ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"07" грудня 2023 р. м. Київ Справа № 911/2028/23

За заявою Комунального підприємства Васильківтепломережа про відстрочення виконання рішення від 02.11.2023 р.

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1)

до Комунального підприємства Васильківтепломережа (08600, Київська обл., м. Васильків, вул. Декабристів, буд. 60-А)

про стягнення 33160621,17 грн. заборгованості за договором № 1512-НГТ-17 постачання природного газу від 20.10.2021 р.

Суддя В.М. Бабкіна

секретар судового засідання: Невечера С.А.

представники сторін:

від позивача: Ягольник А.П. (довіреність № 143 від 12.09.2022 р.);

від відповідача: Крайнова О.О. (виписка з ЄДРЮОФОПГФ).

Обставини справи:

Рішенням Господарського суду Київської області від 02.11.2023 р. у справі № 911/2028/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг до Комунального підприємства Васильківтепломережа про стягнення 33160621,17 грн. заборгованості за договором № 1512-НГТ-17 постачання природного газу від 20.10.2021 р., позовні вимоги було задоволено повністю, стягнуто з Комунального підприємства Васильківтепломережа на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг 33160621,17 грн. основного боргу, 497409,32 грн. судового збору.

29.11.2023 р. до Господарського суду Київської області через систему Електронний суд від Комунального підприємства Васильківтепломережа надійшла заява про розстрочення виконання рішення б/н від 28.11.2023 р. (вх. № 9447 від 29.11.2023 р.), відповідно до якої останній просить суд відстрочити виконання рішення суду у справі № 911/2028/23 в частині стягнення з Комунального підприємства Васильківтепломережа на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг основної заборгованості в сумі 33160621,17 грн. та судового збору у розмірі 497409,32 грн. на один рік (дванадцять місяців) з дня ухвалення рішення.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.11.2023 р. розгляд заяви Комунального підприємства Васильківтепломережа б/н від 28.11.2023 р. (вх. № 9447 від 29.11.2023 р.) про відстрочення виконання рішення Господарського суду Київської області від 02.11.2023 р. у даній справі було призначено на 07.12.2023 р.

В обґрунтування підстав для відстрочення виконання рішення суду КП Васильківтепломережа посилається на наступні обставини.

Відповідач є теплопостачальною організацією, яка надає послуги з постачання теплової енергії, централізованого опалення споживачам міста Василькова (підприємствам, організаціям, установам, відомчого і комунального житла та іншим). Предметом діяльності підприємства відповідно до Статуту є виробництво, транспортування, постачання теплової енергії споживачам міста. Основною метою діяльності підприємства є забезпечення якісного та безперебійного постачання теплової енергії споживачам міста. Підприємство створене з метою організації ринку житлово-комунальних послуг міста Василькова (ст. 3 Статуту). Підприємство користується майном, що є власністю Васильківської міської територіальної громади та передане йому Васильківською міською радою в оперативне управління для виконання статутних завдань (ст. 6 Статуту). Для виробництва теплової енергії на 16 із 17 котелень підприємства використовується природний газ. Основна категорія споживачів підприємства - це населення (96%). Також послугу з постачання теплової енергії відповідач надає закладам освіти (дошкільної, загальної середньої, професійно-технічної та вищої), військовим частинам, органам місцевого самоврядування, іншим об`єктам критичної інфраструктури міста. Відповідно до Розпорядження Київської обласної військової адміністрації № 952 від 14.09.2023 р. «Про визначення підприємств, установ і організацій області критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період» Комунальне підприємство «Васильківтепломережа» визначено критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період. Відповідач займає монопольне (домінуюче) становище на ринку постачання пари та пов`язаної продукції в межах діючих мереж на території міста Василькова. Підприємство входить до числа підприємств, які зазначені у Зведеному переліку суб`єктів природних монополій станом на 30.09.2023 р., що розміщений на офіційному веб-сайті Антимонопольного комітету України (№ 246).

Водночас, заявник посилається на те, що підставами невиконання зобов`язань за договором стали скрутне фінансове становище підприємства та збиткова господарська діяльність, які виникли через: невідповідність тарифів фактичній собівартості виробництва теплової енергії у зв`язку із запровадженням мораторію на їх підвищення Законом України № 2479-ІХ «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування»; відсутність відшкодування державою різниці в тарифах на теплову енергію; важкий фінансовий стан відповідача, зокрема, внаслідок пошкодження приміщень та виробничих потужностей підприємства російськими ракетними обстрілами, які підтверджуються технічними звітами за результатами обстеження та оцінки технічного стану будівель котелень, що наявні в матеріалах справи; значні затримки розрахунків за надані послуги споживачами.

