ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2023 р. м.Київ Справа№ 910/14045/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Тищенко О.В.

за участю секретаря судового засідання Щербини А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські Регіональні Електромережі"

на рішення Господарського суду Київської області

від 16.05.2023 (повний текст складено 29.05.2023)

у справі № 910/14045/22 (суддя Ю.В. Подоляк)

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз"

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські Регіональні Електромережі"

про стягнення 86 128,87 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" (далі - позивач) до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські Регіональні Електромережі" (далі - відповідач) про стягнення 86 128,87 грн. майнової шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що внаслідок проведення відповідачем землевпорядних робіт, ним пошкоджено вуличний газопровід середнього тиску за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, с. Перше Травня, вул. Поповича, 3, про що Васильківським відділом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" складено акт пошкодження газопроводу від 20.12.2021, що призвело до заподіяння позивачу збитків в розмірі заявленої до стягнення суми.

Короткий зміст заперечень проти позову

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що позивач не надав доказів, які б свідчили про наявність завданої відповідачем шкоди позивачу у заявленому до стягнення розмірі.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду Київської області від 16.05.2023 у справі № 910/14045/22 позов Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські Регіональні Електромережі" про стягнення 86128,87 грн. майнової шкоди задоволено повністю, а саме: стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські Регіональні електромережі" (вул. Стеценка, 1А, м. Київ, 04136, ідентифікаційний код 23243188) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" (вул. Шевченка Т., 178, м. Боярка, Фастівський р-н, Київська обл., 08150, ідентифікаційний код 20578072) 86128 (вісімдесят шість тисяч сто двадцять вісім) грн. 87 коп. майнової шкоди, 2481 (одну тисячу чотириста вісімдесят одну) грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що порушення відповідачем порядку проведення земляних робіт в охоронній зоні без обов`язкового письмового погодження з позивачем, за відсутності дозвільних документів на проведення таких робіт, призвело до пошкодження газопроводу, що заподіяло шкоду позивачу, яка полягала у понесенні витрат на відновлення належної роботи газорозподільної системи в розмірі 86128,87 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, відповідач - Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські Регіональні Електромережі" (16.06.2023 згідно штемпеля поштової установи на описі вкладеного в цінний лист, з яким направлено апеляційну скаргу) звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення повністю та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що:

- позивачем не доведено наявності у зоні виявлення факту пошкодження газопроводу розподілювальних знаків знаходження спірного газопроводу, віднесення місцевості, де здійснювалися представниками відповідача роботи з електрифікації, до охоронної зони, наявність у відповідача інформації про розміщення у цій зоні газопроводу, що свідчить про відсутність правових підстав для звернення відповідача до позивача , з метою дотримання погодження на проведення ремонтних, будівельних та/або земляних робіт і обов?язкового повідомлення позивача про початок таких робіт;

- вина відповідача у пошкодженні спірного газопроводу -відсутня, і як наслідок, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача суми завданої шкоди з заявленому до стягнення розмірі;

- акт пошкодження газопроводу від 19.02.2021 не відповідає формі, встановленій в додатку 20 Кодексу ГРС формі;

- порушення відповідачем порядку фіксації виявленого порушення та його розгляду - є підставою для відмови у задоволенні позову;

- розмір збитків позивачем не доведено належними доказами.

Короткий зміст заперечень проти апеляційної скарги

23.08.2023 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, який прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду згідно з приписами ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач в відзиві на апеляційну скаргу зазначав, що суд першої інстанції жодних порушень при винесенні рішення не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає, посилаючись на те, що позивачем доведено належними доказами свої позовні вимоги, зокрема: позивачем до матеріалів справи було приєднано копію Договору №221 /2013 на господарське відання складових Єдиної газотранспортної системи України від 22.05.2013 року (з додатком №1), який підтверджує перебування газопроводу на балансі AT «Київоблгаз». Крім того, в матеріалах справи (п.З додатку до позовної заяви) наявна постанова НКРЕКП «Про видачу ліцензії на розподіл природного газу ПАТ «КИЇВОБЛГАЗ» від 29.06.2017 року №855, у додатку до якої визначена територія, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації ПАТ «КИЇВОБЛГАЗ».

