ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/4053/23
м. Одеса, проспект Шевченка, 29,

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів: Колоколова С.І.,

Разюк Г.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк

на ухвалу Господарського суду Одеської області про повернення заяви про забезпечення позову

від 18 вересня 2023 року (повний текст складено 18.09.2023)

у справі №916/4053/23

за позовом: Акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк

до відповідачів:

1. Селянського (фермерського) господарства Бородатого Василя Федоровича

2. ОСОБА_1

про стягнення заборгованості у розмірі 3 202 683,33 грн.,-

суддя суду першої інстанції: Малярчук І.А.місце винесення ухвали: м. Одеса, проспект Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року від Акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк (позивач, заявник, АТ КБ «Приватбанк») до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява до Селянського (фермерського) Бородатого Василя Федоровича (відповідач-1) та ОСОБА_1 (відповідач-2) про: стягнення з них солідарно заборгованості в розмірі 202683,33 грн., з посиланням на невиконання відповідачами умов кредитного договору №25425350-КД-1 від 12.05.2022.

Крім цього, від Акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк було подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив суд:

- накласти арешт на нерухоме майно (реєстраційний номер 12), ОСОБА_1 а саме: житловий будинок загальною площею 109,3 кв.м,із господарськими будинками та спорудами , розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Необхідність вжиття вищевказаних заходів забезпечення позову позивач обґрунтовує тим, що відповідачі несуть солідарну відповідальність за невиконання ними умов кредитного договору №25425350-КД-1 від 12.05.2022., а ОСОБА_1 має на праві власності зазначене вище майно в зв`язку з чим позивач вбачає підстави задля ефективного захисту порушених прав забезпечити позов шляхом накладення арешту на зазначені будівлі та споруди.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.09.2023 у справі №916/4053/23 (суддя І.А. Малярчук) заяву Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про забезпечення позову повернуто заявнику.

Вказана ухвала мотивована відсутністю у поручителя ОСОБА_1 саме майнової поруки за умовами кредитного договору, в заяві не наведена вартість майна, яка підлягає арешту, відсутні пропозиції щодо зустрічного забезпечення позову.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 19.09.2023 у справі №916/4053/23 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апелянт посилається на те, що зустрічне забезпечення позову застосовується у тому випадку, коли є ризик нанесення збитків відповідачу у зв`язку із застосуванням певного заходу забезпечення позову, а в даному випадку після накладення арешту на майно відповідача-2, останній ніяким чином не буде обмежений у вільному володінні та користуванні зазначеним майном, що унеможливлює нанесені будь-яких збитків відповідачу, можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів, на думку позивача, є додатковою гарантією для позивача того, що рішення суду у разі задоволення позову, буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.10.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.09.2023 у справі №916/4053/23; вирішено у відповідності до приписів ч. 2 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України, за якими апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви розглядається без повідомлення учасників справи, розглянути дану справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідачам встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відзиву на апеляційну скаргу від жодного з відповідачів до Південно-західного апеляційного господарського суду не надходило, що не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції, відповідно до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною першою ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Апеляційний суд зазначає, що з метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду апеляційної скарги, враховуючи обставини, пов`язані зі запровадженням в Україні воєнного стану та приймаючи до уваги навантаження суду, а також з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, апеляційну скарга Акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.09.2023 у справі №916/4053/23 розглядається поза межами строку, встановленого статтею 273 Господарського процесуального кодексу України, але, у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій і вирішення справи з метою забезпечення належного судового захисту.

Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів дійшла, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у випадку задоволення позову.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Положеннями статті 136 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Відповідно до ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

У немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Разом з тим процесуальний закон встановлює і систему захисту прав особою, щодо якої застосовано заходи забезпечення позову. Складовими такої системи є: співмірність видів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами; відшкодування особі збитків, завданих забезпеченням позову; право на апеляційне та касаційне оскарження ухвали суду щодо забезпечення позову тощо.

Тобто законодавець збалансував права як особи, яка ініціює питання про застосування заходів забезпечення позову, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Отже, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Заявник зобов`язаний надати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Так, згідно зі ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Належними згідно ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, апеляційна колегія зазначає, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Зазначене відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом, зокрема, у постанові від 16.03.2021 у справі №921/302/20.

Водночас, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10.11.2020 у справі №910/1200/20, від 21.01.2021 у справі №924/881/16 (924/811/20), від 17.09.2021 у справі №910/3547/21.

Як правильно зазначено судом першої інстанції заява про забезпечення позову повинна відповідати вимогам, які передбачені вимогам передбаченими діючим законодавством.

Як вбачається із заяви, заявник в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст.139 Господарського процесуального кодексу України не обґрунтував необхідності вжиття заходів забезпечення позову саме до поручителя, не довів позиції щодо неможливості вжиття заходів забезпечення позову безпосередньо до Боржника за кредитним договором, тобто Селянського (фермерського) Бородатого Василя Федоровича, запобіганням порушенню із вжиттям заходів забезпечення позову прав та інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу та дотримання балансу інтересів безпосередньо учасників справи.

Положеннями п. 6 ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити пропозиції щодо зустрічного забезпечення, які відсутні.

Крім того, як правильно встановив Господарський суд Одеської області, договором поруки №25425350-ДП-1/1 від 12.05.2022 не передбачено майнової поруки, тобто вказаним нерухомим майном Борошенка, на яке просить накласти арешт позивач, не було забезпечено виконання умов кредитного договору №25425350-КД-1 від 12.05.2022, з огляду на що позивачем не взято до уваги дану обставину та необґрунтовано розумність та адекватність заявленого засобу забезпечення позову.

Процесуальні дії суду стосовно заяви про забезпечення позову, яка не відповідає вимогам ст. 139 Господарського процесуального кодексу України, чітко регламентовані ч. 7 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України вона повертається заявнику.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та постановлено ухвалу з дотриманням норм процесуального права, що дає підстави для залишення її без змін.

Таким чином, Південно-західний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.09.2023 у справі №916/4053/23 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк без задоволення.

Згідно із ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати апелянта по сплаті судового збору при подачі апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 255, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.09.2023 у справі №916/4053/23 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова відповідно ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Колоколов С.І.

Суддя Разюк Г.П.