Також відповідач відзначав, що в матеріалах справи наявні копії Протоколів засідань територіальної комісії з питань узгодження обсягу заборгованості в різниці в тарифах станом на 01.07.2023 р. в сумі 80406630,80 грн. Відповідно до протоколу № 12 засідання територіальної комісії з питань узгодження обсягу заборгованості з різниці в тарифах від 14.11.2023 р. погоджено обсяг заборгованості з різниці в тарифах для населення в сумі 8512973,85 грн., що утворився в період з 01.07.2023 р. по 30.09.2023 р. Враховуючи викладене, станом на 01 жовтня 2023 року обсяг невідшкодованої відповідачу заборгованості з різниці в тарифах становить 88919604,65 грн.

Окрім того, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 19 липня 2022 р. № 812 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу щодо особливостей постачання природного газу виробникам теплової енергії та бюджетним установам», на ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» покладено спеціальні обов`язки щодо забезпечення постачання природного газу на умовах, передбачених пунктом 5 цього Положення, за договорами з виробниками теплової енергії, а саме: виробниками теплової енергії, які здійснюють виробництво теплової енергії для всіх категорій споживачів (фізичні або юридичні особи, які використовують теплову енергію на підставі договору, отримують послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води) з 1 вересня 2022 р. до 15 квітня 2024 р. (включно).

Відповідно до підпункту 5 пункту 1 Додатку до Положення «Ціни та умови постачання природного газу виробникам теплової енергії ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» у рамках виконання спеціального обов`язку», постачання природного газу виробнику теплової енергії на умовах Положення здійснюється у разі, коли виробник теплової енергії уклав у визначений строк договір (додаткову угоду) про договірне перерахування коштів з поточних банківських рахунків, на які надходять кошти у вигляді плати за теплову енергію та відповідні комунальні послуги, на небюджетні рахунки в органах Казначейства (у разі, коли відповідний виробник теплової енергії включений до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості згідно із Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», та має заборгованість перед ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг»).

Відповідно до пункту 11 Положення, кошти, що надходять на поточні рахунки виробників теплової енергії, відкриті в банках, у вигляді плати споживачів за теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, перераховуються банками згідно з договорами на небюджетні рахунки цих виробників теплової енергії, відкриті в органах Казначейства. Такі кошти перераховуються до 17-ї години органами Казначейства згідно з таким розподілом: 65 відсотків - на небюджетний рахунок ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», відкритий в органі Казначейства; 35 відсотків - на небюджетні рахунки теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, відкриті в органах Казначейства, для проведення платежів. Керуючись вимогами вказаного Положення, КП «Васильківтепломережа» відкрило небюджетні казначейські рахунки та уклало з АТ «Державний ощадний банк України» договір про перерахування коштів № 1.

Тобто, на небюджетний рахунок відповідача з жовтня 2023 року надходить лише 35% від суми платежів за теплову енергію, що здійснені споживачами. Тариф, що застосовує відповідач протягом дії воєнного стану, встановлений на рівні, що діяв до 24 лютого 2022 року.

Враховуючи викладене, відповідач вважає, що інтереси позивача у зв`язку з відстроченням виконання рішення у даній справі не будуть порушені, оскільки протягом дії відстрочки виконання судового рішення вказаний договір про перерахування коштів буде діяти, що дозволить виконувати рішення суду на користь позивача. Також відповідач зазначав, що станом на 01.10.2023 р. заборгованість населення за надані послуги з постачання теплової енергії становить 36961199,75 грн. Таким чином, підприємство не має вільних обігових коштів через низьку платіжну дисципліну кінцевих споживачів - населення, що є основним споживачем. Вказана категорія споживачів є найбільш неплатоспроможною. Відповідач постійно проводить претензійно-позовну роботу по стягненню заборгованості за надані послуги з населення. Станом на 01.10.2023 р. на виконанні в органах ДВС перебуває 368 виконавчих проваджень на загальну суму 7847,38 тис.грн.

