ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2023м. ДніпроСправа № 904/4735/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) представників сторін, справу:

за позовом Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "ЗАПОРІЖСТАЛЬ", м. Запоріжжя

до Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

про стягнення шкоди за недостачу вантажу у розмірі 88 330,36 грн.

ПРОЦЕДУРА:

Публічне акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "ЗАПОРІЖСТАЛЬ" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, у якому просить стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" шкоду завдану за недостачу вантажу у розмірі 88 330,36 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2023 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду від 04.09.2023 усунути недоліки позовної заяви , а саме надати надати опис вкладення у цінний лист (номер поштового відправлення), який підтверджує факт відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів.

05.09.2023 від Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "ЗАПОРІЖСТАЛЬ" через систему "Електронний суд" до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заяву про усунення недоліків.

Таким чином позивачем вимоги ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2023 виконано.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалене поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дати його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Відповідач правом на подання відзиву на позов з викладенням письмових пояснень у межах визначеного законом і судом строків не скористався, клопотань про необхідність витребування доказів чи прийняття від нього додаткових доказів не заявляв, як не заявляв і про бажання надати власні пояснення по суті спору.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 05.09.2023 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідач не скористалися наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до вимог ч.2 ст.178 вказаного нормативно-правового акту.

Станом на час винесення рішення по справі відзив на позовну заяву, клопотання щодо необхідності надання додаткового строку на підготовку своєї правової позиції у справі від відповідача до канцелярії суду не надходило.

Виходячи з викладеного, а також враховуючи достатність наявних у справі доказів, згідно із ст.165 ГПК України, суд вбачає за можливе розглянути справу по суті заявлених вимог за наявними у ній документами відповідно до вимог ч.2 ст. 178 вказаного нормативно-правового акту.

Справа згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розглядалася протягом розумного строку.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на виконання умов договору №12-37/21 від 28.12.2021 та специфікації №7 від 01.07.2022 ПАТ "Южкокс" зі станції Запоріжжя-Каменське Придніпровської залізниці за залізничною накладною №45504644 у вагонах №№61517934, 62495403, 60923976, 66206582 відправило вантаж - кокс доменний на станцію Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці на адресу вантажоодержувача ПАТ "Запоріжсталь".

На станції призначення Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці була проведена комісійна видача вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вищевказаних вагонах не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, а саме:

- у вагоні №61517934 значиться тара 23150кг, нетто 42850кг, фактично виявилось маса брутто 64250кг, тара 23150кг, нетто 41100кг, що менше ніж зазначено в документі на 1750кг;

- у вагоні №62495403 значиться тара 24100кг, нетто 38500кг, фактично виявилось маса брутто 60350кг, тара 24100кг, нетто 36250кг, що менше ніж зазначено в документі на 2250кг;

- у вагоні №60923976 значиться тара 24350кг, нетто 46650кг, фактично виявилось маса брутто 69050кг, тара 24350кг, нетто 44700кг, що менше ніж зазначено в документі на 1950кг;

- у вагоні №66206582 значиться тара 22150кг, нетто 40100кг, фактично виявилось маса брутто 60200кг, тара 22150кг, нетто 38050кг, що менше ніж зазначено в документі на 2050кг.

Встановлена недостача продукції документально підтверджена комерційними актами №№ 460005/502, 460005/503, 460005/504, 460005/505 від 09.08.2022.

З урахуванням норми природної втрати під час перевезення, згідно п.27 Правил видачі вантажів для коксу доменного (у вологому стані) - 2%, відповідальна вагова недостача складає суму 88 330,36 грн.

Позиція відповідача

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Предметом доказування у справі є обставини, пов`язані з належним виконанням/невиконанням відповідачами зобов`язань щодо відправлення й перевезення вантажу.

З матеріалів справи вбачається, що 28 грудня 2021 року між Приватним акціонерним товариством "Южкокс" (постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (покупець/позивач) укладено договір №12-37/21, відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується передати, а покупець - прийняти та оплатити коксову продукцію (надалі-ресурси), на умовах викладених у цьому договорі.

Кількість, найменування та асортимент ресурсу, що постачається за цим договором, зазначається сторонами в додатках до договору (специфікаціях) (п. 2.1 договору).

Постачання ресурсів здійснюється за цінами, які визначені відповідно до умов постачання, вказані в специфікаціях і включають усі податки, збори і інші обов`язкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати постачальника, пов`язані з постачанням ресурсів (п. 4.1 договору).

Пунктом 10.2 договору встановлено, що договір набирає чинності з 01 січня 2022 року та діє до 31 грудня 2023 року, але в будь-якому випадку до повного і належного виконання сторонами всіх взятих на себе зобов`язань, в тому числі гарантійних, за цим договором.

