ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2023 р. м. Київ Справа № 911/2850/23

Суддя Господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»
до Приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП»
про стягнення 35231,65 грн.
без повідомлення (виклику) сторін

суть спору:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (далі позивач) до Приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП» (далі відповідач) про стягнення 35231,65 грн., з яких 30842,37 грн. інфляційні втрати, 4389,28 грн. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на прострочення виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань зі сплати на користь позивача страхового відшкодування, стягнутого рішенням Господарського суду Київської області від 22.04.2022 у справі № 911/3522/21.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.09.2023 у даній справі прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження та встановлено відповідачу строк до 31.10.2023 для подачі відзиву на позовну заяву та інші документи, що підтверджують заперечення проти позову. Встановлено позивачу строк для подачі відповіді на відзив до 14.11.2023 та встановлено відповідачу строк до 28.11.2023 для подачі заперечень на відповідь на відзив. Запропоновано відповідачу надати суду у строк встановлений для подання відзиву контррозрахунок заявлених до стягнення сум інфляційних втрат та 3% річних.

У встановлений судом строк Приватне акціонерне товариство «Зернопродукт МХП» подало суду відзив на позовну заяву від 20.10.2023, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог, з підстав, які зводяться до того, що стягнення заявлених до стягнення сум є неправомірним, позаяк у позовній заяві ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» у справі № 911/3522/21 не було заявлено застосування штрафних санкцій та інфляційних втрат у відповідності до п. 10 ст. 238 ГПК України до моменту виконання рішення суду. Також відповідач не погоджується з періодом з 19.02.2021 по 04.10.2022, за який позивачем нараховані заявлені до стягнення суми, оскільки рішення у справі № 911/3522/21 набрало законної сили 17.05.2022, а кошти стягнуті з відповідача на користь позивача у вказаній справі були сплачені відповідачем 06.07.2022 на рахунок виконавчої служби.

У встановлений судом строк Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» подало суду відповідь на відзив від 06.11.2023, в якій позивач зазначає, що передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний характер, а не штрафний характер, як наполягає відповідач, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Також позивач зазначає, що рішенням суду у справі № 911/3522/21 лише підтверджено наявність обов`язку з відшкодування шкоди, а нарахування та стягнення 3% річних та інфляційних втрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Зазначене зобов`язання є складовою основного зобов`язання, яке виникло за фактом завдання шкоди та з моменту відшкодування завданих збитків, тобто коли зобов`язання набуло грошової форми, що підтверджено платіжним дорученням про виплату страхового відшкодування.

У встановлений судом строк Приватне акціонерне товариство «Зернопродукт МХП» подало суду заперечення на відповідь на відзив від 28.11.2023, в яких наводить аналогічні заперечення проти позову, які викладені у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між ПрАТ «СК «Уніка» як страховиком та ОСОБА_1 як страхувальником 16.06.2020 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 284024/4092/0000512 (далі - договір страхування), відповідно до якого страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. - застрахованим транспортним засобом є Chery TIGGO 2 НОМЕР_1 2020 року випуску.

28.01.2021 приблизно о 19:30 настала страхова подія, а саме: сталася дорожньо-транспортна пригода за участю трактора «New Holland», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Chery TIGGO 2 НОМЕР_1 2020 року випуску.

Постановою Гайсинського районного суду Вінницької області від 01.03.2021 у справі № 129/394/21 (провадження № 3/129/247/2021) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

На виконання умов договору, відповідно до страхового акта № 00401533 від 18.02.2021 ПрАТ «СК «Уніка» як страховиком на підставі платіжного доручення № 202513 від 19.02.2021 виплачено 90055,58 грн. страхового відшкодування.

У відповідності до статей 979, 993, 1191 Цивільного кодексу України та статей 16, 27 Закону України «Про страхування», за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Оскільки ПрАТ «СК «Уніка» на виконання умов договору страхування здійснив виплату 90055,58 грн. страхового відшкодування, до нього у межах фактичних витрат, в силу приписів ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 1191 ЦК України, перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, тобто до винуватця ДТП.

Винний у скоєнні 28.01.2021 ДТП ОСОБА_2 під час настання відповідної транспортної пригоди виконував свої трудові обов`язки тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва, як працівник ПрАТ «Зернопродукт МХП».

