ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року Справа № 903/277/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Тимошенко О.М. , суддя Крейбух О.Г.

секретар судового засідання Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:

органу прокуратури: представник Рункевич І.В. - прокурор відділу

відповідача 1 (апелянта): представник Бик О.В. - адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Нововолинського наукового ліцею Волинської обласної ради на рішення Господарського суду Волинської області, ухваленого 31.08.23р. суддею Вороняком А.С. у м.Луцьку, повний текст складено 08.09.23р. у справі № 903/277/23

за позовом Заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної ради та Західного офісу Держаудитслужби

до відповідачів:

1) Нововолинського наукового ліцею Волинської обласної ради

2) ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів Західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсними рішення тендерного комітету, договору про закупівлю та стягнення 570478,29 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Процесуальне рішення, яке оскаржується у суді апеляційної інстанції.

1.1. Рішенням Господарського суду Волинської області від 31.08.2023 у справі №903/277/23 задоволено позов Заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної ради та Західного офісу Держаудитслужби до відповідіча-1 - Нововолинського наукового ліцею Волинської обласної ради, відповідача-2 - ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів Західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсними рішення тендерного комітету, договору про закупівлю та стягнення 570478,29 грн.

1.2. Визнано недійсним рішення тендерного комітету Нововолинського наукового ліцею Волинської обласної ради, оформлене протоколом його засідання від 12.03.2019 №10, в частині визначення фізичної особи підприємця Зубчик Валентини Іванівни переможцем конкурентної процедури закупівлі UА-2019-02-14-001034-а та акцепт її пропозиції (намір укласти договір про закупівлю із переможцем відкритих торгів).

1.3. Визнано недійсним договір поставки від 27.03.2019 №3, укладений між Нововолинським науковим ліцеєм-інтернатом Волинської обласної ради та фізичною особою-підприємцем Зубчик Валентиною Іванівною (конкурентна процедура закупівлі №UА-2019-02-14-001034-а).

1.4. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Нововолинського наукового ліцею Волинської обласної ради 570 478,29 грн та стягнути з Нововолинського наукового ліцею Волинської обласної ради в дохід держави одержані ним кошти за рішенням суду по справі № 903/277/23 в сумі 570 478,29 грн. Здійснено розподіл судових витрат.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

2.1. Нововолинським ліцеєм інтернатом Волинської обласної ради проведено відкриті торги переможцем яких визначено підприємця Зубчик Валентину Іванівну (рішення щодо визначення переможця тендеру та намір укласти договір поставки оформлено протоколом засідання тендерного комітету Відповідача 1 від 12.03.2019 за №10) та укладено із суб`єктом господарювання відповідачем - 2 договір поставки від 27.03.2019 за №3, на загальну суму 570 478,29 грн. Участь у спірній конкурентній процедурі приймали два учасники: підприємець Матвіюк М. І. та підприємець Зубчик В.І.

2.2. Орган Антимонопольного комітету України своїм рішенням від 18.03.2020 №4 по справі за №19-19 підтвердив порушення вимог законодавства, яке полягало у спотворенні його учасниками, у тому числі підприємцем Зубчик В. І., результатів торгів. Протиправність таких дій полягала в їх спрямуванні на здобуття перемоги у процедурі закупівлі будь якою ціною, у тому числі шляхом домовленостей з іншим учасником. На підставі аналізу дій учасників торгів ФОП Матвіюк, ФОП Зубчик встановлено схожість їх пропозицій і це свідчить про те, що під час підготовки до участі у торгах учасники діяли не самостійно, а узгоджували свої дії та не змагалися між собою, що є обов`язковою умовою конкуренції та необхідною умовою визначення переможця.

2.3. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. За ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Зміст правочину не може суперечити, зокрема, інтересам держави і суспільства (ч. 1 ст. 203 ЦК України).

2.4. Згідно ч. 3 ст. 228 ЦК України, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільству, то при наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави. Норма аналогічного змісту міститься у ч. 1 ст. 208 ГК України.

2.5. Дії підприємця Зубчик В. І. спрямовані на порушення встановленого юридичного господарського порядку з метою одержання права на укладення договору із замовником не на конкурентних засадах, що не узгоджується із законною господарською діяльністю у сфері публічних закупівель, а отже, суперечить інтересам держави та суспільства, оскільки порушує правові та економічні засади функціонування вказаної сфери суспільних відносин, не сприяє, а навпаки обмежує розвиток конкуренції у державі, у зв`язку з чим, заступник керівника Волинської обласної прокуратури в порядку ст. 4, частини 3-5 статті 53 ГПК України, керуючись нормами Конституції України, Законом України "Про прокуратуру" звернувся до господарського суду з позовною заявою в інтересах держави в особі Волинської обласної ради та Західного офісу Держаудитслужби до Нововолинського наукового ліцею Волинської обласної ради, ОСОБА_1

2.6. В силу положень ст. 202 ЦК України рішення тендерного комітету Нововолинського ліцею інтернату Волинської обласної ради, яким підприємця Зубчик В. І. визнано переможцем, акцептувати його пропозицію та укласти із ним угоду, є правочином, учиненим замовником та спрямованим на набуття у нього та вказаного суб`єкта господарювання цивільних прав та обов`язків щодо укладення договору поставки від 27.03.2019 №3. У зв`язку із цим, рішення тендерного комітету завідомо суперечить інтересам держави та суспільства з умислу однієї сторони підприємця Зубчик В. І. і підлягає визнанню недійсним на підставі ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 203 та ч. 3 ст. 228 ЦК України.

2.7. Враховуючи вищевикладене, ч. 6 ст. 33 Закону України Про публічні закупівлі визнання рішення тендерного комітету Нововолинського ліцею інтернату Волинської обласної ради недійсним, договір поставки від 27.03.2019 №3, укладений між Нововолинським ліцеєм - інтернатом Волинської обласної ради та підприємцем Зубчик В. І. на підставі вказаного рішення за висновком суду першої інстанції також підлягає визнанню недійсним. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

2.8. Підприємець Зубчик В. І., маючи намір щодо отримання незаконного права на укладення договору від 27.03.2019 №3, з метою одержання прибутку, порушуючи інтереси держави та суспільства, а також інших учасників ринкових відносин, усвідомлюючи протиправність таких дій, їх суперечність інтересам держави і суспільства, прагнучи та свідомо допускаючи настання протиправних наслідків, узяв участь в проведенні конкурентної процедури закупівлі знівелювавши змагальність у ній, внаслідок чого привласнив бюджетні кошти в сумі 570 478,29 гривень, які підлягають стягненню з підприємця Зубчик В. І. на користь Нововолинського ліцею інтернату Волинської обласної ради та в подальшому з останнього у дохід держави.

3. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; короткий зміст вимог апеляційної скарги.

3.1. Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач-1 - Нововолинський науковий ліцей Волинської обласної ради, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 31.08.2023 у справі №903/277/23 повністю.

3.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення суду є необґрунтованим через неправильність встановлення обставин, які мають значення для справи внаслідок неправильної оцінки доказів та неправильне визначення правовідносин. Так, в обґрунтування позовних вимог прокурор вказував на те, що підприємці Зубчик В. І. та Матвіюк М. І. під час участі у тендері (торгах), проведеному нашим ліцеєм , діяли не самостійно, а узгоджували свої дії та не змагалися між собою, що є обов`язковою умовою участі у конкурентних процедурах закупівель, у відповідності до норм Закону України "Про публічні закупівлі» Додатково прокурор зазначив, що такі дії відповідача-2 спричинили порушення інтересів держави в бюджетній сфері, оскільки вчинення останнім порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які спотворили результати тендеру, призвело до придбання товару за рахунок бюджетних коштів за відсутності конкуренції та при формальному створені учасниками тендеру її видимості, наслідком чого стало нівелювання мети публічної закупівлі - отримання товару з максимальною економією та ефективністю, із залученням мінімального обсягу бюджетних коштів.

3.4. Апелянт не погоджується з останнім у зв`язку із тим, що у суді першої інстанції не було з`ясовано та доведено будь-яких протиправних дій з сторони відповідача 1 та порушень законодавства України, що свідчить про безпідставність залучення Нововолинського наукового ліцею Волинської обласної ради як відповідача у даній справі. У той же час в справі, скаржник звертає увагу апеляційного суду на справу №905/1907/21 за позовом заступника керівника Смілянської окружної прокуратури Черкаської області в інтересах держави в особі Черкаської обласної ради, КЗ "Канівська санаторна школа Черкаської обласної ради" до ТОВ "АС" про стягнення 365 870,72 грн.

3.5. Апелянт вважав і на даний момент вважає, що Волинське обласна прокуратура не може представляти інтереси позивачів, оскільки дані суб`єкти не мають повноважень по захисту інтересів держави у сфері захист; економічної конкуренції, у зв`язку з чим ми просили залишити позовну заяву без розгляду. В судовому засіданні 26.07.2023, суд першої інстанції ухвалив на місці відмовити у задоволенні клопотання про залишення позову розгляду, про що і зазначено в оскаржуваному рішенні. Скаржник також заперечує вказану ухвалу суду порядку ст.255 ГПК України в межах даної апеляційної скарги порядку. Так суд першої інстанції для вивчення та вирішення питання клопотання про залишення позову без розгляду щодо безпідставності представництва Волинської обласної прокуратури інтересів позивачів своєю ухвалою суду від 16.05.2023 зупинив провадження у справі №903/277/23 до перегляду судових рішень Великою Палатою Верховного Суд у справі №905/1907/21 у подібних правовідносинах.

3.6. Однак, суд, на думку апелянта, не дав правильної цілісної оцінки постанові у справі №905/1907/21 від 21.06.23, тому і відмовив у задоволенні клопотання про залишення позову прокурора без розгляду. Апелянт зазначає, що будь якої бездіяльності зі сторони позивачів (Західного офісу Держаудитслужби та Волинської обласної ради ) у даній справі встановлено не було.

4. Відзив на апеляційну скаргу, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи.

4.1. Заступник керівника Волинської обласної прокуратури у відзиві просить подану відповідачем 1 апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Волинської області від 31.08.2023 у справі №903/277/23 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 31.08.2023 - без змін.

4.2. Інші учасники провадження у справі не скористалися правом подачі відзиву на апеляційну скаргу відповідача 1.

4.3. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.10.2023 (колегією суддів у складі: головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Тимошенко О.М., суддя Миханюк М.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Нововолинського наукового ліцею Волинської обласної ради на рішення Господарського суду Волинської області від 31.08.2023 у справі №903/277/23. Розгляд апеляційної скарги призначено на 30.11.2023.

4.4. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.12.2023 апеляційну скаргу Нововолинського наукового ліцею Волинської обласної ради на рішення Господарського суду Волинської області від 31.08.2023 у справі №903/277/23 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Тимошенко О.М., суддя Крейбух О.Г. (Протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи №903/277/23 між суддями від 29.11.2023).

4.5. До початку розгляду даної апеляційної скарги по суті, ні під час її розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося. Суддями колегії самовідводи не заявлялися.

4.6. Позивач 1 - Волинська обласна рада у клопотанні від 06.11.2023 просила апеляційний суд розглядати справу №903/277/23 без його участі, за наявними в матеріалах справи документами.

4.7. Позивач-2, відповідач-2 та третя особа не забезпечили явку повноважних представників у судове засідання 30.11.2023, причини не явки суду не повідомили.

4.7. У судовому засіданні 30.11.2023 представник апелянта - відповідача-1 підтримав доводи апеляційної скарги. Надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Зазначив, що Нововолинський науковий ліцей Волинської обласної ради не повинен бути відповідачем у цій справі. Прокуратура не мала права звертатися в даним позовом в інтересах Волинської обласної ради та Західного офісу Держаудитслужби. Просив задоволити апеляційну скаргу відповідача 1, та скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 31.08.2023.

4.8. Прокурор у судовому засіданні 30.11.2023 заперечила проти доводів апелянта. Надала пояснення в обґрунтування своєї позиції. Просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).

6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги.

6.1. Під час розгляду апеляційної скарги Нововолинського наукового ліцею Волинської обласної ради на рішення Господарського суду Волинської області від 31.08.2023 у справі №903/277/23 Північно-західний апеляційний господарський суд застосував:

6.1.1. Норми матеріального права:

Конституція України;

Цивільний кодекс України (далі по тексту постанови також - ЦК України);

Господарський кодекс України (далі по тексту постанови також - ГК України);

Закон України "Про прокуратуру";

Закон України "Про публічні закупівлі";

Закон України "Про захист економічної конкуренції"

Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні";

Закон України "Про судовий збір".

6.1.2. Норми процесуального права:

Господарський процесуальний кодекс України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України).

6.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).

7. Розгляд апеляційної скарги по суті. Обставини справи.

7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні пояснення представника відповідача 1 та прокурора, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.