Згідно зі специфікацією №8 від 01.08.2022 до договору №12-37/21 від 28 грудня 2021 року ПРАТ ЮЖКОКС зобов`язується поставити ПАТ Запоріжсталь 27 000 тон коксу доменного класу крупності 25 мм і більше марка КДУ-3.

На виконання умов Договору та Специфікації № 8, 06.08.2022 ПРАТ ЮЖКОКС зі станції Запоріжжя-Каменське Придніпровської залізниці за залізничною накладною № 45504644 у вагонах №№ 61517934, 62495403, 60923976, 66206582 відправило вантаж Кокс доменний на станцію Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці на адресу вантажоодержувача ПАТ Запоріжсталь.

07.08.2022 вказані вагони прибули на станцію призначення Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці. Після прибуття вагонів на станцію призначення було виявлено, що маркування вантажу порушено, а також наявні виїмки.

09.08.2022 була проведена комісійна видача вантажу вантажоодержувачу зі зважуванням вагонів на справних електронних вагонних вагах вантажоодержувача № 4226190, прийнятих до обліку Запорізькою дирекцією залізничних перевезень, № 099, огляд-перевірка 09.06.2022.

За фактом зважування 09.08.2022 було складено комерційні акти №№ 460005/502, 460005/503, 460005/504, 460005/505.

Згідно з даними, зазначеними в комерційних актах, у вантажі було порушене маркування, містяться виїмки та була виявлена недостача.

Відповідно до Специфікації № 8 ціна однієї тони коксу доменного становить 19 044,92 грн. з ПДВ. Відповідно до рахунку фактури № 94619707 від 06.08.2022 та Акту прийому-передачі № 94619707 від 06.08.2022 ціна однієї тони коксу доменного, що перевозився у вагонах №№ 61517934, 62495403, 60923976, 66206582, складає 19 044,92 грн. з ПДВ.

Згідно з п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах, для вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані.

Кокс доменний був зданий до перевезення у вологому стані.

На станції призначення Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці була проведена комісійна видача вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вищевказаних вагонах не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, а саме:

- у вагоні №61517934 значиться тара 23150кг, нетто 42850кг, фактично виявилось маса брутто 64250кг, тара 23150кг, нетто 41100кг, що менше ніж зазначено в документі на 1750кг;

- у вагоні №62495403 значиться тара 24100кг, нетто 38500кг, фактично виявилось маса брутто 60350кг, тара 24100кг, нетто 36250кг, що менше ніж зазначено в документі на 2250кг;

- у вагоні №60923976 значиться тара 24350кг, нетто 46650кг, фактично виявилось маса брутто 69050кг, тара 24350кг, нетто 44700кг, що менше ніж зазначено в документі на 1950кг;

- у вагоні №66206582 значиться тара 22150кг, нетто 40100кг, фактично виявилось маса брутто 60200кг, тара 22150кг, нетто 38050кг, що менше ніж зазначено в документі на 2050кг.

Таким чином, вартість вантажу, що не вистачає, в вагонах №№ 61517934, 62495403, 60923976, 66206582, становить 88 330,36 грн.

Позивач не пред`являв претензію відповідачу, оскільки дотримання досудового претензійного порядку врегулювання спору не є обов`язковим.

Позивач вважає, що недостача вантажу виникла з вини відповідача, який не забезпечив збереження вантажу під час перевезення, та просить суд стягнути з відповідача вартість недостачі вантажу із вирахуванням норми природної втрати в сумі 88 330,36 грн, що і є причиною спору.

На час прийняття рішення, доказів оплати вартості недостачі вантажу у повному обсязі сторонами до матеріалів справи не надано.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Частиною першою статті 307 ГК України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За змістом статті 307 ГК України та статті 909 ЦК України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до статті 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно із статтею 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що залізниці та підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Також, відповідно до частин 1, 2 та 3 статті 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини; у транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника; за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

Статтею 23 Закону України від 04.07.1996 №273/96-ВР "Про залізничний транспорт" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України; перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України; за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

За приписом статті 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами перевезення вантажу іншому підприємству; обов`язки збереження, супроводження та охорони особливо цінних та небезпечних вантажів, перелік яких встановлюється Правилами, покладаються на відправника.

У статті 111 Статуту наведено перелік обставин, наявність яких звільняє залізницю від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу.

Так, згідно з пунктом "е" статті 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі коли втрата, псування або пошкодження вантажу відбулися внаслідок: 1) таких недоліків тари, упаковки, які неможливо було виявити під час приймання вантажу до перевезення; 2) завантаження вантажу відправником у непідготовлений, неочищений або несправний вагон (контейнер), який перед тим був вивантажений цим же відправником (здвоєна операція); 3) здачі вантажу до перевезення без зазначення в накладній особливих його властивостей, що потребують особливих умов або запобіжних засобів для забезпечення його збереження під час перевезення; 4) стихійного лиха та інших обставин, які залізниця не могла передбачити і усунення яких від неї не залежало.