При цьому, твердження відповідача про те, що на час планування та розроблення технічної документації на виконання робіт з електрифікації земельної ділянки замовника, у відповідача були відсутні відомості щодо наявності газопроводу за вказаною адресою, на переконанян позивача, не заслуговують на увагу, оскільки останній не звертався до позивача щодо уточнення місця розташування газопроводу. Крім того, відповідач не є споживачем або несанкціонованим споживачем, а пошкодження газопроводу не міститься у переліку порушень, передбачених главою 2 розділу XI Кодексу ГРС, вимога щодо складенні акту про порушення у формі, що затверджений додатком 20 Кодексу ГРС не застосовується. В даному випадку Кодекс ГРС не визначає обов`язкової форми щодо акту пошкодження газопроводу, а тому форма даного акту була затверджена Додатком 1 до наказу AT «Київоблгаз» №01Но-215-1218 від 10.12.2018 року.

Також, позивач наголошував, що всупереч зазначеному вище законодавчо встановленому порядку, працівники відповідача 20.12.2021 приступили до виконання земляних робіт по встановленню електроопор без обов`язкового їх погодження з оператором ГРМ - АТ "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз", тобто не маючи відповідних дозвільних документів на проведення вказаних робіт, під час виконання яких пошкодили вуличний газопровід середнього тиску за адресою: вул. Поповича, 3, с. Перше Травня, Обухівський р-н, Київська обл., який на праві господарського відання перебуває у користуванні позивач, який в свою чергу є оператором газорозподільної системи та відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (будівництво) газорозподільної системи, яка на законних підставах перебуває у його власності чи користуванні, належну організацію та виконання розподілу природного газу

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2023, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські Регіональні Електромережі" на рішення Господарського суду Київської області від 16.05.2023 у справі № 910/14045/22, передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Станік С.Р., суддів: Тищенко О.В., Шаптала Є.Ю.

При дослідженні апеляційної скарги судом встановлено, що скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 16.05.2023 у справі № 910/14045/22, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські Регіональні Електромережі" про стягнення 86128,87 грн. відмовити.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.06.2023 витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи № 910/14045/22. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України, за апеляційною Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські Регіональні Електромережі" на рішення Господарського суду Київської області від 16.05.2023 у справі № 910/14045/22.

29.06.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріли справи № 910/14045/22.

В свою сергу, головуючий суддя Станік С.Р. 03.07.2023 перебував у відпустці і вирішення питання стосовно апеляційної скарги здійснюється після виходу судді з відпустки.

При здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в статтях 2, 4 Господарського процесуального кодексу України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно Конституції України реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Північний апеляційний господарський суд визнав подані матеріали достатніми для відкриття апеляційного провадження. Заперечень проти відкриття апеляційного провадження на час постановлення ухвали до суду не надійшло. Підстав для повернення апеляційної скарги або залишення без руху апеляційної скарги - не встановлено.

Разом з цим, згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (Глава 1. Апеляційне провадження).

За правилами п. 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" установлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі: для працездатних осіб з 1 січня - 2684,00 гривень.

Отже, малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує: 268 400,00 грн. (2684,00 грн * 100 = 268 400,00 грн). - станом на момент звернення з відповідним позовом та апеляційною скаргою.

Враховуючи, що предметом позову у цій справі є вимога про стягнення коштів у розмірі 86 128, 87грн., вказана справа, у відповідності до приписів Господарського процесуального кодексу України, відноситься до малозначних справ.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо.

Частиною 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, і на даний час правовий режим воєнного стану продовжено відповідними Указами і він триває.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2023 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/14045/22 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські Регіональні Електромережі" на рішення Господарського суду Київської області від 16.05.2023, розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські Регіональні Електромережі" на рішення Господарського суду Київської області від 16.05.2023 у справі № 910/14045/22 ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвала Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2023 направлена учасникам спору як засобами поштового зв?язку, так і засобами електронного зв?язку.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша); кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга).

Відповідно до статті 64 Конституції України права громадян на звернення до суду та отримання правничої допомоги не можуть бути обмежені, а мають реалізовуватися з урахуванням умов існуючого воєнного стану.

Таким чином, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав, застосувавши ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст. 2, 11 Господарського процесуального кодексу України, в умовах існуючого воєнного стану.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як правильно встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29.06.2017 № 855, видано позивачу ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації позивача.