7.2. Як вбачається з матеріалів справи, Нововолинським науковим ліцеєм інтернатом Волинської обласної ради проведено відкриті торги (конкурентна процедура закупівлі UA-2019-02-14-001034-а), переможцем яких визначено підприємця Зубчик Валентину Іванівну (рішення щодо визначення переможця тендеру та намір укласти договір поставки оформлено протоколом засідання тендерного комітету Відповідача 1 від 12.03.2019 за №10) (а.с. 39), та укладено із суб`єктом господарювання відповідачем - 2 договір поставки від 27.03.2019 за №3, на загальну суму 570 478,29 гривень(а.с.44-47, 56).

7.3. Нововолинський ліцей інтернат Волинської обласної ради 01.02.2020 оприлюднено звіт про виконання договору, який профінансовано за кошти місцевого бюджету на суму 570 478,29 гривень (а.с. 42-43).

7.4. Участь у спірній конкурентній процедурі приймали два учасники: підприємець Матвіюк М. І. та підприємець Зубчик В.І.

7.5. Рішенням адміністративної колегії Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.03.2020 №4 по справі за №19-19 встановлено факт вчинення зазначеними суб`єктами господарювання при проведенні процедури закупівлі UA-2019-02-14-001034-а порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 6 та п. 1 ст. 50 Закону України Про захист економічної конкуренції, у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій шляхом спотворення результатів торгів, а саме, що учасники під час проведення аукціону не зменшували свої цінові пропозиції під час першого та другого раунду і первинка цінова пропозиція не змінилася, що свідчить про те, що учасники заздалегідь узгодили між собою свої цінові пропозиції та умови участі у торгах. Наявність господарських відносин свідчить про обмін інформацією між учасниками та змову під час підготовки та проведення торгів 1 і 2. Крім того, відділенням було встановлено наявність схожостей у документах, які надавались учасниками у складі тендерних пропозицій, то неможливо пояснити випадковим збігом обставин і виключає можливість того, що тендерні пропозиції готувались кожним з учасників торгів 1 та 2 окремо та без обміну інформацією між ними. Учасники свої тендерні пропозиції для участі в процедурах закупівлі подавали з єдиного авторизованого електронного майданчика та з однієї ІР-адреси. На підставі аналізу дій учасників торгів ФОП Матвіюк, ФОП Зубчик встановлено схожість їх пропозицій і це свідчить про те, що під час підготовки до участі у торгах учасники діяли не самостійно, а узгоджували свої дії та не змагалися між собою, що є обов`язковою умовою конкуренції та необхідною умовою визначення переможця (а.с. 64-79).

7.6. Вказане рішення адміністративної колегії Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.03.2020 №4 по справі за №19-19 не оскаржувалося сторонами у судовому порядку.

7.7. В подальшому, враховуючи рішення Антимонопольного комітету України, яким встановлено, що підприємці Зубчик В.І. та Матвіюк М.І. під час участі у тендері (торгах), проведеному Нововолинським науковим ліцеєм Волинської обласної ради (Нововолинський науковий ліцей-інтернат Волинської обласної ради), діяли не самостійно, а узгоджували свої дії та не змагалися між собою, виходячи із умов укладеного за результатами даного тендеру договору, які суперечить інтересам держави та суспільства, керуючись Конституцією України, Законами України "Про прокуратуру", "Про публічні закупівлі" вбачаючи наявність підстав для представництва у суді інтересів держави у бюджетній сфері щодо визнання недійним рішення тендерного комітету Нововолинського наукового ліцею-інтернату Волинської обласної ради (на час звернення до суду Нововолинський науковий ліцей Волинської обласної ради), Заступник керівника Волинської обласної прокуратури звернувся до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі Волинської обласної ради та Західного офісу Держаудитслужби до Нововолинського наукового ліцею Волинської обласної ради та ОСОБА_1 в якому просить суд:

- визнати недійсним рішення тендерного комітету Нововолинського наукового ліцею-інтернату Волинської обласної ради, оформлене протоколом його засідання від 12.03.2019 №10, про визначення фізичної особи-підприємця Зубчик Валентини Іванівни переможцем конкурентної процедури закупівлі №UА-2019-02-14-001034-а та акцепт її пропозиції (намір укласти договір про закупівлю із переможцем відкритих торгів);

- визнати недійсним договір поставки від 27.03.2019 №3, укладений між Нововолинським науковим ліцеєм-інтернатом Волинської обласної ради та фізичною особою-підприємцем Зубчик Валентиною Іванівною (конкурентна процедура закупівлі №UА-2019-02-14-001034-а);

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Нововолинського наукового ліцею Волинської обласної ради 570478,29 грн, а з Нововолинського наукового ліцею Волинської обласної ради одержані ним за рішенням суду кошти в сумі 570478,29 грн стягнути в дохід держави.

7.7.1. В обґрунтування позовних вимог прокурор вказує, що підприємці Зубчик В. І. та Матвіюк М. І. під час участі у тендері (торгах), проведеному відповідачем-1, діяли не самостійно, а узгоджували свої дії та не змагалися між собою, що є обов`язковою умовою участі у конкурентних процедурах закупівель, у відповідності до норм Закону України Про публічні закупівлі. Додатково зазначають, що такі дії відповідача-2 спричинили порушення інтересів держави в бюджетній сфері, оскільки вчинення останнім порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які спотворили результати тендеру, призвело до придбання товару за рахунок бюджетних коштів за відсутності конкуренції та при формальному створені учасниками тендеру її видимості, наслідком чого стало нівелювання мети публічної закупівлі отримання товару з максимальною економією та ефективністю, із залученням мінімального обсягу бюджетних коштів.

7.8. Ухвалою Господарського суду Волинської області від 30.03.2023 відкрито провадження у справі №903/277/23 за вказаним позовом, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання

7.9. Позивач 2 - Управління Західного офісу Держаудитслужби у Волинській області у поясненнях у справі №903/277/23 просить позов задоволити повністю. При цьому, у поясненнях вказано, що відповідно до наказу Управління Західного офісу Держаудитслужби у Волинській області від 04.07.2022 № 14-з проведено з 05.07.2022 по 10.08.2022 перевірку закупівель у Нововолинському науковому ліцеї Волинської обласної ради, якою встановлено ряд порушень, а саме: п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України № 922-VIII, п. 2 ч. 4 ст. 36 цього ж Закону (в редакції чинній на дату укладання договорів у 2018 та 2019 роках), ч. 2 ст. 632 Цивільного кодексу України, що відображені в акті перевірки від 10.08.2022 № 03-22/03.