Враховуючи, що на момент ДТП винний у його вчиненні ОСОБА_2 працював в ПрАТ «Зернопродукт МХП», Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зернопродукт МХП» про стягнення 90055,58 грн. виплаченого страхового відшкодування.

Рішенням Господарського суду Київської області від 22.04.2022 у справі № 911/3522/21, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» 90055,58 грн. страхового відшкодування та 2270 грн. судового збору.

Рішення Господарського суду Київської області від 22.04.2022 у справі № 911/3522/21 набрало законної сили 17.05.2022 та на його виконання судом видано наказ від 17.05.2022.

Як зазначає позивач вказане судове рішення у справі № 911/3522/21 виконано 04.10.2022 в примусовому порядку, що підтверджується відповідними платіжними дорученням Миронівського РВДВС ГТУЮ у Київській області від 04.10.2022 № 2759 на суму 83778,71 грн., від 04.10.2022 № 2884 на суму 8546,87 грн.

Звертаючись з даним позовом позивач посилається на допущення відповідачем прострочення виконання своїх грошових зобов`язань з сплати на користь позивача страхового відшкодування, стягнутого рішенням Господарського суду Київської області від 22.04.2022 у справі № 911/3522/21, у зв`язку з чим за час прострочення на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України нараховані заявлені до стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних.

Відповідач заперечує проти вказаних позовних вимог, з підстав, які зводяться до того, що стягнення заявлених до стягнення сум є неправомірним, позаяк у позовній заяві ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» у справі № 911/3522/21 не було заявлено застосування штрафних санкцій та інфляційних втрат у відповідності до п. 10 ст. 238 ГПК України до моменту виконання рішення суду. Також відповідач не погоджується з періодом з 19.02.2021 по 04.10.2022, за який позивачем нараховані заявлені до стягнення суми, оскільки рішення у справі № 911/3522/21 набрало законної сили 17.05.2022, а кошти стягнуті з відповідача на користь позивача у вказаній справі були сплачені відповідачем 06.07.2022 на рахунок виконавчої служби.

Згідно з положеннями ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Отже, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання, а позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Вимога про стягнення нарахованих інфляційних втрат та річних процентів є додатковою до основної заборгованості боржника (відповідача) перед позивачем, яка (основна заборгованість) визнана господарським судом у справі № 911/3522/21 за відповідним рішенням.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Згідно розрахунку позивача інфляційні втрати за період прострочення з 19.02.2021 (дата виплати позивачем страхового відшкодування) по 04.10.2022 (дата перерахування виконавчою службою на розрахунковий рахунок позивача суми страхового відшкодування стягнутої в примусовому порядку за вищезазначеним рішенням суду та надходження коштів на розрахунковий рахунок позивача) з простроченої суми 90055,58 грн. складають 30842,37 грн., 3% річних за період прострочення з 19.02.2021 по 04.10.2022 з простроченої суми 90055,58 грн. складають 4389,28 грн.

Враховуючи, що правовідносини з відшкодування шкоди, які склалися між сторонами у справі, з боку відповідача є грошовим зобов`язанням, господарський суд дійшов висновку щодо застосування до спірних правовідносин ст. 625 ЦК України та наявності підстав для стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

При цьому, законодавством не визначений строк виконання особою, відповідальною за завдані збитки зобов`язання по відшкодуванню збитків страховику, до якого перейшло право вимоги внаслідок виплати ним страхового відшкодування, однак, цей строк пов`язаний з моментом пред`явлення відповідною особою (в даному випадку страховиком) вимоги до відповідача.

Згідно положень ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача з листом від 14.04.2021 № 854 УН, в якому просив відповідача сплатити заборгованість в розмірі 90055,58 грн. виплаченого страхового відшкодування. Зазначена кореспонденція була надіслана позивачем 16.04.2021, про що свідчить реєстр листів на відправку від 16.04.2021 та фіскальний чек «Укрпошти» від 16.04.2021 № 100. Вказані документи в копіях зроблених судом зі справи № 911/3522/21 залучені до матеріалів даної справи.