Між позивачем та Першотравенською сільською радою було укладено договір на господарське відання складовими Єдиної газотранспортної системи України від 22.05.2013 № 221/2013, умовами якого передбачено надання сільрадою позивачу на праві господарського відання належних Першотравенській сільській раді складових Єдиної газотранспортної системи України, які безпосередньо приєднані до газових мереж підприємства, яке є газорозподільним та використовується для забезпечення розподілу природного газу, зокрема, газопровід середнього тиску за адресою: Обухівський р-н, с. перше Травня, вул. Поповича, Чорноморська, Морозова, пров Верхній ПЕ 63-323,480 км, який введено в експлуатацію 28.04.06.

Під час проведення 20.12.2021 відповідачем земляних робіт по встановленню електроопор, відбулося пошкодження вуличного газопроводу середнього тиску діаметром d-63 мм. за адресою: вул. Поповича, 3, с. Перше Травня, Обухівський р-н, Київська обл., про що складеного акт пошкодження газопроводу від 20.12.2021, завірена копія якого залучена до матеріалів справи.

Акт пошкодження газопроводу від 20.12.2021 складено комісією Васильківського відділення Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" у складі старшого майстра Віговського В.В., слюсаря Паламарчука П.М. Вказаний акт отримано представником відповідача - майстром дільниці, підпис, якого міститься в акті пошкодження газопроводу.

Внаслідок пошкодження газопроводу працівниками відповідача відбувся повний розрив труби, у зв`язку з чим після прибуття на місце аварії працівниками аварійно-диспетчерської служби позивача ліквідовано витік газу.

У зв`язку з пошкодженням відповідачем газопроводу, позивачем складено розрахунок об`єму витраченого природного газу через пошкодження газопроводу від 20.12.2021 та здійснено розрахунок вартості збитків, заподіяних АТ "Київоблгаз" внаслідок пошкодження газопроводу середнього тиску за адресою: вул. Поповича, 3, с. Перше Травня, Обухівський р-н, Київська обл. згідно акту обстеження від 20.12.2021, завірені копії яких залучені до матеріалів справи.

Відповідно до розрахунку вартості збитків, заподіяних АТ "Київоблгаз" внаслідок пошкодження газопроводу середнього тиску за адресою: вул. Поповича, 3, с. Перше Травня, Обухівський р-н, Київська обл. розмір завданої шкоди складає 86128,87 грн.

Позивач надіслав на адресу відповідача претензії від 12.10.2022 № 810-Сл-18165-1022 та від 07.11.2022 № 810-Сл-20549-1122 про відшкодування майнової шкоди завданої пошкодженням газопроводу в сумі 83128,87 грн. Факт надіслання вказаної кореспонденції на адресу відповідача підтверджується описом вкладення у цінний лист з описом від 19.10.2022, накладною "Укрпошта" від 19.10.2022 № 472 та фіскальним чеком "Укрпошта" від 19.10.2022 № 472; описом вкладення у цінний лист з описом від 07.11.2022, накладною "Укрпошта" від 07.11.2022 № 300 та фіскальним чеком "Укрпошта" від 07.11.2022 № 300.

Разом з тим, відповідач вказані претензії залишив без відповіді та задоволення, майнову шкоди завдану пошкодженням газопроводу в сумі 83128,87 грн. позивачу не відшкодував, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача майнової шкоди, заподіяної діями працівників відповідача внаслідок виконання ними земляних робіт, проведення яких попередньо не було погоджено з позивачем.

Відповідач заперечуючи проти позовних вимог, наголошував, що позивачем не надано документації із землеустрою з дати надання земельної ділянки для будівництва об`єкта ГРМ, які б свідчили про наявність встановленої охоронної зони газопроводу за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, с. Перше Травня, вул. Поповича, 3. На час планування та розроблення технічної документації на виконання робіт з електрифікації земельної ділянки замовника за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, с. Перше Травня, вул. Поповича, 3 у відповідача були відсутні відомості щодо наявності позначень газопроводу за вказаною адресою. Також позивачем не надано суду доказів наявності позначень газопроводу на місцевості у відповідності до ДБН В.2-5-20:2018 "Газопостачання". У зв`язку з чим, відповідач вважає відсутніми підстави для виконання обов`язку щодо погодження з позивачем земляних робіт за вказаною вище адресою. Відповідач вказує, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про наявність завданої відповідачем шкоди, зокрема, не надано перебування газопроводу середнього тиску, розташованого, за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, с. Перше Травня, вул. Поповича, 3, як нерухомого майна у власності або на балансі позивача. Акт про пошкодження газопроводу не відповідає встановленій в додатку 20 Кодексу ГРС формі, у зв`язку з чим відповідач позбавлений можливості внести свої зауваження та надати пояснення. Акт пошкодження газопроводу від 20.12.2021 не містить інформацію, що фіксування порушення булло здійснено за присутності представника відповідача, акт не містить інформацію щодо особи, підпис якої міститься в акті від представника відповідача, тобто особа не встановлена.

