільськогосподарський рік - (в зв`язку з залученням до спільного обробітку земельної ділянки площею 469 га) - 914 550,00 грн.;

- на 2024 сільськогосподарський рік - (в зв`язку з залученням до спільного обробітку земельної ділянки площею 469 га) - 914 550,00 грн.;

- на 2025 сільськогосподарський рік - (в зв`язку з залученням до спільного обробітку земельної ділянки площею 469 га) - 914 550,00 грн.;

- на 2026 сільськогосподарський рік - (в зв`язку з залученням до спільного обробітку земельної ділянки площею 469 га) - 914 550,00 грн.

Внесок Сторони - 2 - грошові кошти, паливно-мастильні матеріали, обробка ґрунтів, сівба, посадка, внесення добрив та засобів захисту рослин, всі необхідні дії щодо вирощування сільськогосподарських культур, а також професійні знання, навички та вміння, ділова репутація та ділові зв`язки, інше, що встановлюють Сторони по закінченню сільськогосподарського року.

Положеннями розділу 7 договору № 7 від 08.05.2019 передбачено, здобуток, що отримується Сторонами від спільної діяльності, підлягає розподілу пропорційно понесеним фактичним затратам на вирощування сільськогосподарської продукції, при цьому Сторона -1 в будь-якому випадку повинна отримати грошові надходження для забезпечення покриття дефіциту бюджетного фінансування у розмірі не менше частки та внеску, визначеними у розділі 6 цього Договору;

- підбиття ПІДСУМКІВ спільної діяльності і розподілу прибутку між Сторонами здійснюється до 20 жовтня поточного року на підставі окремого балансу:

- фактичний розподіл прибутку здійснюється шляхом перерахування відповідної частки Стороні-1 та утримання відповідної частки прибутку Стороною-2;

- сторони погодили, що Сторона 2 перераховує Стороні 1 грошові кошти як довгостроково розподілений прибуток від спільної діяльності:

- за 2019 сільськогосподарський рік до 20.10.2019 в розмірі 100% від вартості внеску Сторони 1;

В подальшому за кожний сільськогосподарський рік до 20 жовтня поточного року.

Положення п. п.10.1, 10.2,10.4, 105 договору № 7 від 08.05.2019 передбачено, таке:

- у випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього Договору, винна Сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та (або ) чинним в Україні законодавством;

- порушення Договору є його невиконання або неналежне виконання тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору;

- уразі порушення строку розрахунку зі Стороною- 1 Сторона- 2 зобов`язана сплатити на користь Сторони 1 штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на день прострочення платежу;

Усі спори, що виникають з цього Договору або пов`язані із ним вирішуються шляхом переговорів між Сторонами. Якщо відповідний спір неможливо вирішити шляхом переговорів він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору відповідно до чинного в Україні законодавства.

При зміні обсягів робіт, що виконуються, Сторони вносять відповідні зміни до цього договору, у тому числі уточнюючи свою часткову участь в спільній діяльності.

Положеннями п.п. 11.1, 11.2, 11.4 договору № 7 від 08.05.2019 передбачено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін. Цей договір укладено строком на сім сільськогосподарських років, тобто по 2026 сільськогосподарських років. Якщо інше прямо не передбачено цим договором або чинним законодавством, зміни у цей договір можуть бути внесені тільки за домовленістю Сторін, яка оформлюється письмово.

Одночасно із підписанням договору сторонами було складено акт обміру Земельної ділянки, що пропонується для вирощування сільськогосподарської продукції.