Враховуючи, що в листі від 14.04.2021 № 854 УН не встановлений строк сплати на користь позивач суми страхового відшкодування, то у відповідності до наведених положень ст. 530 Цивільного кодексу України боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги.

Отже, останнім днем сплати на користь позивача суми страхового відшкодування є 21.04.2021 включно.

Таким чином, відповідачем допущено прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати на користь позивача страхового відшкодування з 22.04.2021. Належних та допустимих доказів допущення прострочення виконання відповідачем зазначених зобов`язання з 19.02.2021 позивачем суду не надано.

Враховуючи, що судове рішення у справі 911/3522/21 виконувалось у примусовому порядку, відповідач згідно платіжного доручення від 06.07.2022 № сплатив на користь ВДВС у Миронівськму районі 92325,58 грн., в яку входить сума страхового відшкодування та виконавчий збір.

Миронівський РВДВС ГТУЮ у Київській області платіжними дорученням від 04.10.2022 № 2759 на суму 83778,71 грн., від 04.10.2022 № 2884 на суму 8546,87 грн. перерахував на користь позивача кошти стягнуті з відповідача при примусовому виконанні рішення суду у справі № 911/3522/21.

Суд зазначає, що відповідач, сплативши 06.07.2022 кошти на корить ВДВС не може вважатися таким, що прострочив виконання свого зобов`язання за період з 06.07.2022 по 04.10.2022 (дату проведення перерахування ВДВС на користь позивача), позаяк не міг впливати на орган ДВС при проведенні на користь позивача коштів, які були сплачені відповідачем на користь органу ДВС у спеціальному порядку при примусовому виконані судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, вірним періодом прострочення відповідачем своїх зобов`язань щодо сплати на користь позивача суми страхового відшкодування в сумі 90055,58 грн. є період з 22.04.2021 по 05.07.2022.

Згідно з правильним арифметичним розрахунком, який зроблений судом, з врахуванням заявленого позивачем періоду нарахування інфляційних втрат та 3% річних, виходячи з встановленого судом періоду прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання за період з 22.04.2021 по 05.07.2022, стягненню підлягають інфляційні втрати в розмірі 20961,51 грн. та 3% річних в розмірі 3256,80 грн. В решті заявлених до стягнення сум інфляційних втрат у розмірі 9880,86 грн., 3% річних в розмірі 1132,48 грн. суд відмовляє, з огляду на їх безпідставність.

Заперечення відповідача проти позовних вимог з підстав, які зводяться до того, що стягнення заявлених до стягнення сум є неправомірним, позаяк у позовній заяві ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» у справі № 911/3522/21 не було заявлено застосування штрафних санкцій та інфляційних втрат у відповідності до п. 10 ст. 238 ГПК України до моменту виконання рішення суду не приймаються судом до уваги при вирішенні даного спору та відхиляються з огляду на те, що позивач не позбавлений права звертатись до суду з позовними вимогами заявленими у даній справі.

Решта заперечень відповідача проти позовних вимог в частині визначеного позивачем періоду нарахування заявлених до стягнення сум враховані судом.

З огляду на зазначене та враховуючи, що грошове зобов`язання відповідача з відшкодування шкоди прострочене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 20961,51 грн. та 3% річних в розмірі 3256,80 грн. є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню. В решті позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 9880,86 грн. інфляційних втрат, 1132,48 грн. 3% річних суд відмовляє, з огляду на їх безпідставність.

Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684 грн.

Згідно положень ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні, а також порядок і умови надання правової допомоги, права й обов`язки адвокатів визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом встановлено, що між позивачем (далі довіритель) та ТОВ «Юридична компанія «Старк Україна» (далі повірений) було укладено договір доручення від 02.09.2019 № ОК/СУ (далі договір доручення), відповідно до умов якого довіритель доручає, а повірений зобов`язується від імені довірителя, за власний рахунок чи рахунок довірителя, вчинити юридичні дії щодо стягнення простроченої заборгованості з фізичних та юридичних осіб (далі боржники), до яких довіритель має право вимоги відповідно до чинного законодавства України (п. 1.1 договору доручення в редакції додаткової угоди від 02.01.2023 № 2).