Крім того, у відзиві відповідач не заперечує того, що представниками відповідача здійснювалися 20.12.2021 роботи в електроустановках Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські Регіональні Електромережі" з електрифікації земельної ділянки замовника за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, с. Перше Травня, вул. Поповича, в результаті чого було пошкоджено газопровід.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно, цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Для виконання вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України необхідним є аналіз доказів та констатація відповідних висновків за результатами такого аналізу. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Водночас 17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу та змінено назву ст. 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Аналогічний підхід до стандарту доказування "вірогідність доказів" висловлено Касаційним господарським судом у постановах від 29.01.2021 у справі № 922/51/20, від 31.03.2021 у справі № 923/875/19, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що розгляд даної справи здійснюється в порядку, передбаченому нормами Господарського процесуального кодексу України, відповідно, і оцінка доказів у ній здійснюватиметься через призму такого стандарту доказування, як "баланс вірогідностей" .

За змістом п. 17 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу", оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про ринок природного газу" оператор газорозподільної системи відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи, якою він користується на законних підставах.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 38 Закону України "Про ринок природного газу", з метою виконання функцій, передбачених ч. 1 ст. 37 цього Закону, оператор газорозподільної системи зобов`язаний вживати заходів з метою забезпечення безпеки постачання природного газу, в тому числі безаварійної та безперебійної роботи газорозподільної системи.

Відповідно до п. 2 розділу 2 глави 1 Кодексу газорозподільних систем (далі КГС) оператор газорозподільної системи (далі ГРМ) відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (будівництво) газорозподільної системи, яка на законних підставах перебуває у його власності чи користуванні, належну організацію та виконання розподілу природного газу.

Експлуатацію газорозподільних систем здійснюють виключно оператори газорозподільних систем (п.1 розділу 1 глави 3 КГС).

Згідно з п. 4 глави 1 розділу III Кодексу газорозподільних систем, у разі виникнення аварійної ситуації Оператор газорозподільної системи зобов`язаний вжити необхідних заходів, спрямованих на відновлення належної роботи газорозподільної системи.

В главі 4 розділу III КГС визначено порядок проведення земляних робіт у охоронній зоні об`єктів газорозподільної системи (об`єктів ГРМ), а саме:

Охоронна зона об`єктів ГРМ поширюється на газопроводи з надлишковим тиском природного газу не більше 1,2 МПа, ГРП, ШРП, вузли обліку природного газу, засоби захисту газопроводів від електрохімічної корозії, споруди і пристрої на газопроводах, розпізнавальні та сигнальні знаки місцезнаходження газопроводів і споруд на них, за винятком внутрішньобудинкових газових мереж (п. 1).

Земельні ділянки, що входять до охоронних зон, використовуються власниками, орендарями земельних ділянок, землевласниками та землекористувачами з обов`язковим дотриманням вимог цього закону (п. 5).

Проведення ремонтних будівельних та/або земляних робіт в охоронній зоні ГРМ здійснюється відповідно до законодавства за письмовим погодженням оператора ГРМ (п. 7).

Письмове погодження, що надається оператором ГРМ на право проведення ремонтних, будівельних та земляних робіт поблизу ГРМ, має містити вимоги та умови, обов`язкові для виконавців при виконанні ремонтних, будівельних та земляних робіт. До погодження додається схема газопроводу та інженерних комунікацій, споруд (ГРП, ШРП, ВОГ, засобів електрозахисту тощо).

Оператор ГРМ протягом 10 робочих днів з дня реєстрації письмового звернення юридичної чи фізичної особи або фізичної особи-підприємця щодо погодження проведення ремонтних, будівельних та/або земляних робіт в охоронній зоні ГРМ має надати письмове погодження або письмову обґрунтовану відмову. Письмове погодження надається на безоплатній основі.