ВЧ НОМЕР_3 надсилала позивачу листи-пропозиції для припинення договору у листах від 19.01.2020 за вих. № 148/9148/64 та від 19.03.2021 за вих. № 148/9148/423 щодо порушення ТОВ «Об`єднані інформаційні технології» умов договору, а саме:

- листом від 28.01.2020 р. за вих.№148/9/48/168 Військова частина НОМЕР_1 була висловлена вимога про термінове надання з боку ТОВ Об`єднані інформаційні технології інформації про хід вирощування сільськогосподарських культур, яка в порушення вимог п.п. 2.1, 4.1, 5.5 договору №7 від 08.05.2019 року була залишена без відповіді;

- порушення вимог п.п.5.3, 11.4, 11.5 договору №7 від 08.05.2019 року ТОВ Об`єднані інформаційні технології не погоджувало зміну місцезнаходження та зміну директора товариства, в результаті чого, військова частина позбавлена можливості належним чином обмінюватись наявною інформацією за для досягнення цілей, визначених договором;

- земельна ділянка, яка передана Військовою частиною НОМЕР_1 як внесок у договір спільної діяльності №7 від 08.05.2019, використовується невстановленими особами, в той час як п. 11. 7 договору прямо забороняє ТОВ Об`єднані інформаційні технології передавати свої права за договором третім особам без погодження з військовою частиною.

Отже у вказаних листах позивач навів істотні умови порушення відповідачем умов договору.

Як вказує позивач у позові, відповідачем було подано позовну заяву про визнання недійсними односторонні правочини щодо відмови від договору від 19.01.2020 року та 19.03.2021 року рішенням Господарського суду Харківської області по справі №922/1372/21 було задоволено позовні вимоги відповідача, також в даному рішенню було запропоновано позивачу звернутися до суду з позовом про розірвання договору. Отже, можна встановити, що відповідач не заперечує проти розірвання договору №7 від 08.05.2019 року, а сам її ініціює. Також протягом 2021-2023 р.р. відповідач не виконує умови договору не здійснює посівну діяльність тобто порушує основну мету укладеного договору, а саме вирощування зернових сільськогосподарських культур, та не здійснює перераховування позивачу грошові кошти в розмірі 100 % від вартості внеску.

У позивача право користування землею закріплено «Державним актом на право користування землею» В№047623 та рішенням Господарського суду Харківської області по справі №922/1288/16 від 20.09.2016 року.

Так, відповідач за 2021 рік заборгував за умовами договору 914 550 грн. 00 коп. проте відповідачем, згідно виписки за 12.10.2022 року було сплачено 238 990 грн. та відповідно виписки за 13.10.2022 року було сплачено 399 999 грн., та виписки за

16.06.2023 на суму 275 561 грн. тобто основний борг за договором було сплачено проте залишається заборгованість за сплатою штрафних санкцій, а саме пені у розмірі 159 090 грн. 91 коп.

В подальшому за 2022 рік відповідач відповідно п.6.1 договору зобов`язання внести частку у розмірі 914 550 грн. 00 коп. проте застосувавши п.4.1 щодо взаємного зменшення розміру засіву земельної ділянки, частка відповідача була зменшена до 640 185 грн. 00 коп. відповідач на теперішній час, сплату зазначеної суми не здійснив, у зв`язку із цим було застосовано штрафні санкції зважаючи на ст..232 ГКУ у сумі 159 607 грн. 77 коп.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_3 №150 від 22.02.2022 року було винесено наказ про об лікування заборгованості за відповідачем за 2021 рік в подальшому відповідно до додатку, а саме рахунків фактури та таблиць розрахунку заборгованості прослідковується нарахування заборгованості у відповідача. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 №455 від 09.06.2023 року на підставі положень ст. 232 ПСУ відбулося корегування дебіторської заборгованості та пені.

Позивачем було надіслано 2 (дві) претензії №148/9/48/1041 від 10.11.2022 року та №148/9/48/803 від 10.09.2022 року разом із супровідним листом на рахунок фактури №2 від 24.10.2022 року на адрес відповідача щодо сплати основного боргу за 2022 рік на суму 640 185 грн. та акт обстеження земельної ділянки яка використовується відповідачем, одночасно було зараховано штрафні санкцій, а саме пені у розмірі 159 607 грн. 77 коп.

21.06.2023 року за вих. №148/15/661/119 було направлено претензію (із додатками) про сплату боргу за 2022 рік у сумі 640 185 грн., пеню у сумі 159 607 грн. 77 коп. та пеню за 2021 рік у сумі 152 090 грн. 91 коп., також було додані акти розрахунків щодо сум заборгованості.

