УХВАЛА

20 грудня 2023 року

м. Київ

cправа № 916/2762/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Картере В.І. - головуючий, Огороднік К.М., Пєсков В.Г.,

розглянувши матеріали касаційної скарги керуючого реалізацією майна ОСОБА_1 арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича

на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.11.2023 (колегія суддів у складі: Таран С.В.- головуючий, Поліщук Л.В., Богатир К.В.)

у справі № 916/2762/20

за заявою ОСОБА_1

про неплатоспроможність,

ВСТАНОВИВ:

Керуючий реалізацією майна ОСОБА_1 арбітражний керуючий Дарієнко Віктор Дмитрович (далі - арбітражний керуючий Дарієнко В.Д.) 11.12.2023 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.11.2023, якою закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. на ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.08.2023 у справі № 916/2762/20.

18.12.2023 до Верховного Суду надійшло заперечення проти відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.11.2023, з тих підстав, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, і правильне застосування норм права судом апеляційної інстанції є очевидним.

Здійснивши перевірку касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, Верховний Суд дійшов висновку, що в прийнятті касаційної скарги слід відмовити з огляду на таке.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.10.2020 відкрито провадження у справі № 916/2762/20 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

До Господарського суду Одеської області надійшли клопотання/заяви керуючого реалізацією майна Боржника арбітражного керуючого Дарієнка В.Д., а саме:

- заява про надання дозволу на проникнення до домоволодіння, яке включене до складу ліквідаційної маси та надання дозволу на огляд прибудинкової території та земельної ділянки;

- клопотання про витребування у ОСОБА_1 інформації щодо реєстрації місця проживання Боржника та членів його сім`ї;

- заява про надання дозволу на залучення на договірних засадах спеціалістів для проведення технічної інвентаризації домоволодінь та інших споруд, що належать на праві власності сім`ї банкрута ОСОБА_1 ;

- заява про зобов`язання банкрута негайно передати керуючому реалізацією для ознайомлення, опису, проведення оцінки та реалізації майно, яке належить банкруту на праві власності.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.08.2023 по справі №916/2762/20 встановлено боржнику та керуючому реалізацією майна боржника арбітражному керуючому Дарієнку В.Д. строк для проведення інвентаризації майна боржника, а саме протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів, з дати отримання вказаної ухвали; зобов`язано арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. запропонувати боржнику 3 (три) дати для проведення інвентаризації майна боржника; зобов`язано боржника у письмовому вигляді погодити запропоновану арбітражним керуючим Дарієнком В.Д. дату та забезпечити належні умови для проведення інвентаризації майна; задоволено клопотання арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. про витребування боржника інформації щодо реєстрації місця проживання Боржника та членів його сім`ї; зобов`язано боржника протягом 10 (десяти) календарних днів, з дати отримання вказаної ухвали, надати суду та арбітражному керуючому Дарієнку В.Д. відомості з відповідними доказами щодо місця реєстрації боржника та членів його сім`ї, а також місця фактичного проживання, якщо воно відмінне від місця реєстрації; відмовлено арбітражному керуючому Дарієнко В.Д. у задоволені заяви про надання дозволу на залучення на договірних засадах спеціалістів для проведення технічної інвентаризації домоволодінь та інших споруд, що належать на праві власності сім`ї банкрута.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.09.2023 за апеляційною скаргою арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. на ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.08.2023 відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.11.2023 апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. закрито, з пістав того, що ухвала Господарського суду Одеської області від 16.08.2023 не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку, виходячи з вимог статей 254, 255 ГПК України та статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КузПБ).

Верховний Суд погоджується з такими висновками господарського суду апеляційної інстанції виходячи з такого.

За приписами частини першої статті 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 2971-IX від 20.03.2023 частину першу статті 2 КУзПБ доповнено абзацом другим, за яким застосування положень ГПК України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Отже, у приписах КУзПБ законодавець утвердив пріоритет норм цього спеціального закону та субсидіарне застосування у процедурах банкрутства (неплатоспроможності) загальних норм ГПК України. Тому загальні норми ГПК України застосовуються при розгляді справ про банкрутство настільки, наскільки це узгоджується із логікою законодавчого регулювання відносин банкрутства (неплатоспроможності), зокрема ті норми ГПК України, що мають універсальний характер, тобто застосовні до вирішення однакових, переважно суто процедурних, питань руху справи у позовному провадженні, так само і у процедурі банкрутства (неплатоспроможності) за умови, що інше не встановлено КУзПБ.