Погодження має містити вимоги та умови, обов`язкові для виконавців при виконанні ремонтних, будівельних та/або земляних робіт, а також схему газопроводу та інженерних комунікацій, споруд (ГРП, ШРП, ВОГ, засобів електрозахисту тощо) (п. 8).

Юридичні та фізичні особи, а також фізичні особи-підприємці для отримання погодження оператора ГРМ на проведення ремонтних, будівельних та/або земляних робіт в охоронній зоні ГРМ повинні подати оператору ГРМ для узгодження проект плану їх проведення, розроблений з урахуванням вимог будівельних, а за необхідності - інших норм і правил, що регламентують ці роботи, а також заяву (лист) на отримання погодження (п. 9).

Юридичні та фізичні особи, а також фізичні особи-підприємці, які отримали письмове погодження оператора ГРМ, зобов`язані керуватися порядком проведення ремонтних, будівельних та земляних робіт і дотримуватись умов їх виконання з урахуванням вимог письмового погодження оператора ГРМ (п. 10).

Письмове погодження оператора ГРМ на проведення ремонтних, будівельних та/або земляних робіт в охоронній зоні ГРМ оформляється у двох примірниках, один з яких зберігається в оператора ГРМ протягом строку, визначеного законодавством (п. 11).

До початку ремонтних, будівельних та земляних робіт в охоронній зоні наказом організації, що проводить роботи, з числа фахівців призначається особа, відповідальна за проведення ремонтних, будівельних та земляних робіт (керівник робіт) (п. 15).

Юридичні та фізичні особи, а також фізичні особи-підприємці, що проводять ремонтні, будівельні та земляні роботи в охоронних зонах, зобов`язані не пізніше ніж за добу до початку робіт повідомити представника оператора ГРМ щодо проведення робіт (п. 16).

Фізична особа або персонал юридичної особи чи фізичної особи-підприємця, залучені для проведення ремонтних, будівельних та земляних робіт в охоронних зонах, повинні бути ознайомлені (проінструктовані) представником оператора ГРМ з інформацією про місцезнаходження газопроводу і споруд на ньому, їх позначення на місцевості, можливі аварійні ситуації і дії при їх виникненні (п. 17).

Межі охоронних зон газорозподільної системи визначаються відповідно до Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 № 285, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 08.06.2015 за № 674/27119 (далі - ПБСГ) (п. 18).

Згідно з п. 2.1 розділу II Правил безпеки систем газопостачання, охоронна зона об`єктів газорозподільної системи - територія, обмежена умовними лініями уздовж наземних, надземних і підземних газопроводів та їх споруд по обидва боки від крайніх елементів конструкції розподільчих газопроводів та по периметру наземних споруд на визначеній відстані, на якій обмежується провадження господарської та іншої діяльності.

У відповідності до п. 1.34 глави 1 розділу V Правил безпеки систем газопостачання, перед початком робіт ударних механізмів і землерийної техніки поблизу підземного газопроводу працівники, що виконують земляні роботи, зобов`язані виявити фактичне місце розташування газопроводу шляхом шурфування вручну в присутності представника газорозподільного підприємства.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, всупереч зазначеному вище законодавчо встановленому порядку, працівники відповідача 20.12.2021 приступили до виконання земляних робіт по встановленню електроопор без обов`язкового їх погодження з оператором ГРМ - АТ "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз", тобто не маючи відповідних дозвільних документів на проведення вказаних робіт, під час виконання яких пошкодили вуличний газопровід середнього тиску за адресою: вул. Поповича, 3, с. Перше Травня, Обухівський р-н, Київська обл., який на праві господарського відання перебуває у користуванні позивач, який в свою чергу є оператором газорозподільної системи та відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (будівництво) газорозподільної системи, яка на законних підставах перебуває у його власності чи користуванні, належну організацію та виконання розподілу природного газу.

Доказів протилежного, зокрема, доказів проведення зазначених земляних робіт по встановленню електроопор за наявності дозвільної документації на їх проведення, відповідач не надав ні суду першої інстанції під час розгляду спору, ні суду апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду справи.

З огляду на викладене, оцінивши наявні у справі докази як кожен окремо, так і у їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що порушення відповідачем порядку проведення земляних робіт в охоронній зоні без обов`язкового письмового погодження з позивачем, за відсутності дозвільних документів на проведення таких робіт, призвело до пошкодження газопроводу, що заподіяло шкоду позивачу, яка полягала у понесенні витрат на відновлення належної роботи газорозподільної системи в розмірі 86128,87 грн. Аналогічних правомірних висновків дійшов і суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, і що не було спростовано скаржником в апеляційній скарзі.