Крім того, відповідно до акту №17 від 07.04.2023 року комісія, яка діє при військовій частині НОМЕР_3 , на підставі наказу №786 від 28.12.2022 року, здійснила обстеження земельної ділянки військового містечка № НОМЕР_4 полігону « ІНФОРМАЦІЯ_1 » станом на 01.04.2023 року, за висновком комісії було встановлено, що земельна ділянка авіаційного полігону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » загальною площею 3069,2 га. використовується за призначенням. Загальна межа та площа авіаційного полігону, межа земельної ділянки, яка використовується для сумісної обробки землі в сільськогосподарських цілях згідно договорів частково перевірена візуальним оглядом.

26.09.2023 року комісія яка діє на підставі зазначеного наказу командира військової частини НОМЕР_3 склала акт №74 обстеження земельних ділянок, яка використовується ТОВ «Об`єднанні інформаційні технології» відповідно до угоди від 08.05.2019 року. Відповідно до зазначеного акту було встановлено, що земельна ділянка площею 469 га знаходиться під посівом сільськогосподарських культур.

Станом на теперішній час відповідач у строк до 20 жовтня не здійснив розподіл прибутку за 2023 сільськогосподарський рік - (в зв`язку з залученням до спільного обробітку земельної ділянки площею 469 га) - на суму 914 550,00 грн., також станом на 31.10.2023 року нараховано пеню за не своєчасну сплату внеску за 2023 рік у сумі 8819 грн. 77 коп., про що свідчать: рахунок-фактури №19 від 01.11.2023 року та рахунок-фактури №20 від 01.11.2023 року та розрахунок заборгованості, у зв`язку цим було складено претензію №148/15/661/196 від 06.11.2023 року та направлено на адресу відповідача.

Данні обставини стали підставою для звернення позивача до суду з вимогою про розірвання Договорів про вирощування сільськогосподарських культур №7 від 08.05.2019 року, та стягнення грошових коштів від вартості внеску.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно із частиною першою статті 639 Цивільного кодексу України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно із частиною першою статті 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідно до ст.1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність у простому товаристві здійснюється на основі об`єднання вкладів учасників.

Згідно зі ст. 1131 ЦК України умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Згідно зі ст. 1132 ЦК України сторони (учасники) простого товариства беруть зобов`язання об`єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети. Вкладом учасника за ст.1133 ЦК України є все те, що він вносить у спільну діяльність (спільне майно), в тому числі грошові кошти, інше майно, професійні та інші знання, навички та вміння, а також ділова репутація та ділові зв`язки.

Предметом договору №7 від 08.05.2019 р. є сумісне діяння для досягнення спільної господарської мети - вирощування сільськогосподарської продукції. Тобто укладаючи даний договір відповідач розраховував саме на одержання прибутку від господарської діяльності, яка полягала у вирощуванні сільськогосподарської продукції. При цьому, вирощування продукції має відбуватися на земельній ділянці, котра належить позивачу, надання якої є зобов`язанням позивача по договору.

Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за Договором №7 від 08.05.2019 року. Відповідач не здійснює узагальнення результатів спільної діяльності, не надсилає щоквартальні звіти щодо результатів спільної діяльності, не здійснює виробничий процес; не надає інформацію про хід вирощування сільськогосподарських культур; не здійснювати своєчасну підготовку грунту для проведення сільгоспробіт. З огляду на безпідставну та систематичну бездіяльність відповідачів у здійсненні спільної діяльності за договором, досягнення спільної господарської мети, якою відповідач керувався при укладенні договору, є неможливим та свідчить про втрату зі сторони вказаних позивача будь-якого інтересу в продовженні спільної діяльності в межах укладеного Договору. Між сторонами відсутні підписані акти виконаних робіт, та платежі відповідача за 2021 та 2022 та 2023 роки.