Відповідно до частини першої статті 232 ГПК України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази. У випадках, передбачених цим Кодексом або Законом про банкрутство, судовий розгляд закінчується постановленням ухвали, прийняттям постанови чи видачею судового наказу (частина п`ята статті 232 ГПК України).

Процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал (частина перша статті 232 ГПК України).

Отже, за загальним правилом господарського процесу, ознакою ухвали як судового рішення є те, що вона постановляється з питань застосування норм процесуального права у випадках, коли це прямо визначено в ГПК України і таким судовим актом спір по суті не вирішується, а забезпечується створення необхідних умов для його вирішення.

КУзПБ не містить норм, які встановлювали б загальні правила ухвалення судових рішень, водночас аналіз приписів цього спеціального закону засвідчує, що у основному провадженні у справі про банкрутство (неплатоспроможність) лише питання визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури/процедури погашення боргів вирішуються постановою, з інших, процедурних чи сутнісних питань цього спеціального провадження суд першої інстанції постановляє ухвали.

Для цілей з`ясування принципів правового регулювання постановлення та оскарження ухвал їх можна поділити за ознаками спеціалізації та спрямованості на два типи:

спеціальні - ухвали, які суд постановляє виключно з питань, що вирішуються у справах про банкрутство згідно з нормами КУзПБ;

універсальні - ухвали, які суд постановляє із загальних питань, що можуть вирішуватися як у справах про банкрутство, так і у справах позовного, інших форм провадження, та не врегульовані КУзПБ.

Так, суд першої інстанції постановляє універсальні ухвали у справі про банкрутство коли здійснює процесуальні дії чи вирішує процедурні питання, розглядає і вирішує клопотання, заяви, скарги за правилами та на підставі приписів ГПК України, зокрема, але не виключно щодо відводу (самовідводу) судді, процесуальних строків, судових викликів і повідомлень, судових витрат, заходів процесуального примусу, забезпечення судом повного і всебічного з`ясування обставин справи та дослідження доказів, фіксування судового процесу.

Серед спеціальних ухвал, зокрема, але не виключно: ухвали про прийняття заяви про відкриття провадження у справі (частина перша статті 35 КУзПБ); про відмову у прийнятті заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (частина друга статті 37 КУзПБ); про залишення без руху заяви про відкриття провадження у справі (частина третя статті 37 КУзПБ); про повернення заяви про відкриття провадження у справі (стаття 38 КУзПБ); про залишення заяви про відкриття провадження у справі без розгляду (абзац 3 частини шостої статті 38 КУзПБ); про приєднання до матеріалів справи інших заяв (частина четверта статті 39 КУзПБ); про відкриття провадження у справі про банкрутство або відмову у відкритті провадження у справі (частина п`ята статті 39 КУзПБ); про відкладення проведення підготовчого засідання суду на час, необхідний для оформлення допуску до державної таємниці (частина одинадцята статті 39 КУзПБ) та інші ухвали, які суд першої інстанції постановляє з питань, що вирішуються виключно у справах про банкрутство за нормами КУзПБ.

Cпеціалізація і спрямованість ухвали на вирішення загальних процедурних питань господарського процесу чи спеціальних процедур, врегульованих КУзПБ, є першочерговими критеріями для визначення переліку ухвал суду першої інстанції, постановлених у справі про банкрутство, що підлягають оскарженню в апеляційному порядку.

Відповідно до частини другої статті 254 ГПК України ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Приписами частини першої статті 255 ГПК України визначено перелік ухвал першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції.

Вказаний перелік ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, наведений у статті 255 ГПК України, є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню.

Пунктом 17 частини першої статті 255 ГПК України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом про банкрутство.

Проте, у КУзПБ, на відміну від ГПК України, не визначено вичерпного переліку ухвал у справі про банкрутство, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, натомість установлено визначальні правила оскарження судових рішень у процедурі банкрутства у статті 9 КУзПБ.

Відповідно до частини першої цієї статті передбачено, що ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство (неплатоспроможність) за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника можуть бути оскаржені в порядку, встановленому ГПК України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною другою статті 9 КУзПБ, яка стосується саме апеляційного оскарження, визначено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури/процедури погашення боргів, усі ухвали місцевого господарського суду, прийняті у справі про банкрутство (неплатоспроможність), крім випадків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України та цим Кодексом.

