УХВАЛА

19.12.2023Справа № 910/19372/23
Суддя Картавцева Ю.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Хладопром" про забезпечення позову, що подана до пред`явлення позову,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Хладопром" звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову, у якій просить суд забезпечити позов шляхом заборони Державній організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій", до набрання рішенням суду у даній справі законної сили, вносити до державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг будь-які зміни, що стосуються правового статусу знаку для товарів і послуг за Свідоцтвом на знак для товарів та послуг "КАШТАН ПОЛТАВСЬКИЙ" № 38396 від 15.03.2004 року, в тому числі, але не обмежуючись, щодо передання прав на знак для товарів і послуг за вказаним свідоцтвом повністю або частково та здійснювати пов`язані з цим публікації в офіційному бюлетені "Промислова власність".

Заявник зазначив, що іншими особами, які можуть отримати статус учасників справи є Державна організація "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" (відповідач 1) та Акціонерне товариство "Полтавахолод" (відповідач 2).

ТОВ "Хладопром" стверджує, що він має намір звернутись до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про визнання знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України №38396 від 15.03.2004 недійсним та зобов`язання Державної організації "Український офіс інтелектуальної власності та інновацій" внести відомості про визнання недійсним Свідоцтво України на знак для товарів і послуг "КАШТАН ПОЛТАВСЬКИЙ" за № 38396 від 15.03.2004 року до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг та зобов`язати повідомити про це у офіційному бюлетені "Промислова власність".

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що з огляду на предмет майбутнього позову невжиття заходів забезпечення позову призведе до розширення кола осіб, прав та інтересів яких стосуватиметься судове рішення, а відтак, може ускладнити або зробити неможливим ефективний захист прав позивача, у разі задоволення позовних вимог.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Хладопром" про забезпечення позову, що подана до пред`явлення позову, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положення зазначеної норми пов`язують вирішення питання про забезпечення позову з обґрунтуванням обставин необхідності такого забезпечення в контексті положень статті 73 ГПК України, яке (забезпечення) застосовується в якості гарантії задоволення вимог позивача.

Відповідно до частин 1, 4 статті 137 ГПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, у постанові від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18 Об`єднана палата Касаційного господарського суду зазначила, що у немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав.

Так, обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, заявник, зокрема, зазначає, що у вересні 2023 року (у період проведення у справі № 757/12885/20-ц судової експертизи) ОСОБА_1 здійснив дії щодо передачі прав на знак для товарів і послуг " ІНФОРМАЦІЯ_1 " згідно свідоцтва № НОМЕР_1 від 15.03.2004 року Акціонерному товариству "ПОЛТАВАХОЛОД", з метою зміни підвідомчості.

При цьому, суд зазначає, що з поданих заявником документів вбачається, що 07.11.2023 до Державної організації "Український офіс інтелектуальної власності та інновацій" було подано Договір про передачу прав власності/витяг з договору, платіжне доручення, заява та довіреність. Такий самий пакет документів подавався до Державної організації "Український офіс інтелектуальної власності та інновацій" 05.09.2023 року з метою зміни власника свідоцтва № НОМЕР_1 від 15.03.2004 року, в результаті чого, згідно даних реєстру внесених 25.10.2023 року власником свідоцтва № НОМЕР_1 від 15.03.2004 року стало АТ "ПОЛТАВАХОЛОД".

Отже, з наданих доказів вбачається, що наразі власник свідоцтва № НОМЕР_1 від 15.03.2004 року змінився з АТ "Полтавахолод" на іншу особу, оскільки вже 07.11.2023 року було укладено правочин (договір про передачу прав), та його особа заявником не встановлена.

Суд зазначає, що згідно з абзацом 1 частини 4 статті 1113 Цивільного кодексу України майнові права інтелектуальної власності переходять до набувача за договором про передання майнових прав інтелектуальної власності з моменту його укладення, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до приписів ч. 9 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» договір про передачу права власності на торговельну марку і ліцензійний договір вважаються дійсними, якщо вони укладені у письмовій формі і підписані сторонами. Сторона договору має право на інформування невизначеного кола осіб про передачу права власності на торговельну марку або видачу ліцензії на використання торговельної марки. Таке інформування здійснюється шляхом публікації в Бюлетені відомостей в обсязі та порядку, встановлених НОІВ, з одночасним внесенням їх до Реєстру.

Викладене свідчить про безпідставність тверджень заявника про те, що укладання договору від 07.11.2023 не спричинило набуття іншою особою, ніж ТОВ «Полтавахолод», права власності на спірну торговельну марку, оскільки, не було здійснено державну реєстрацію зміни власника. Доказів протилежного суду не надано.

Так, як вбачається із поданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Хладопром" заяви, заявник буде звертатися з позовом до ДО "Український офіс інтелектуальної власності та інновацій" та до АТ "Полтавахолод", попри те, що таке товариство вже не є власником спірного свідоцтва.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії ДО "Український офіс інтелектуальної власності та інновацій", зокрема, вносити до державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг не є тим заходом, який зможе забезпечити ефективний захист прав заявника, оскільки, зміна власника знаку відбувається на підставі правочину, який вже є вчиненим, про що свідчать дані сайту ДО "УКРНОІВІ".

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відтак, здійснивши оцінку доводів Товариства з обмеженою відповідальністю "Хладопром" щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності та обґрунтованості викладених у заяві вимог, суд зазначає, що заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 136, 137, 140, ч. 2 ст. 232, ст. 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Хладопром" про забезпечення позову, що подана до пред`явлення позову, - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Ю.В. Картавцева