Правовідносини між сторонами виникли на виконання договору про спільну діяльність та за своїм характером відносяться до господарських, виходячи зі змісту ст.ст. 173,174 ГК України, як такі, що виникли з господарського договору, і відповідно до ст. 1 Господарського кодексу України є предметом його регулювання.

Відповідно до ч.ч. 1 і 4 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

За загальним правилом статті 651 Цивільного кодексу України, розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. За відсутності згоди (домовленості) сторін про розірвання договору він може бути розірваний на вимогу однієї із сторін лише за рішенням суду за наявності певних підстав передбачених договором або законом. Однією із таких підстав вважається істотне порушення договору другою стороною.

Істотним вважається таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Тобто йдеться про таке порушення договору однією із сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. При цьому сторона, яка ставить питання про розірвання договору, має довести наявність істотного порушення договору.

Визначити очікування особи, на які вона розраховувала при укладанні договору і які вона визначила об`єктивно погоджуючи його умови, необхідно через оцінку змісту договору.

Укладаючи договір, сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ними цілей. Проте у ході виконання договору можуть виявитися обставини, які хоча і не були враховані сторонами при укладенні договору, але можуть істотно впливати на інтереси однієї чи обох сторін. Саме на ці випадки розраховані правила статті 652 ЦК України, які допускають можливість зміни або розірвання договору у зв`язку з істотною зміною обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

За змістом зазначених норм розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір.

Відповідний висновок також міститься у постанові Верховного Суду від 07.08.2018 у справі №910/7981/17.

Отже, позивач достроково виконав свої зобов`язання за договором, що не суперечить як умовам договору, так і нормам ч.5 ст.193 ГК України. Відповідач одержав від позивача земельну ділянку, однак в односторонньому порядку відмовився виконувати свої зобов`язання за 2021-2023 роки, внаслідок чого договір не міг бути реалізований.

За наведених обставин випливає висновок про істотність порушення договору з боку відповідача, відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України.

Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою.

Критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення.

Так, необхідно встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.04.2018 у справі № 909/248/17 та у постанові Верховного Суду України № 6-75цс13 від 18.09.2013.

Договір є строковим і відповідно до п. 11.1 набув чинності з дня його підписання сторонами 08.05.2019 р., та діє до 2026 року. Отже, зобов`язання сторін мають виконуватись саме з набранням чинності договором, що відповідає змісту договору згідно зі ст.1130 ЦК України.

У зв`язку із істотним порушенням вимог договору відповідачем, та виплатити відповідачу внесок який передбачений п. 6.1. та п. 7.3 відповідно до умов договору за 2022 рік дана вимога є правомірною і ґрунтується на умовах договору та не суперечить нормам ч.5 ст.653 ЦК України.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст.610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України).

В силу ст.216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько- правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За змістом договору його виконання має циклічний характер, тобто - вирощування сільськогосподарської продукції, її переробка та реалізація з метою одержання прибутку мали б виконуватись щороку і розподіл прибутку мав би здійснюватись за результатом спільної діяльності за рік (п.6.1 п.7.3).

Відповідно до п.7.5 договору відповідач зобов`язаний перераховувати позивачу грошові кошти до 20 жовтня поточного року в розмірі 100 % від вартості внеску Сторони .

Відповідно сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 951 883 грн. 68 коп з врахування нарахованої штрафної санкції, відповідно до договору №7 від 08.05.2019 року.

У відповідності до положень п. 10.4 договору встановлено, що у разі порушення стороною розрахунку зі Сторони 1 Сторона 2 зобов`язана сплатити на користь Сторони 1 штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 6 ст.231 ГК України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що сторони самостійно в договорі погоджують розмір штрафних санкцій та порядок їх нарахування.

Судом у даній справі встановлено факт невиконання відповідачем договірних зобов`язань стосовно сплати договірних внесків (дострокове розподілення очікуваного прибутку від спільної діяльності у поточному календарному році) за договором №7 від 08.05.2019 року за 2022 , 2023 роки рік та нарахованої пені за 2021,2022,2023 роки у порядку та строки погоджені сторонами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість та підставність вимоги позивача а тому в цій частині позов підлягає задоволенню.