Відповідно до п. 2.2.2 договору доручення в редакції додаткової угоди від 02.01.2023 № 2 з метою виконання обов`язків передбачених договором повірений має право залучати до виконання покладених на нього обов`язків про надання правової допомоги адвокатів, адвокатські бюро чи адвокатські об`єднання на договірних засадах.

Згідно з п. 5.3.1 договору доручення в редакції додаткової угоди від 02.01.2023 № 2 після надходження коштів на поточний рахунок довірителя, які були сплачені повіреним за укладеними договорами з адвокатом, бюро чи об`єднанням, довіритель здійснює відшкодування (повернення) таких коштів повіреному відповідно до п. 5.7 договору.

Між ТОВ «Юридична компанія «Старк Україна» (далі клієнт) та Адвокатським бюро «Білий» (далі бюро) було укладено договір про надання правової допомоги від 02.01.2023 № 1/23ю (далі договір про надання правової допомоги), відповідно до умов якого бюро приймає доручення клієнта та бере на зобов`язання надати клієнту правову допомогу в обсязі та на умовах передбачених цим договором.

В додатку № 1 до договору про надання правової допомоги, сторони домовились, що клієнт доручає бюро надати послуги щодо проведення допустимих законодавством України дій спрямованих, на повернення заборгованості з боржників клієнта за цивільним або господарським судочинством за наступним переліком справ: номер страхової справи 29512, страховийи акт 00401533, страхувальних - Сторожук О.П., особа відповідальна за завданий збиток ПрАТ «Зернопродукт МХП». Клієнт зобов`язаний здійснити оплату послуг протягом 5 робочих днів на рахунок бюро у розмірі 5000 грн. за кожну справу з переліку в безготівковій формі на підставі виставленого рахунку Бюро, яке в свою чергу має здійснити наведений в додатку перелік дій по кожній справі окремо.

На виконання умов договору про надання правової допомоги бюро надало клієнту наступні послуги по страховій справі № 29512 (страховий акт № 00401533) за позовом ПрАТ «СК «УНІКА» до Приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП», а саме: здійснено повний збір та аналіз усіх документів у справі; досліджено та оцінено матеріали справи на предмет належності, допустимості, достовірності цих документів як доказів у судовому провадженні; досліджено та оцінено самостійно отримані Бюро документи на предмет належності, допустимості, достовірності цих документів як доказів у судовому провадженні, обрано спосіб захисту прав та інтересів Клієнта; складено та подано відповідний позов до суду, про що свідчить акт (звіт) прийому-передачі наданих послуг від 28.08.2023 № 1/29512 до договору про надання правової допомоги, який підписаний в двосторонньому порядку повноважними представниками клієнта та бюро, завірена копія якого залучена до матеріалів справи.

В п. 2 зазначеного акта (звіт) прийому-передачі наданих послуг зазначено, що вартість послуг Бюро складає 5000,00грн. без ПДВ.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (аналогічний висновок викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 159/583/19).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які підтверджують неспівмірність витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволенні частково, то відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України відшкодування витрат на професійну правничу допомогу покладається судом на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст. 13, 74, 123, 126, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до Приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП» про стягнення 35231,65 грн., з яких 30842,37 грн. інфляційні втрати, 4389,28 грн. 3% річних задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП» (вул. Елеваторна, 1, м. Миронівка, Обухівський р-н, Київська обл., 08800, ідентифікаційний код 32547211) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (вул. Теліги Олени, 6 літ. В, м. Київ, 04112, ідентифікаційний код 20033533) 20961 (двадцять тисяч дев`ятсот шістдесят одну) грн. 51 коп. інфляційних втрат, 3256 (три тисячі двісті п`ятдесят шість) грн. 80 коп. 3% річних, 3437 (три тисячі чотириста тридцять сім) грн. 01 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката, 1844 (одну тисячу вісімсот сорок чотири) грн. 99 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до Приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП» про стягнення 9880,86 грн. інфляційних втрат, 1132,48 грн. 3% річних відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у строк визначений ст. 256 ГПК України, з врахуванням п. 4 розділу Х «Прикінцевих положень» ГПК України, в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України, з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Дата складання та підписання повного тексту рішення 18.12.2023.

Суддя Ю.В. Подоляк