7.9.1. Так, Нововолинським науковим ліцеєм Волинської обласної ради необґрунтовано внесено зміни до договорів на закупівлю продуктів харчування, що призвело до їх закупівлі за завищеними цінами, зокрема ліцеєм укладено додаткові угоди до договору від 27.03.2019 № 3 з ФОН Зубчик В. І. на закупівлю м`яса щодо підвищення ціни за одиницю товару при відсутності коливання цін на ринку, що свідчить про необґрунтоване внесення змін до договору. Внаслідок вказаного порушення у період з травня 2019 по січень 2020 року ліцею здійснювалося постачання вказаної м`ясної продукції за завищеною ціною, чим завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 61712,14 грн. У зв`язку з даними обставинами, Управлінням направлено директору Нововолинського наукового ліцею Волинської обласної ради лист-вимогу від 19.08.2022 № 130303-14/1613- 2022 Про усунення виявлених перевіркою порушень законодавства, зокрема щодо забезпечення відшкодування на користь Нововолинського наукового ліцею Волинської обласної ради матеріальної шкоди (збитків) у розмірі 61712,14 грн заподіяної внаслідок оплати завищеної вартості товару після вкладання додаткових угод до договору від 27.03.2019 № 3 укладеного з ФОП Зубчик В. І., інформація про відшкодування матеріальної шкоди (збитків) Управлінню не надходила. Також зазначає, що орган державного фінансового контролю не має права звертатися до суду із позовами про визнання недійсними рішення тендерного комітету, договору про закупівлю та стягнення коштів з не підконтрольних установ. В даному випадку ФОП Зубчик Валентина Іванівна є не підконтрольного установою Управлінню. Дані пояснення з додатками приєднано до матеріалів справи.

7.10. Відповідач-2 ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву, просить відмовити в позові, оскільки даний позов є безпідставним та необґрунтованим, при цьому зазначає, що в позовній заяві прокурор на підтвердження умислу на вчинення правочину, який завідомо суперечить інтересам держави та суспільства посилається лише на рішення адміністративної колегії Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.03.2020 № 4 по справі № 19-19. Вказує, що доказів, які підтверджують намір (вину) порушити публічний порядок, а також те, що договір суперечить інтересам держави і суспільства не надано, не зазначено жодних порушень Закону України Про публічні закупівлі при проведені процедури закупівлі та при укладені оспорюваного договору, а лише наявне посилання на антиконкурентні узгоджені дії. Звертає увагу суду, що відповідно до Закону України Про публічні закупівлі (в редакції, що діяла на момент проведення процедури закупівлі та укладення договору) не існувало підстав для відмови в участі у процедурі закупівлі (ст. 17 закону), підстав для відхилення тендерної пропозиції (ст. 30 закону), а оспорюваний договір про закупівлю товарів укладений з врахуванням вимог встановлених ст. 36 зазначеного закону.

7.10.1. Також зазначає, що при виявлені факту вчинення суб`єктом господарювання порушення, відповідний суб`єкт владних повноважень має діяти в межах граничних строків, встановлених ч.1 ст.250 Господарського кодексу України. Закінчення будь-якого зі встановлених даною статтею строків застосування адміністративно-господарських санкцій виключає застосування таких санкцій, і відповідно стягнення в дохід держави при визнанні правочину недійсним може проводитись, якщо із дня його укладення минуло не більше року. Даний відзив з додатками приєднано до матеріалів справи.

7.11. Відповідач-1 Нововолинський науковий ліцей Волинської обласної ради у відзиві на позовну заяву не визнає позовні вимоги, при цьому вказує, що прокурором у позовній заяві не вказано будь-якого з видів порушення відповідачем-2 зазначених у ст. 50 Закону України Про захист економічної конкуренції та не вказано, який вид відповідальності, передбачений ст. 51 даного закону має бути застосований до нього як відповідача, що свідчить про безпідставність залучення Нововолинського наукового ліцею Волинської обласної ради як відповідача у даній справі. Крім того вказує, що в матеріалах справи відсутні підтвердження коли саме відповідачем-2 було отримано рішення адміністративної колегії Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.03.2020 № 4 по справі № 19-19, що не дає підстав для твердження прокуратури про не оскарження ним вказаного рішення. Також вважає, що Волинська обласна прокуратура не може представляти інтереси позивачів, оскільки дані суб`єкти не мають повноважень по захисту інтересів держави у сфері захисту економічної конкуренції, у зв`язку з чим просить залишити позовну заяву без розгляду. Даний відзив з додатками приєднано до матеріалів справи.

7.12. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів Західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України у поясненнях по справі, просить позов задовольнити повністю. При цьому вказує, що згідно з рішенням адміністративної колегії Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.03.2020 № 4 по справі № 19-19 визначено факти вчинення (у тому числі Зубчик В. І.) порушень законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачені п.4 ч.2 ст.6 Закону України Про захист економічної конкуренції, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів. Зазначає, що встановлені в даному рішенні обставини свідчать, що учасники усунули між собою конкуренцію в торгах за ідентифікатором закупівлі № UA-2019-02-01-000253-b, у зв`язку з чим є підставним та підлягає до задоволення. Дані пояснення з додатками приєднано до матеріалів справи.

7.13. У відповіді на відзив відповідача-1 Волинська обласна прокуратура вказує, що позовна заява обласної прокуратури, з посиланням на приписи ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 203, ч. 3 ст. 228 ЦК України, обґрунтована тим, що порушення відповідачем-2 законодавства про захист економічної конкуренції не сумісне з основними засадами цивільного законодавства, оскільки є проявом недобросовісної поведінки учасника цивільних відносин, призводить до порушення ним меж здійснення його цивільних прав, порушує принцип добросовісної конкуренції серед учасників, який установлено Законом України Про публічні закупівлі, нівелює мету проведення конкурентної процедури закупівлі. Неправомірна поведінка, що мала місце на стадії проведення процедури закупівлі №UA-2019-02-14-001034-a та прийняття рішення тендерного комітету від 12.03.2019 №10, не може мати правомірного наслідку укладення договору від 27.03.2019 №3. Відтак, рішення тендерного комітету відповідача-1 від 12.03.2019 №10 та договір поставки від 27.03.2019 №3 оспорюються з підстав їх невідповідності вимогам ч. 1 ст. 203 ЦК України, а саме у зв`язку з їх невідповідністю інтересам держави та суспільства за наявності умислу відповідача-2.