Враховуючи істотне порушення відповідачем умов п. 6.1. та п. 7.3 договору, ст. 651 ЦК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині розірвання договору вирощування сількогосподарських культур є обґрунтованими.

Вказані обставини свідчать про порушення відповідачем прав позивача та наявність у позивача правових підстав для розірвання договору у зв`язку систематичним та істотним порушенням умов договору з боку відповідача. Тому, суд погоджується з наведеними вище аргументами позивача стосовно наявності підстав для розірвання договору.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України). Стандарт доказування «вірогідності доказів», який на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. На суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Вказаної позиції дотримується Верховний Суд, зокрема у постанові від 21 серпня 2020 року у справі № 904/2357/20.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), N 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Беручи до уваги вищенаведене, суд, виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені докази, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, приходить до висновку, що позовні вимоги що позовні вимоги позивача є обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню

Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене, судовий збір покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 233-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Розірвати договір про вирощування сільськогосподарських культур №7 від 8 травня 2019 року, укладений між Військовою частиною НОМЕР_1 (код ЄДРОПОУ НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) та Товариством з Обмеженою Відповідальністю ОБ`ЄДНАНІ ІНФОРМАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ (код за адреса реєстрації: (79000, Львівська область, місто Львів, площа Міцкевича, буд.8, ).

Стягнути з Товариства з Обмеженою Відповідальністю ОБ`ЄДНАНІ ІНФОРМАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ (код за адреса реєстрації: (79000, Львівська область, місто Львів, площа Міцкевича, буд.8, ) на користь Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРОПОУ НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) вартість внеску за 2022 рік у сумі 640 185 грн., 00 коп.

Стягнути з Товариства з Обмеженою Відповідальністю ОБ`ЄДНАНІ ІНФОРМАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ (код за адреса реєстрації: (79000, Львівська область, місто Львів, площа Міцкевича, буд.8, ) на користь Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРОПОУ НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) нараховану пеню за не своєчасну сплату внеску за 2022 рік у сумі 159607 грн. 77 коп.

Стягнути з Товариства з Обмеженою Відповідальністю ОБ`ЄДНАНІ ІНФОРМАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ (код за адреса реєстрації: (79000, Львівська область, місто Львів, площа Міцкевича, буд.8, ) на користь Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРОПОУ НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) нараховану пеню за не своєчасну сплату внеску за 2021 рік у сумі 152090 грн. 91 коп.,

Стягнути з Товариства з Обмеженою Відповідальністю ОБ`ЄДНАНІ ІНФОРМАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ (код за адреса реєстрації: (79000, Львівська область, місто Львів, площа Міцкевича, буд.8, ) на користь Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРОПОУ НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) вартість внеску за 2023 рік у сумі 914 550 гри., 00 коп.

Стягнути з Товариства з Обмеженою Відповідальністю ОБ`ЄДНАНІ ІНФОРМАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ (код за адреса реєстрації: (79000, Львівська область, місто Львів, площа Міцкевича, буд.8, ) на користь Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРОПОУ НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) нараховану пеню за не своєчасну сплату внеску за 2023 рік у сумі 8819 грн. 77 коп.

Стягнути з Товариства з Обмеженою Відповідальністю ОБ`ЄДНАНІ ІНФОРМАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ (код за адреса реєстрації: (79000, Львівська область, місто Львів, площа Міцкевича, буд.8, ) на користь Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРОПОУ НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) - 30812,81 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Позивач: Військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРОПОУ НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 )

Відповідач: Товариство з Обмеженою Відповідальністю ОБ`ЄДНАНІ ІНФОРМАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ (код за адреса реєстрації: (79000, Львівська область, місто Львів, площа Міцкевича, буд.8, ).

Повне рішення складено "14" грудня 2023 р.

Суддя О.О. Присяжнюк