ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2023м. ДніпроСправа № 904/4012/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕРАСИМОВ ГРУП", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Приватного підприємства "НОРМЕР", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в розмірі 814 849, 94 грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Секретар судового засідання Літвін Д.Е.

Представники:

від позивача Биструшкін О.С.

від відповідача Деркунський К.Л.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГЕРАСИМОВ ГРУП" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного підприємства "НОРМЕР" (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 814 849,94 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань за договором на транспортне обслуговування № 25032020 від 25.03.2020 року, зокрема, щодо оплати послуг наданих за актами № 8 від 15.07.2020, № 9 від 31.07.2020 та № 12 від 03.08.2020.

Відповідач проти задоволення заявлених вимог заперечує, посилаючись на те, що отримав від Позивача акти наданих послуг № 8 від 15.07.2020 року та № 9 від 31.07.2020 року разом із відповідними рахунками в липні 2020 року. Зазначені акти були підписані з боку Відповідача та їх другі екземпляри повернуті на адресу Позивача. Рахунки № 8 від 15.07.2020 року та № 9 від 31.07.2020 року були акцептовані Відповідачем 20.07.2020 року та 08.08.2020 року відповідно. Щодо надання послуг за актом № 12 від 03.08.2020 року Відповідач зазначає, що останній акт надання послуг за договором, був складений 31.07.2020 р. (акт № 9). Будь-яке інше перевезення вантажів після 29.07.2020 р. (а тим більш після 31.07.2020 р.) не відбувалось, про що зокрема свідчить відсутність відповідних талонів на вивезення виробничих відходів, які відповідно до умов п. 4.3. Договору мали складалися ПрАТ «МК «Азовсталь».

Щодо стягнення вартості послуг за актами № 8 та № 9 Відповідач зазначив, що відповідно до п. 5.11., 11.2 Договору він застосував до Позивача оперативно-господарську санкцію, а саме штраф у розмірі 958 196,97 грн., та зменшив суму грошових коштів, що підлягає перерахуванню Позивачу на відповідну суму неустойки.

Крім того, заперечуючи проти задоволення заявлених вимог, Відповідач просив суд застосувати строк позовної давності.

Позивач у відповіді на відзив вказує, що факт надання послуг, які зазначені в акті № 12 від 03.08.2020 року підтверджується копіями подорожніх листів вантажного автомобіля за період, зазначений в акті. Що стосується оперативно-господарських санкцій, Позивач стверджує про безпідставність їх застосовано після закінчення строку дії договору.

12.10.2023 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті в засіданні на 31.10.2023 року,

31.10.2023 року, в зв`язку з неявкою Позивача в судове засідання, суд відклав розгляд справи на 23.11.2023 року.

В судовому засіданні 23.11.2023 року оголошено перерву до 12.12.2023 року.

В порядку ст.ст. 233, 240 ГПК України, в судовому засіданні 12.12.2023 року оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, складання повного рішення відкладено на строк до десяти днів з дня закінчення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні, заслухавши зміст та підстави вимог і заперечень сторін, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

25.03.2020 року між Позивачем (Виконавцем) та Відповідачем (Замовником) укладено договір на транспортне обслуговування № 25032020 (надалі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Виконавець зобов`язується власними або залученими силами надавати послуги з перевезення мулових відкладень та шлакової продукції по території ЦПМШ ПрАТ МК АЗОВСТАЛЬ, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити на умовах даного Договору надані послуги.

Згідно п. 3.1.2 Договору розрахунок з Виконавцем за виконані роботи в розмірі вартості виконаних робіт здійснюється Замовником після підписання сторонами двостороннього Акту приймання-передачі виконаних робіт шляхом оплати грошовими коштами на поточний рахунок Виконавця протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з дати акцепту рахунка Виконавця, що виставлено на підставі підписаного сторонами Акту приймання-передачі виконаних робіт. Складання актів відбувається поетапно (з 30 по 14 та з 15 по 29 число поточного місяця)

Здача-приймання переданих робіт здійснюється сторонами по актам наданих послуг, які підписуються уповноваженими представниками сторін і скріплюються їх печатками (пункт 4.1. Договору).

Відповідно до п. 4.2. Договору в актах наданих послуг зазначається фактична кількість перевезених тонно-кілометрів мулових відкладень.