7.13.1. Також зазначає, що позов у вказаній справі заявлений на підставі ч. 3 ст. 228 ЦК України, зі змісту якої вбачаються, що у випадку невідповідності правочину інтересам держави та суспільства, він може бути визнаний судом недійсним, що вказує на його оспорюваний характер. Ця ж правова норма передбачає й наслідки такої недійсності правочину, а саме при наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави. Ураховуючи обставини, встановлені у рішенням Адміністративної колегії Волинського обласного територіального відділення АМК України від 18.03.2020 №4 по справі №19-19, зокрема, наявність умислу на вчинення правочину з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, лише у відповідача-2, як сторони даного оспорюваного договору, одержані ним 570478,29 грн за цим правочином повинні бути повернуті іншій стороні договору (відповідачу-1), а отримані нею за рішенням суду кошти стягуватися в дохід держави. Таким чином, вважає безпідставними доводи відповідача-1 щодо застосування у разі задоволення позову прокурора двосторонньої реституції, передбаченої ст. 216 ЦК України. Щодо наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави вказує, що відповідно до Статуту Нововолинського наукового ліцею Волинської обласної ради засновником відповідача-1 1 є Волинська обласна рада, до джерел формування кошторису ліцею насамперед віднесено кошти державного та місцевого бюджету, контроль за фінансово-господарською діяльністю ліцею здійснюється засновником. У даному конкретному випадку фінансування проведеної відповідачем-1 конкурентної процедури закупівлі №UA-2019-02-14-001034-a здійснювалося виключно за рахунок коштів обласного бюджету, відтак, органом, уповноваженим державою на виконання відповідних функцій у даних спірних правовідносинах, являється Волинська обласна рада. Позивач-2, згідно пояснень від 06.04.2023 №130313-15/920-2023, наявність підстав для представництва прокурором в суді не оскаржує, а навпаки підтримує, зокрема, просить задовольнити у повному обсязі заявлений обласною прокуратурою позов в його інтересах. Відповідно до листа від 28.02.2023 №274/47/2-23, копію якого долучено до позовної заяви, позивач-1 не заперечує проти представництва прокурором його інтересів в суді. На підставі наведеного просить відхилити наведені у відзиві відповідачем-1 заперечення, а позовні вимоги задовольнити повністю. Дана відповідь на відзив з додатками приєднана до матеріалів справи.

7.14. У відповіді на відзив відповідача-2 Волинська обласна прокуратура вказує, що придбання відповідачем-1 товарів відбулося за відсутності конкуренції та при формальному створенні усіма учасниками відкритих торгів її видимості. Саме у зв`язку із тим, що неправомірна поведінка відповідача-2 не може мати будь-якого правомірного наслідку, прокурором оспорюється дійсність відповідних правочинів (рішення тендерного комітету та договору) з підстав їх невідповідності інтересам держави та суспільства (з урахуванням ст.ст. 203, 215, 228 ЦК України) з умислу однієї сторони відповідача-2. Крім того, вказує, що у позові прокурор просить визнати недійсними правочини не з підстав, зазначених відповідачем-2 у його відзиві, зокрема, не через наявність обставин, передбачених ст.ст. 17, 30 Закону України Про публічні закупівлі, чи неналежне виконання умов договору від 27.03.2019 за №3, а у зв`язку із порушенням переможцем тендеру вимог законодавства про захист економічної конкуренції (це порушення існувало в момент прийняття/укладення спірних рішення тендерного комітету та договору). Щодо строку позовної давності зазначає, що про порушення договором від 27.03.2019 за №3 інтересів держави та суспільства з умислу відповідача-2 та про особу, яка їх порушила, позивачі та прокурор могли довідатися лише 18.03.2020. Таким чином, строк позовної давності для звернення до суду з указаними позовними вимогами почав свій перебіг із цієї дати, а тому не пропущений. Дана відповідь на відзив з додатками приєднана до матеріалів справи.

7.15. Позивач-1 - Волинська обласна рада у відповіді на відзив відповідача-2 вказує, що не розділяє позицію відповідача-2, не визнає наведені у відзиві аргументи відповідача-2, при цьому вказує, що ототожнення понять недійсного та нікчемного правочину, про що зазначає відповідач-2, не здійснено, оскільки прокурором чітко зазначаються правові підстави для визнання договору між відповідачами недійсним, а саме ч.3 ст. 228 ЦК України.

7.16. Позивач-1 - Волинська обласна рада у відповіді на відзив відповідача-1 вказує, що зважаючи на зазначення прокуратурою в позовній заяві про нездійснення чи неналежне здійснення виконання обласною радо повноважень щодо контролю за ефективністю використання бюджетна коштів, звертає увагу суду, що Волинська обласна рада, в силу специфіки розподілу повноважень між органами державної влади та органами місцевого самоврядування не наділена повноваженнями щодо контролю за ефективним використання бюджетних коштів, навіть незалежно від того, що в даному випадку здійснено використання коштів саме обласного бюджету. Повноваження щодо контролю за цільовим, ефективним та результативна використанням коштів місцевих бюджетів покладено, відповідно до статті 113 Бюджетного кодексу України, на органи державного фінансового контролю та місцеві державні адміністрації в особі їхніх фінансових органів, а тому формулювання прокуратури в цій частині, вважає дещо некоректним, а про порушення вимог законодавства Волинська обласна рада дізналась лише із запиту Волинської обласної прокуратури про надання копій документів та представництва інтересів. Дана відповідь на відзив приєднана до матеріалів справи.

7.17. Відповідач-1 Нововолинський науковий ліцей Волинської обласної ради у запереченнях на відповідь на відзив, просить залишити позовну заяву без розгляду, оскільки ні Волинська обласна рада, ні Західний офіс Держаудитслужби не можуть бути позивача у даній справі, так як не мають на це повноважень. Дані заперечення з додатками приєднано до матеріалів справи.

7.18. Прокурор у пояснення по справі від 12.05.2023 вказує, що придбання відповідачем-1 товарів відбулося за відсутності конкуренції та при формальному створенні усіма учасниками відкритих торгів її видимості. Саме у зв`язку із тим, що неправомірна поведінка відповідача-2 не може мати будь-якого правомірного наслідку, прокурором оспорюється дійсність відповідних правочинів (рішення тендерного комітету та договору) з підстав їх невідповідності інтересам держави та суспільства (з урахуванням ст.ст. 203, 215, 228 ЦК України) з умислу однієї сторони відповідача-2. Також зазначає, що позивачі у даній справі є належними, оскільки Нововолинський науковий ліцей Волинської обласної ради є об`єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Волинської області в особі Волинської обласної ради (засновника), а відтак підпорядкований, підзвітний і підконтрольний позивачу-1 (органу місцевого самоврядування). Крім того, фінансування проведеної відповідачем-1 закупівлі № UА-2019-02-14-001034-а здійснювалося за кошти обласного бюджету. Відтак, органом, уповноваженим державою на виконання відповідних функцій у даних спірних правовідносинах, являється Волинська обласна рада; зокрема, як орган місцевого самоврядування, якому підпорядкована, підзвітна і підконтрольна (в тому числі з питань фінансово-господарської діяльності) сторона оспорюваного прокурором правочину (відповідач-1). Звертає увагу суду на сталу практику Верховного Суду щодо наявності у Державної аудиторської служби України права на звернення до суду з позовами про визнання недійсними договорів про закупівлю та сформував однозначний правовий висновок, згідно з яким ця служба є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у таких правовідносинах. Дані пояснення з додатками приєднано до матеріалів справи.