За умовами статті 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Указані правові норми передбачають презумпцію вини перевізника у разі втрати, нестачі, псування й пошкодження вантажу, прийнятого до перевезення, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини. Доведення своєї невинуватості це обов`язок перевізника. Перевізник несе відповідальність за забезпечення схоронності вантажу чи багажу в період здійснення перевезення. Крім того, він також зобов`язаний доставити вантаж чи багаж у пункт призначення й видати його уповноваженій особі. Невиконання цього обов`язку тягне відповідальність перевізника, який звільняється від відповідальності тільки у випадках, коли незбереження вантажу стало наслідком обставин, що характеризуються одночасно двома ознаками: усунення цих обставин не залежало від перевізника; перевізник не міг запобігти цим обставинам.

Тобто, законодавець покладає на перевізника обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу.

Відповідно до статті 31 Статуту залізниць України залізниця зобов`язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

Згідно із статтею 24 Статуту залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Пунктом 22 Правил видачі вантажів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083 передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Як свідчать матеріали справи, на станції Запоріжжя Ліве Придніпровської залізниці, залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вищевказаних вагонах не відповідає масі, вказаній відправником у накладній. За результатами проведеної перевірки залізницею були складені комерційні акти №№ 460005/502, 460005/503, 460005/504, 460005/505 від 09.08.2022.

Зазначені комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, а тому визнаються належними та допустимими доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній, фактичній масі вантажу, та недостачі вантажу, який перевозився у вагонах №№№ 61517934, 62495403, 60923976, 66206582.

Докази заперечень відповідача щодо форми, порядку складання, змісту вказаних комерційних актів та посадових осіб, які його підписали, а також факту опротестування його з боку сторін відсутні.

Водночас, на станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень, оскільки протилежного сторонами не доведено, а саме залізницею не було зроблено будь-яких зауважень до стану вагонів №№№ 61517934, 62495403, 60923976, 66206582 та вантажу і на проміжних станціях. Комерційні акти №№ 460005/502, 460005/503, 460005/504, 460005/505 від 09.08.2022 не містять відомостей про те, що вагони мають технічні несправності, які могли призвести до втрати вантажу.

Як вбачається із залізничної накладної №45504644 завантаження у вагони №№ 61517934, 62495403, 60923976, 66206582 було здійснено вантажовідправником - Приватним акціонерним товариством "Южкокс" (28 графа накладної, а.с. 18).

Слід відзначити, що жодних письмових зауважень, щодо непридатності для перевезення вантажу навалом у вагонах №№61517934, 62495403, 60923976, 66206582 в комерційному відношенні працівниками залізниці зроблено не було.

Даний факт свідчить про те, що ПАТ "Южкокс" підготував вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування, про що і зазначено у графі 20 залізничної накладної №45504644 - вантаж розміщено й закріплено згідно з пунктом 3.1 глави 14 Додатка 3 до СМГС.

Після завантаження товару та виставляння завантажених вагонів для відправлення, зазначені у спірній накладній вагони, були перевірені працівниками залізниці в комерційному та технічному відношенні. Залізниця, оглянувши подані до перевезення вагони за спірною залізничною накладною №45504644, прийняла їх до перевезення, проставивши календарний штемпель в оформленій накладній. Жодних актів загальної форми ГУ-23 щодо комерційної або технічної несправностей на момент відправлення товару залізницею складено не було, що свідчить про відсутність зауважень до комерційного і технічного стану вагонів.

Залізниця після проставлення відповідної відмітки в спірній залізничній накладній, взяла на себе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу, а також підтвердила, що саме вона несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу.

У відповідності до частин 1 та 2 статті 114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме:

- за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі;

- за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості; - за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість; недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно зі статтею 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Так, матеріали справи містять специфікацію №8 від 01.08.2022 (а.с 17), в якій зазначено вартість коксу доменного, що поставлявся згідно накладної №45504644, рахунок-фактура №94619707 від 06.08.2022 (а.с. 32, 33), а також акт прийому-передачі №94619707 від 06.08.2022 (а.с. 30).

Отже, вартість вантажу, яка є базою для нарахування суми збитків, що підлягають відшкодуванню перевізником, позивачем доведена наявними в матеріалах справи документами.

Загальні підстави для відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала; при цьому особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З урахуванням викладеного відповідальність за вагову недостачу коксової продукції коксу доменного у спірних вагонах слід покласти на відповідача.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

З огляду на викладене вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача вартості нестачі вантажу у сумі 88 330,36 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо судового збору

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи ґедройця, буд. 5а; ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (69008, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд.72; ) вартість нестачі вантажу у розмірі 88 330.36 грн., витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 684,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано - 20.12.2023.

Суддя В.Г. Бєлік