Отже, за твердженням заявника, відповідач не є кінцевим споживачем природного газу за договором, природний газ використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення населенню та іншим споживачам; відповідач є підприємством, фінансування якого здійснюється за рахунок платежів від наданих послуг населенню та іншим споживачам за встановленим відповідно до вимог законодавства тарифом; відповідач не ухилявся від виконання взятих на себе зобов`язань за договором.

З огляду на викладене, відповідач і звернувся з даною заявою до суду та просить відстрочити виконання рішення суду у справі № 911/2028/23 в частині стягнення з Комунального підприємства «Васильківтепломережа» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» основної заборгованості в сумі 33160621,17 грн. та судового збору у розмірі 497409,32 грн. на один рік (дванадцять місяців) з дня ухвалення рішення.

06.12.2023 р. до Господарського суду Київської області через систему Електронний суд від Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг надійшли заперечення б/н від 06.12.2023 р. (вх. № 5237/23 від 06.12.2023 р.) на заяву боржника про відстрочення виконання рішення суду, відповідно до яких позивач із заявою відповідача про відстрочення виконання рішення у справі № 911/2028/23 не погоджується, вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Наведені боржником обставини не свідчать про неможливість виконання рішення суду у даній справі, а лише відображають його поточну підприємницьку діяльність, що не є обставинами, з якими закон пов`язує можливість відстрочення виконання судового рішення, а обставини, на які посилається комунальне підприємство у заяві, лише вказують на несприятливість виконання рішення суду для нього та можливість настання негативних наслідків у зв`язку з цим. Водночас, Комунальним підприємством «Васильківтепломережа» не було обґрунтовано та подано доказів на підтвердження реальної можливості проведення розрахунків із ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» в майбутньому, оскільки відстрочка виконання рішення повинна забезпечити його виконання у майбутньому, а не ухилення від його повного виконання.

Поряд з цим, ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг», як суб`єкт господарювання державного сектору економіки, яка забезпечує галузі національної економіки і населення природним газом, має стратегічне значення для безпеки та економіки держави. Відповідно до Статуту позивача, реалізація імпортного природного газу суб`єктам господарювання є однією з основних видів діяльності позивача. За спірним договором постачався імпортований природний газ, закуплений позивачем за зовнішньоекономічними контрактами, умовами яких встановлені чіткі строки розрахунків за поставлений газ, а також жорсткі санкції за порушення цих строків, аж до припинення постачання природного газу на територію України.

Саме тому, позивач розраховує на те, що вчасне виконання боржником своїх зобов`язань перед позивачем, у тому числі - за судовими рішеннями, мінімізує ризик невчасних розрахунків компанії за поставлений за зовнішньоекономічними контрактами імпортований природний газ, зменшить можливі фінансові втрати позивача та позбавить необхідності залучати комерційні кредити для розрахунків з постачальниками імпортованого природного газу. Бюджетом України та фінансовим планом позивача, який затверджений Кабінетом міністрів України, не передбачені фінансові можливості для кредитування своїх контрагентів.

Відтак, на переконання позивача, з огляду на приписи ч. 5 ст. 331 ГПК України, наведені відповідачем доводи не є доказом наявності виняткових обставин, достатніх та необхідних для відстрочки виконання рішення суду в розумінні статей 73, 74, 76, 77, 331 ГПК України.

У судовому засіданні 07.12.2023 р. представник заявника підтримувала заяву про відстрочення виконання рішення суду у даній справі; представник позивача проти відстрочення судового рішення заперечувала.

Суд, проаналізувавши наведені у заяві про відстрочення виконання судового рішення мотиви та надані заявником документи, а також заперечення позивача, заслухавши позиції представників учасників процесу, дійшов висновку, що відповідачем не доведено наявності підстав для задоволення вказаної заяви з огляду на таке.

У відповідності зі ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 326 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав особи і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

За приписами ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення чи відстрочення виконання судового рішення не можуть перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України).

Суд наголошує, що вказане відстрочення за своєю суттю є відкладенням (перенесенням) виконання рішення на новий строк, який визначається судом, та не є підставою для звільнення від його виконання (від відповідальності за його невиконання).

Зі змісту приписів ст. 331 ГПК України вбачається, що відстрочення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках та за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його.

Відстрочка або розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на зазначене, саме на відповідача в контексті наведених приписів процесуального закону покладається обов`язок доведення існування відповідних підстав. Отже, до заяви про відстрочення мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення суду.