7.19. Як вбачається матеріалів справи, у судовому засіданні 16.05.2023 під час даного спору судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

7.19.1. Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду ухвалою від 21.12.2022 передав справу №905/1907/21 за позовом Заступника керівника Смілянської окружної прокуратури Черкаської області в інтересах держави в особі Черкаської обласної ради, Комунального закладу "Канівська санаторна школа Черкаської обласної ради" до товариства з обмеженою відповідальністю "АС" про стягнення 365 870,72 грн, разом з касаційною скаргою заступника керівника Черкаської обласної прокуратури на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

7.19.2. Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 01.02.2023 прийнято до розгляду справу №905/1907/21 за касаційною скаргою заступника керівника Черкаської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Донецької області від 20.01.2022 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 01.09.2022. Призначено справу №905/1907/21 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження.

7.19.3. Враховуючи наведені обставини, ухвалою Господарського суду Волинської області від 16.05.2023 зупинено провадження у справі №903/277/23 до перегляду судових рішень Великою Палатою Верховного Суду у справі №905/1907/21 у подібних правовідносинах; зобов`язано учасників справи повідомити Господарський суд Волинської області про закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду судових рішень у справі № 905/1907/21.

7.20. В подальшому, 07.07.2023 прокурор звернувся до суду з клопотанням про поновлення провадження у справі, оскільки 21.06.2023 Великою Палатою Верховного Суду винесено постанову по справі № 905/1907/21.

7.21. Ухвалою Господарського суду Волинської області від 14.07.2023 поновлено провадження у справі № 903/277/23. Призначено підготовче провадження на 26.07.2023.

7.22. В судовому засіданні 26.07.2023, судом першої інстанції відмовлено у задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду. Також сторонами у даному судовому засіданні не заперечено проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

7.23. За результатами розгляду даного спору 31.08.2023, Господарським судом Волинської області ухвалено оскаржуване рішення (пункт 1.1.-1.4. цієї постанови) із підстав, наведених у пунктах 2.1.-2.8.даної постанови.

8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду скарги, відхилення доводів апелянта.

8.1. Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 31.08.2023- без змін, виходячи з наступного.

8.2. Частиною 2 статті 4 ГПК України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

8.3. Статтею статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (стаття 16 ЦК України).

8.4. При цьому захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.

8.5. Згідно частин 1, 3 статті 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

8.6. Так, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

8.7. Відповідно до частини 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у відсутності такого органу.

8.8. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії (абзаци 1- 3 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

8.9. Згідно частин 3 - 5 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

8.10. Системне тлумачення положень частин 3-5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України і частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

8.11. Водночас тлумачення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом.

8.12. При цьому, розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України). Відповідно до ст. 7 Закону "Про публічні закупівлі" регулювання та державний контроль у сфері закупівель здійснюють: Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері закупівель (Міністерство економіки України); Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування (Державне казначейство); Банки (під час оплати за договорами про закупівлю); Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю (Державна аудиторська служба України); Антимонопольний комітет України; Рахункова палата.

8.13. Згідно статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

8.14. За змістом ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

8.15. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5 ст. 203 ЦК України).

8.16. Визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за ст. 16 ЦК України, а загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені нормами ст. 215 ЦК України.

8.17. Абзацами 1 - 3 ч. 2 ст. 20 ГК України встановлено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

8.18. Згідно частини 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та ч. 6 ст. 203 цього Кодексу.

8.19. Частинами 1, 3 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

8.20. Зміст правочину не може суперечити, зокрема, інтересам держави і суспільства (ч. 1 ст. 203 ЦК України).

8.21. Згідно ч. 3 ст. 228 ЦК України, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільству, то при наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави. Норма аналогічного змісту міститься у ч. 1 ст. 208 ГК України.

8.22. Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 20.03.2019 №922/1391/18, ознаками недійсного господарського договору, що суперечить інтересам держави і суспільства, є спрямованість цього правочину на порушення правового господарського порядку та наявність умислу (наміру) його сторін, які усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору. Метою такого правочину є його кінцевий результат, якого бажають досягти сторони. Мета завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.

8.23. Отже, для правильного вирішення спору необхідно встановити, у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення господарського договору, якою зі сторін і якою мірою виконано зобов`язання, а також з`ясувати наявність наміру (умислу), яка означає, що сторони (сторона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору і суперечність його мети інтересам держави і суспільства та прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків. Необхідною умовою для визнання господарського договору недійсним як такого, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, є наявність наміру хоча б в однієї зі сторін щодо настання відповідних наслідків.

8.24. Питання про те, чи мало місце протиправне діяння та чи вчинене воно відповідною особою, як і спрямованість умислу особи, може доводитися іншими наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності з урахуванням вимог, визначених процесуальним законом. При цьому вирок суду, постановлений у кримінальній справі, не є єдиним та обов`язковим доказом вини.

8.25. Аналогічні правові висновки щодо застосування вказаних норм матеріального права викладено і в постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №910/1421/16, від 15.02.2018 у справі №911/1023/17, від 17.04.2018 у справі №910/1424/16, від 31.05.2018 у справі №911/639/17, від 09.07.2019 у справі №911/1113/18, від 10.06.2021 у справі №910/114/19, від 15.12.2021 у справі №910/6271/17 від 13.01.2022 у справі №908/3736/15.

8.26. Закон України Про захист економічної конкуренції визначає правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин.

8.27. Статтями 1, 4 цього Закону визначено, що конкуренція - це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку. Суб`єкти господарювання, органи влади, органи місцевого самоврядування, а також органи адміністративно-господарського управління та контролю зобов`язані сприяти розвитку конкуренції та не вчиняти будь-яких неправомірних дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію.

8.28. Одним із найпоширеніших видів порушень, що спотворює конкуренцію, є антиконкурентні узгоджені дії, внаслідок яких усувається конкуренцію та змагальність між учасниками, що призводить до спотворення конкурентного середовища в цілому.