Такими випадками (виключеннями) із загального правила апеляційного оскарження всіх ухвал є, зокрема, встановлені частиною другої статті 254, частиною першою статті 255 ГПК України обмеження щодо оскарження ухвал першої інстанції окремо від рішення суду, які поширюються на універсальні ухвали, постановлені у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а також окремі застереження за текстом КУзПБ, зокрема, про те, що ухвала про прийняття до розгляду заяви про затвердження плану санації оскарженню не підлягає (частина шоста статті 5 КУзПБ), ухвала за результатами розгляду вимог кредитора не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання (абзац другий частини другої статті 47 КУзПБ).

Верховний Суд зауважує, що системний аналіз співвідношення пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України, частини шостої статті 12, статей 254, 255 ГПК України, частини першої статті 2, частин першої, другої статті 9 КУзПБ засвідчує, що у основному провадженні у справі про банкрутство (неплатоспроможність) в апеляційному порядку можуть бути оскаржені:

а) усі спеціальні ухвали місцевого господарського суду за правилом частини другої статті 9 КУзПБ щодо яких цим Кодексом не встановлено виключення (зокрема частина шоста статті 5 КУзПБ, абзац 2 частини другої статті 47 КУзПБ);

б) ухвали, включені до переліку у частині першій статті 255 ГПК України, які суд постановляє, здійснюючи процесуальні дії та вирішуючи інші процесуальні питання, за правилами та на підставі норм ГПК України.

Як було встановлено судом апеляційної інстанції, зі змісту оскаржуваної ухвали Господарського суду Одеської області від 16.08.2023 у справі №916/2762/20 вбачається, що остання постановлена судом першої інстанції відповідно до положень ГПК України за результатами розгляду заяв/клопотань арбітражного керуючого (керуючого реалізацією майна боржника щодо здійснення ним своїх повноважень у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 ) та фактично стосується питання забезпечення судом повного і всебічного з`ясування обставин справи і дослідження доказів (витребування інформації щодо реєстрації місця проживання боржника та членів його сім`ї, надання дозволу на залучення договірних засадах спеціалістів для проведення технічної інвентаризації домоволодінь боржника, надання дозволу на проникнення до домоволодіння, яке включене до складу ліквідаційної маси, тощо).

Отже, оскаржувану ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.08.2023 у справі №916/2762/20, прийняту за результатами розгляду заяв/клопотань арбітражного керуючого, згідно з частини 1 статті 255 ГПК України не включено до переліку ухвал місцевого господарського суду, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення місцевого господарського суду. Приписами Кодексу України з процедур банкрутства оскарження вказаної ухвали (якою забезпечено рух судового процесу та яка не містить правових висновків щодо суті заявленого спору чи провадження у справі про банкрутство боржника) не передбачено.

Верховний Суд зауважує, що приписи статті 255 ГПК України свідчать про те, що законодавець свідомо відокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні.

Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого господарського суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких проміжних ухвал місцевого господарського суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення у справі.

З огляду на те, що предметом апеляційної скарги була ухвала Господарського суду Одеської області від 16.08.2023, прийнята за результатом розгляду клопотань та заяв арбітражного керуючого Дарієнка В.Д., яка не входить до переліку ухвал, передбачених статтею 255 ГПК України та статтею 9 Кодексу України з процедур банкрутства, то вона не підлягає апеляційному оскарженню окремо.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 261 ГПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. на ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.08.2023 відповідно до наведених положень процесуального законодавства.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права при розгляді справ судами згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", умови прийнятності касаційної скарги, згідно норм законодавства, можуть бути більш суворими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23.10.1996; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19.12.1997).

Приписами частини другої статті 293 ГПК України встановлено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Отже, наведена норма закону надає Верховному Суду право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у частині другої статті 293 ГПК України, що повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, положеннями статті 129 Конституції України, завданнями і принципами господарського судочинства.

Для Верховного Суду правильне застосовування Південно-західним апеляційним господарським судом норм права при постановленні оскаржуваної ухвали від 22.11.2023 у справі № 916/2762/20 є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

За таких обставин Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.11.2023 у справі № 916/2762/20 на підставі частини 2 статті 293 ГПК України.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 916/2762/20 за касаційною скаргою керуючого реалізацією майна ОСОБА_1 арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.11.2023.

2. Касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами надіслати скаржнику. Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Картере

Судді К. Огороднік

В. Пєсков