В якості доказів на підтвердження викладених в заяві обставин відповідачем до суду було надано: Розпорядження Київської обласної військової адміністрації № 952 від 14.09.2023 р. «Про визначення підприємств, установ і організацій області критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період», відповідно до якого Комунальне підприємство «Васильківтепломережа» визначено критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період; протокол № 12 засідання територіальної комісії з питань узгодження обсягу заборгованості з різниці в тарифах від 14.11.2023 р., згідно якого за КП «Васильківтепломережа» рахується обсяг заборгованості з різниці в тарифах для населення 8512973,85 грн.; наказ Міністерства розвитку громад та територій України № 284 від 05.11.2021 р. «Про внесення змін до реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості», згідно з додатком якого до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процесі врегулювання заборгованості віднесено Комунальне підприємство «Васильківтепломережа»; довідку КП «Васильківтепломережа» № 925 від 01.11.2023 р. про те, що станом на 01.10.2023 р. заборгованість за теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії споживачів міста Васильків (населення) становить 36961199,75 грн.

Інших доказів неможливості виконання рішення суду, які могли б бути розцінені, як підстави для відстрочення рішення суду, заявником не надано.

Водночас, складне фінансове становище заявника, відсутність достатніх коштів на його рахунку, наявність дебіторської заборгованості не є підставою для відстрочки виконання судового рішення.

Суд, зазначає, що заявником не подано доказів щодо можливості виконання рішення суду за умови його відстрочення або доказів щодо термінів та шляхів отримання коштів для розрахунку із позивачем. Так, заявник не навів достатнього обґрунтування, за рахунок яких саме надходжень він планує погашати борг за рішенням суду у справі № 911/2028/23, зокрема, не зазначив та не надав доказів щодо строків відшкодування підприємству заборгованості з різниці в тарифах для населення в узгоджених обсягах, а також щодо дій відповідача, спрямованих на отримання такого відшкодування в найкоротші терміни.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що посилання відповідача щодо дії та впливу воєнного стану як на підставу для відстрочення виконання рішення суду не є обґрунтованими, оскільки зазначені обставини впливають також на позивача, і надання відстрочення виконання рішення суду за таких обставин може призвести до невиправданого порушення балансу інтересів боржника та стягувача.

Суд враховує також, що позивач наразі перебуває у складних економічних умовах так само, як і відповідач.

Отже, наведені заявником підстави для відстрочки виконання судового рішення, у даному випадку не є тими виключними обставинами, які унеможливлюють примусове виконання судового рішення в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», та які дають підстави для відстрочки виконання судового рішення, яке не виконане.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (яка на підставі ч. 4 ст. 11 ГПК України використовується судом як джерело права) відсутність грошових коштів не може бути підставою відмови від виконання грошових зобов`язань (Справа "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002 р. (заява №59498/00), Справа "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997 р. (заява № 18357/91) та інші).

Виходячи з вищевикладеного, надавши оцінку дотримання принципу пропорційності, тобто встановлення справедливого балансу між інтересами суспільства в цілому та вимогою захисту основних прав стягувача і можливістю тимчасового обмеження його права на законне сподівання отримати кошти, беручи до уваги недоведеність відповідачем наявності виняткових обставин, які суттєво ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду в цій справі, беручи до уваги відсутність згоди стягувача для надання відстрочки, суд дійшов висновку про те, що підстави для задоволення заяви КП Васильківтепломережа про відстрочення виконання рішення суду є відсутніми.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів відповідача та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків щодо відсутності підстав для задоволення заяви про відстрочення рішення суду у даній справі не спростовує.

Підсумовуючи все викладене вище, суд дійшов висновку, що, в порушення вимог статей 74 та 331 Господарського процесуального кодексу України, заявник не дотримався викладених у них вимог, не надав доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних виняткових обставин, що унеможливлюють чи ускладнюють вчасне виконання судового рішення, у зв`язку з чим заява Комунального підприємства Васильківтепломережа про відстрочення виконання рішення Господарського суду Київської області від 02.11.2023 р. у справі № 911/2028/23 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. У задоволенні заяви Комунального підприємства Васильківтепломережа б/н від 28.11.2023 р. (вх. № 9447 від 29.11.2023 р.) про відстрочення виконання рішення суду у справі № 911/2028/23 відмовити.

2. Ухвалу направити учасникам справи.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду оскаржується в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 18.12.2023 р.

Суддя В.М. Бабкіна