8.29. Пунктом 4 частин 2 статті 6 вказаного Закону, визначено, що антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів. Відповідні дії становлять порушення законодавства про захист економічної конкуренції (пункт 1 ст. 50 цього Закону).

8.30. Закон України Про публічні закупівлі, як указано в його преамбулі, визначає правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальних громад. Його метою є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, розвиток добросовісної конкуренції.

8.31. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 вказаного Закону закупівлі здійснюються за принципом добросовісної конкуренції серед учасників.

8.32. Учасники процедур закупівлі, а також їхні представники повинні добросовісно користуватися своїми правами, визначеними цим Законом (ч. 5 ст. 5 Закону). Крім того, конкурентна процедура закупівлі (тендер) - здійснення конкурентного відбору учасників за процедурами закупівлі відкритих торгів (п. 13 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону).

8.33. Оголошуючи проведення відкритих торгів, замовник мав на меті не просто задовольнити потребу в придбанні товару, а здійснити його придбання на засадах конкурентності учасників відповідного тендеру.

8.34. Під час розгляду даного спору, господарські суди звертають увагу на справу №910/114/19 про визнання недійсним договору про закупівлю як такого, що зокрема суперечить інтересам держави та суспільства. Так, Верховний Суд у постанові від 10.06.2021, зокрема , у п. п. 32, 33 указав, що визначене положеннями Закону України Про публічні закупівлі спеціальне законодавче регламентування процедури закупівлі товарів, робіт і послуг для потреб держави має на меті створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, розвиток добросовісної конкуренції і запобігання проявам корупції, що одночасно слугує захисту інтересів держави. Тому прямий інтерес держави полягає у неухильному дотриманні учасниками процедури закупівлі та замовником встановлених Законом вимог.

8.35. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Адміністративної колегії Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.03.2020 №4 по справі №19-19, підтверджено порушення вимог законодавства, яке полягало у спотворенні його учасниками, у тому числі підприємцем Зубчик Валентиною Іванівни, результатів торгів. Протиправність таких дій полягала в їх спрямуванні на здобуття перемоги у процедурі закупівлі будь якою ціною, у тому числі шляхом домовленостей з іншим учасником.

8.36. Невід`ємною умовою ефективного функціонування економічної системи в Україні є розвиток якісного конкурентного середовища - результату й сукупності умов взаємодії усіх суб`єктів ринку за відповідного рівня економічного змагання й можливості впливу окремих економічних агентів на загальноринкову ситуацію.

8.37. Вільне змагання суб`єктів господарювання забезпечує встановлення цін на рівні, що приводить до оптимального розподілу суспільних ресурсів, сприяє підвищенню рівня організації господарської діяльності та здійсненню науково-технічного прогресу.

8.38. Ефективна економіка своєю чергою забезпечує високу та динамічну продуктивність капіталу як інвестиційну складову та результативність праці, як соціальну складову, що є запорукою зростання загального добробуту.

8.39. В даному випадку, порушення підприємцем Зубчик Валентиною Іванівною законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів проведеного тендеру, не сумісне із основними засадами цивільного законодавства, оскільки воно є проявом недобросовісної поведінки учасника цивільних відносин, призводить і до порушення ним меж здійснення його цивільних прав, порушує принцип добросовісної конкуренції серед учасників, який установлено Законом України Про публічні закупівлі, нівелює мету проведення конкурентної процедури закупівлі та загалом негативно впливає на економічні процеси у державі та суспільстві.

8.40. Через вчинення підприємцем Матвіюк М. І та підприємцем Зубчик В. І. антиконкурентних узгоджених дій змагання між зазначеними суб`єктами господарювання під час підготовки та участі у торгах не відбувалося, тобто суб`єкти господарювання не намагалися здобути завдяки власним досягненням переваги над іншими учасниками торгів. Унаслідок цього, замовник був змушений обрати найкращу запропоновану цінову пропозицію, яка склалася не завдяки економічній конкуренції, а в результаті узгодженої неконкурентної поведінки.

8.41. Таким чином дії підприємця Зубчик В. І. спрямовані на порушення встановленого юридичного господарського порядку з метою одержання права на укладення договору із замовником не на конкурентних засадах, що не узгоджується із законною господарською діяльністю у сфері публічних закупівель, а отже, суперечить інтересам держави та суспільства, оскільки порушує правові та економічні засади функціонування вказаної сфери суспільних відносин, не сприяє, а навпаки обмежує розвиток конкуренції у державі

8.42. В діях підприємця Зубчик В. І. вбачається наявність умислу на вчинення правочину, який завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.

8.43. Прокурор у даній справі, визначаючи позивачів Волинську обласну раду та Західний офіс Держаудитслужби, з урахуванням предмету спору, зазначає про порушення прав позивачів, як органів державної влади, так встановлені порушення підприємцем Зубчик Валентиною Іванівною законодавства про захист економічної конкуренції впливають на економічні процеси у державі та суспільстві, відповідно укладення спірного договору суперечить інтересам та суспільства.

8.44. Волинська обласна рада згідно Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" є головним розпорядником бюджетних коштів на місцевому рівні. Разом з тим Нововолинський науковий ліцей Волинської обласної ради є також розпорядником бюджетних коштів, замовником державних закупівель, і водночас є стороною у спірному договорі, то прокуратурою визначено, що одержані ФОП Зубчик В.І. за спірним правочином мають бути повернуті іншій стороні у договорі відповідача-1, а отримані ним кошти, згідно рішення суду кошти повинні стягуватися в дохід держави.

8.45. Таким чином, виходячи з наведеного прокурором обґрунтування, слід дійти висновку, що позовні вимоги прокурора в інтересах держави в особі Волинської обласної ради та Західного офісу Держаудитслужби спрямовані на захист прав або інтересів держави і суспільства.

8.46. Як уже зазначалося, завідомо суперечлива мета дій підприємця Зубчик В. І. полягала в тому, щоб уникнути встановлених Законом України Про публічні закупівлі обмежень, протиправно усунути конкуренцію під час проведення публічної закупівлі, нівелювати ефективність її результатів, у незаконний спосіб одержати право на укладення спірного договору не на конкурентних засадах.

8.47. Враховуючи встановлені обставини справи, щодо проведення тендеру, силу положень статті 202 ЦК України рішення тендерного комітету Нововолинського ліцею інтернату Волинської обласної ради, оформлене протоколом від 12.03.2019 №10, яким підприємця Зубчик В. І. визнано переможцем, акцептувати його пропозицію та укласти із ним угоду, є правочином, учиненим замовником та спрямованим на набуття у нього та вказаного суб`єкта господарювання цивільних прав та обов`язків щодо укладення договору поставки від 27.03.2019 №3.