Згідно вимог п. 4.3. Договору, в актах наданих послуг зазначається фактична вага перевезених мулових відкладень, визначена під час зважування на вагах № 2, 4 ПрАТ МК Азовсталь підтверджена талонами на вивіз виробничих відходів та актами, що підтверджують відстань перевезення.

Договір набуває чинності з 27.03.2020 року і діє до 31.12.2020 року включно (пункт 13.1 Договору).

Додатком № 8 до Договору сторони визначили обсяг робіт - 95 779,00 м3, питому вагу 1,56, обсяг робіт 149 415,24 тонн, а також погодили графік виконання робіт з визначенням щомісячного об`єму вивезення мулових відкладень.

Звертаючись з даним позовом до суду, Позивача зазначає, що на виконання умов Договору в липні-серпні 2020 року він надав Відповідачу послуги з перевезення мулових відкладень і шлакової продукції по території ЦПМШ ПрАТ МК Азовсталь на загальну суму 814 849,94 грн., що підтверджується актами надання послуг № 8 від 15.07.2020 року на суму 324 855,22 грн., № 9 від 31.07.2020 на суму 403 107,29 грн., № 12 від 03.08.2020 року на суму 86 887,43 грн. (том 1 а.с.20-22), а також шляховими листами, подорожніми листами (том 1, а.с. 38-130)

Позивач в позові зазначає, що Відповідач за надані послуги не розрахувався, у зв`язку чим у останнього виникла заборгованість в розмірі 814 849,94 грн., що і стало причиною виникнення спору.

Згідно вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що у якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобов`язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання.

У відзиві на позовну заву Відповідач підтвердив факт надання Позивачем послуг, обсяги та вартість яких визначені в актах №8 від 15.07.2020 та №9 від 31.07.2020, та навіть здійснив часткову оплату по рахунку № 8 від 15.07.2020 року, що підтверджується платіжним дорученням № 243 від 18.08.2020 року на суму 100 000,00 грн. (том 1, а.с. 156).

З урахуванням наведених обставин, заборгованість Відповідача з оплати послуг за актами № 8 та № 9 склала суму 627 962,51 грн. (324 855,22 +403 107,29 100 000,00 =627 962,51).

Що стосується послуг перевезення, обсяги та вартість яких визначені актом № 12 від 03.08.2020 року, суд зазначає наступне.

Як вище встановлено судом, умовами п. 3.1.2. Договору сторони передбачили поетапне актування виконаних робіт (з 30 по 14 та з 15 по 29 число поточного місяця). Календарним графіком виконання робіт (додаток № 8 до договору) сторони визначили виконання робіт в 2020 році в період з 30.03.2020 по 29.07.2020.

Виходячи з наведених умов договору, акт № 8 від 15.07.2020 року включав в себе роботи виконані в період 30.06.2020 14.07.2020, акт № 9 від 31.07.2020 роботи, виконані в період 15.07.2020-29.07.2020.

За змістом умов п. 4.3. Договору сторони погодили, що фактична вага перевезених мулових відкладень визначається під час зважування на вагах № 2, 4 ПрАТ МК Азовсталь та підтверджується талонами на вивіз виробничих відходів. Тобто, відповідно до зазначених умов договору, доказом в підтвердження обсягу вивезених відходів, а отже і факту надання відповідних послуг, сторони визначили вагові талони.

Відповідачем долучено до матеріалів справи талони на вивезення виробничих відходів, які складалися ПрАТ «МК «Азовсталь» в період з 31.03.2020 по 29.07.2020 включно. Доказів складання відповідних талонів після 29.07.2020 року, а отже і доказів в підтвердження виконання відповідних робіт після зазначеної дати, до матеріалів справи не додано.

З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку, що наданими у справу доказами не підтверджується факт виконання Позивачем робіт після 29.07.2020 року, обсяг та вартість яких включені в акт № 12 від 03.08.2020 року. При цьому, суд критично оцінює надані Позивачем подорожні листи, які складені ним в односторонньому порядку.

Заперечуючи проти задоволення вимог щодо стягнення вартості послуг, які включені до актів № 8 та № 9, Відповідач посилається на неналежне виконання Позивачем (Виконавцем) своїх зобов`язань, зокрема, щодо дотримання визначених календарним графіком обсягів виконання робіт, що стало підставою для нарахування штрафу на загальну суму 958 196,97 грн. та застосування оперативно-господарської санкції згідно з умовами п. 11.2 Договору.