8.48. Схожий за змістом висновок щодо застосування ст. 202 ЦК України в подібних правовідносинах також викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 по справі №910/353/19.

8.49. Рішення тендерного комітету Нововолинського ліцею-інтернату Волинської обласної ради, оформлене протоколом від 12.03.2019 №10 (щодо конкурентної процедури закупівлі UA-2019-02-14-001034-а), завідомо суперечить інтересам держави та суспільства з умислу однієї сторони підприємця Зубчик В. І.

8.50. Вказане рішення слід визнати недійсним на підставі частини 1 статті 215, частини 1 ст. 203 та частини 3 статті 228 ЦК України.

8.51. Разом з тим, згідно частини 6 статті 33 Закону України Про публічні закупівлі замовник укладає договір про закупівлю з учасником, який визнаний переможцем процедури закупівлі, після прийняття рішення про намір укласти договір про закупівлю (аналогічні норми містить ч. 2 ст. 32 попередньої редакції указаного Закону).

8.52. Недійсність результатів спірної закупівлі свідчить про незаконність укладеного за підсумками її проведення договору про закупівлю .

8.53. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.11.2019 по справі за №910/16309/18.

8.54. Таким чином, оскільки рішення тендерного комітету Нововолинського ліцею інтернату Волинської обласної ради, оформлене протоколом від 12.03.2019 №10 визнано недійсним, договір поставки від 27.03.2019 №3, укладений між Нововолинським ліцеєм - інтернатом Волинської обласної ради та підприємцем Зубчик В. І. на підставі вказаного рішення також підлягає визнанню недійсним.

8.55. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (абзац 1 частини 1 статті 216 ЦК України).

8.56. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 03.12.2021 у справі №906/1061/20 зазначила, що до правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Окрім цього, законом можуть бути встановлені особливі умови застосування наслідків, визначених в ст. 216 ЦК України, або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності правочину, визнаного таким судом, є обов`язковими та не можуть бути проігноровані його сторонами.

8.57. Якщо визнаний судом недійсний правочин вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави (частина 3 статті 228 ЦК України).

8.58. Матеріалами справи встановлено, що підприємцем Зубчик В. І. за спірним договором від 27.03.2019 одержано грошові кошти в сумі 570478,29 грн, що не оспорюється сторонами та підтверджується звітом про виконання договору про закупівлю від 01.02.2020 (а.с. 42-43).

8.59. Наведені обставини свідчать, що підприємець Зубчик В. І., маючи намір щодо отримання незаконного права на укладення договору від 27.03.2019 №3, з метою одержання прибутку, порушуючи інтереси держави та суспільства, а також інших учасників ринкових відносин, усвідомлюючи протиправність таких дій, їх суперечність інтересам держави і суспільства, прагнучи та свідомо допускаючи настання протиправних наслідків, прийняла участь в проведенні конкурентної процедури закупівлі знівелювавши змагальність у ній, внаслідок чого привласнила бюджетні кошти в сумі 570 478,29 гривень.

8.60. В даному випадку вбачається, наявність умислу на укладення спірного договору, який суперечить інтересам держави і суспільства, з метою отримання прибутку.

8.61. Верховним Судом у постанові від 07.07.2021 у справі №905/1562/20 зроблено висновок, що на стадії, коли укладений в результаті закупівлі договір є виконаним, вимога про визнання такого договору недійсним, без вирішення судом питання про застосування правових наслідків такої недійсності, не є ефективним способом захисту.

8.62. Таким чином, грошові кошти в сумі 570478,29 грн, які були перераховані Нововолинським ліцеєм інтерном Волинської обласної ради підприємцю Зубчик В. І. на виконання договору від 27.03.2019 №3, підлягають стягненню з підприємця Зубчик В. І. на користь Нововолинського ліцею інтернату Волинської обласної ради та в подальшому з останнього у дохід держави.

8.63. Враховуючи вищевикладене, правові висновки Верховного Суду у подібних спірних правовідносинах, встановлені господарськими судами обставини даного спору, позовні вимоги Заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної ради та Західного офісу Держаудитслужби про визнання недійсними рішення тендерного комітету, договору про закупівлю та стягнення 570478,29 грн. підлягають до задоволення.

8.64. Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

8.65. Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

8.66. Згідно частин 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

8.67. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

8.68. Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

8.69. Скаржник не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень.

8.70. Господарським судом Волинської області правомірно прийнято рішення про:

- визнання недійсним рішення тендерного комітет комітету Нововолинського наукового ліцею Волинської обласної ради оформлене протоколом його засідання від 12.03.2019 №10, в частині визначення фізичної особи підприємця Зубчик Валентини Іванівни переможцем конкурентної процедури закупівлі UА-2019-02-14-001034-а та акцепт її пропозиції (намір укласти договір про закупівлю із переможцем відкритих торгів);

- визнання недійсним договору поставки від 27.03.2019 №3, укладений між Нововолинським науковим ліцеєм-інтернатом Волинської обласної ради та фізичною особою-підприємцем Зубчик Валентиною Іванівною (конкурентна процедура закупівлі №UА-2019-02-14-001034-а); та

- вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Нововолинського наукового ліцею Волинської обласної ради 570 478,29 грн та стягнути з Нововолинського наукового ліцею Волинської обласної ради в дохід держави одержані ним кошти за рішенням суду по справі № 903/277/23 в сумі 570 478,29 грн.

8.71. Висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у повному обсязі є обґрунтованим та правомірним.

8.72. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення суду та не можуть бути підставою для його скасування або зміни.

8.73. За таких обставин, апеляційну скаргу Нововолинського наукового ліцею Волинської обласної ради слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Волинської області від 31.08.2023 у справі №903/277/23 - без змін.

9. Повноваження суду апеляційної інстанції.

9.1. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

9.2. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі є необґрунтованими, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

9.3. У відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

10. Розподіл судових витрат.

10.1. Як вбачається із матеріалів справи, за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Волинської області від 31.08.2023 у справі №903/277/23, апелянт сплатив судовий збір у розмірі 20 887,76 грн, згідно платіжних інструкцій №4 від 24.10.2023 та №0.0..1 від 25.10.2023.

10.2. Судовий збір сплачений в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір" .

10.3. За змістом статті 129 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат.

10.4. Оскільки апелянту відмовлено у задоволенні апеляційної скарги, в силу приписів статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Нововолинського наукового ліцею Волинської обласної ради від 28.09.23р. залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Волинської області від 31 серпня 2023 року у справі №903/277/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №903/277/23 повернути Господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "19" грудня 2023 р.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Крейбух О.Г.