Як убачається з матеріалів справи, пунктом 5.11. Договору сторони погодили, що в разі несвоєчасного або не повного виконання Виконавцем робіт, Виконавець зобов`язаний сплатити Замовнику штраф в розмірі 20% від вартості не вивезених тонн, з урахуванням відстані, згідно Календарного графіку виконання робіт в 2020 році (Додаток № 8).

На підставі п. 5.11. Договору, в зв`язку з невиконанням графіку виконання робіт, Замовник (Відповідач) здійснив нарахування штрафу за період виконання робіт в 2020 році з 31.03 по 14.04, з 15.04 по 29.04, з 30.04 по 15.05, з 15.06. по 29.06, з 30.06 по 14.07, з 15.07 по 29.07 в розмірі 594 306,43 грн. Розрахунок штрафних санкцій на загальну суму 594 306,43 грн. разом з претензією про їх сплату направлено на адресу Виконавця (Позивача) 27.08.2020 року, та 08.10.2020 повторно, що підтверджується наявним в матеріалах справи доказами (том 1 а.с. 161-167). Виконавець оплату штрафних санкцій не здійснив.

Пунктом 11.2 Договору сторони передбачили, що в разі порушення Виконавцем прийнятих на себе, у відповідності до умов даного договору, зобов`язань (включаючи, але не виключно наступне: неякісне та/або несвоєчасне надання послуг, та/або надання послуг з порушенням діючих норм та правил, в зв`язку з чим закінчення робіт в строк та/або у відповідності із завданням Замовника стане очевидно неможливим), Замовник має право застосувати до Виконавця одну з або одночасно всі (на свій розсуд) наступні оперативно-господарські санкції:

- односторонню відмова від виконання своїх зобов`язань по договору повністю або частково та/або розірвання даного договору, за умов якого зобов`язання (його частина) вважається припиненим та/або договір вважається розірваним з моменту, зазначеного в повідомленні Замовника;

- зменшення суми грошових коштів, що підлягають перерахування Виконавцю, на суму витрат, понесених Замовником у зв`язку з неналежним виконанням Виконавцем зобов`язань, які передбачені договором;

- зменшення суми грошових кошті, які підлягають перерахуванню Виконавцю, на суму неустойки та/або штрафу, що підлягають стягненню з Виконавця у відповідності до умов даного Договору;

- зменшення суми грошових коштів, що підлягає перерахуванню Виконавцю, на суму збитків, понесених Замовником;

- відстрочення оплати по зобов`язанням, що виконані неналежним чином;

- відмова від оплати повністю або частково по зобов`язанням, які виконані Виконавцем неналежним чином, або достроково.

Зазначені оперативно-господарські санкції застосовуються Замовником шляхом направлення Виконавцю відповідного повідомлення за адресою останнього, зазначеною в даному договорі.

У зв`язку з неналежним виконанням Виконавцем зобов`язань щодо вивезення мулових відкладень згідно погодженого сторонами календарного графіку виконання робіт, Замовник (Відповідач) розрахував штраф за період з 31.03.2020 по 14.04.2020, з 15.04.2020 по 29.04.2020, з 30.04.2020 по 14.05.2020, з 15.05.2020 по 29.05.2020, з 30.05.2020 по 14.06.2020, з 15.06.2020 по 29.06.2020, з 30.06.2020 по 14.07.2020, з 15.07.2020 по 29.07.2020 в загальному розмірі 958 196,97 грн. та направив на адресу Виконавця (Позивача) заяву про застосування оперативно-господарської санкції, шляхом зменшення суми грошових кошті, що підлягають перерахуванню Виконавцю, на суму неустойки та/або штрафів, що підлягають стягненню з Виконавця у відповідності до умов цього Договору та відмови від оплати повністю або частково по зобов`язанню, яке виконано виконавцем неналежним чином. Зазначена зава надіслана на адресу Виконавця, що підтверджується відповідними доказами (том 1, а.с.172-176).

Оперативно-господарські санкції - це заходи оперативного впливу на правопорушника, з метою припинення або попередження повторення порушень зобов`язання, що використовується самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку (ч. 1 ст. 235 ГК).

Відповідно до ч. 1 ст. 236 ГК сторони можуть передбачати у господарських договорах використання таких видів оперативно-господарських санкцій:

1) одностороння відмова від виконання зобов`язання управненою стороною, із звільненням її від відповідальності за це - у разі порушення зобов`язання другою стороною:

- відмова від оплати за зобов`язанням, що виконане неналежним чином або достроково виконане боржником без згоди другої сторони;

- відстрочення відвантаження продукції чи виконання робіт внаслідок прострочення виставлення акредитива платником, припинення видачі банківських позичок тощо;

2) відмова управненої сторони зобов`язання від прийняття подальшого виконання зобов`язання, порушеного другою стороною, або повернення в односторонньому порядку виконаного кредитором за зобов`язанням (списання з рахунку боржника в безакцентному порядку коштів, сплачених за неякісну продукцію, тощо);

3) встановлення в односторонньому порядку на майбутнє додаткових гарантій належного виконання зобов`язань стороною, яка порушила зобов`язання, зміна порядку оплати продукції (робіт, послуг), переведення платника на попередню оплату продукції (робіт, послуг) або на оплату після перевірки їх якості тощо;

4) відмова від встановлення на майбутнє господарських відносин із стороною, яка порушує зобов`язання.

Перелік оперативно-господарських санкцій, встановлений у ч. 1 ст. 236 ГК, не є вичерпним. Сторони можуть передбачити у договорі також інші оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ст. 237 ГК України, підставою для застосування оперативно-господарських санкцій є факт порушення господарського зобов`язання другою стороною. Оперативно-господарські санкції застосовуються стороною, яка потерпіла від правопорушення, у позасудовому порядку та без попереднього пред`явлення претензії порушнику зобов`язання. Порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди з застосуванням оперативно - господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду з заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням. Оперативно-господарські санкції можуть застосовуватися одночасно з відшкодуванням збитків та стягненням штрафних санкцій.

Станом на час розгляду спору про стягнення на користь Позивача плати за надані послуги, по відношенню до відповідної суми діє не оскаржена та не скасована оперативно-господарська санкція, яка надає Відповідачу право на зменшення суми грошових кошті, що підлягають перерахуванню Позивачу, на суму штрафу, що підлягає стягненню з Виконавця у відповідності до умов цього Договору та право відмови від оплати повністю або частково по зобов`язанню, яке виконано виконавцем неналежним чином.

Таким чином, суд вважає дії відповідача щодо зменшення суми основного боргу на суму оперативно господарської санкції такими, що відповідають умовам договору і є обґрунтованими.

За викладених вище обставин, враховуючи встановлений судом факт виникнення заборгованості Відповідача зі сплати вартості наданих Позивачем послуг в розмірі 627 962,51 грн. (частково по акту № 8 та в повному обсязі по акту № 9), а також факт застосування Відповідачем оперативно-господарської санкції у вигляді зменшення належних до сплаті Позивачу сум на суму штрафу, який підлягає стягнення з Позивача відповідно до умов договору (в розмірі 958 196,97 грн.), заявлені Позивачем вимоги слід визнати безпідставними й такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи Позивача з посиланням на неправомірність застосування Відповідачем оперативно-господарської санкції після закінчення строку дії договору, суд вважає безпідставними, адже підставою для застосування відповідних санкції стали порушення, які були допущені Позивачем під в період дії договору, при цьому, в силу вимог ч. 4 ст. 631 ЦК України, закінчення строку дії договору не звільняє сторін від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Решта доводів Позивача, зокрема, з посиланням на те, що причиною неповного виконання зобов`язань в частині обсягів вивезення мулових відкладень стали дії Замовника (Відповідача), в підтвердження чого Позивач надав у справу копії заяв свідків, суд до уваги не приймає, адже виходячи з приписів ч. 2 ст. 237 ГК України, питання правомірності застосування оперативно-господарської санкції може бути предметом окремого судового провадження за позовом заінтересованої особи, яке позивачем ініційовано не було.

У зв`язку з відмовою в задоволені позову через безпідставність заявлених вимог, суд не надає оцінку доводам Відповідача щодо пропуску строку позовної давності.

Згідно приписів ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статями 73-80, 86, 91, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 20.12.2023

Суддя О.В. Ліпинський