Доводи скаржника про те, що Акт пошкодження газопроводу від 20.12.2021 року не відповідає встановленій в додатку 20 Кодексу ГРС формі - судом апеляційної інстанції відхиляються як необгрунтовані з огляду на наступне.

Зокрема, у пункті 1 розділу 5 глави XI Кодексу ГРС вказано, що у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 20 до цього Кодексу.

Глава 2 розділу XI Кодексу ГРС визначає види порушень, внаслідок яких здійснюється перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу або зміна їх режиму нарахування. При цьому, порушення, відображені у даній главі, не містять такого виду порушення як пошкодження газопроводу.

Також, відповідно до визначення споживача та несанкціонованого споживача, передбачених пунктом 4 глави 1 розділу 1 Кодексу ГРС, у випадку пошкодження газопроводу, особа, яка його пошкодила не є споживачем чи несанкціонованим споживачем.

При цьому, акт про порушення за формою, наведеною в додатку 20 до цього Кодексу ГРС складається лише у випадку виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 розділу XI Кодексу ГРС.

Зважаючи на те, що відповідач не є споживачем або несанкціонованим споживачем, а пошкодження газопроводу не міститься у переліку порушень, передбачених главою 2 розділу XI Кодексу ГРС, вимога щодо складенні акту про порушення у формі, що затверджений додатком 20 Кодексу ГРС не застосовується. В даному випадку Кодекс ГРС не визначає обов`язкової форми щодо акту пошкодження газопроводу, а тому форма даного акту була затверджена Додатком 1 до наказу AT «Київоблгаз» №01Но-215-1218 від 10.12.2018 року.

В даному контексті безпідставним є посилання відповідача на пункт 8 розділу 5 глави XI Кодексу ГРС про те, що акт про порушення має бути розглянутий комісією з розгляду актів про порушення вимог Кодексу ГРС, оскільки пошкодження газопроводу не відноситься до виду порушення Кодексу ГРС щодо якого має право приймати рішення комісія Оператора ГРМ (AT «Київоблгаз»), а відноситься до деліктних правовідносин по відшкодуванню майнової шкоди.

Твердження відповідача про те, що він був позбавлений можливості внести свої зауваження та надати пояснення до акту пошкодження газопроводу - є необгрунтованими та також відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки Акт пошкодження газопроводу від 19.02.2021 був підписаний без зауважень та пояснень з боку відповідача.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, законом встановлено презумпцію вини заподіювача шкоди.

Загальною підставою цивільно-правової відповідальності у формі відшкодування шкоди, є вчинення винною особою цивільного правопорушення, до складу якого включаються протиправна поведінка (дія або бездіяльність) особи, настання шкоди, причинний зв`язок між поведінкою та шкодою, вина особи. Наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення дає правові підстави для відповідальності.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди (наведену правову позицію викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.12.2018 у справі № 902/320/17, від 16.04.2020 у справі № 904/5489/18).

При цьому, законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини.

У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 28.10.2019 у справі № 554/1583/16-ц.

Наявність всіх зазначених вище умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

З огляду на викладене, оцінивши наявні у справі докази як кожен окремо, так і у їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення у діях відповідача, що в силу приписів ст. 22, ст.1166, ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України є підставою для відшкодування відповідачем матеріальної шкоди в сумі 86128,87 грн., розмір якої є доведеним, обґрунтованим, відповідачем не спростованим.

Заперечення відповідача спростовуються наявними в матеріалах справи доказами та вищевстановленими судом першої та апеляційної інстанції обставинами, які відповідач належними та допустимими доками не спростував ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні під час апеляційного провадження.

З урахуванням наведеного, оцінивши наявні у матеріалах справи докази як кожен окремо, так і у їх сукупності, враховуючи правовідносини сторін, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача є законним та обґрунтованими, і підлягають задоволенню у повному обсязі, і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 86128,87 грн.

З огляду на викладене вище, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.

Отже, усі доводи, посилання та обгрунтування учасників справи судом апеляційної інстанції враховані при вирішенні спору, проте, є такими, що не спростовують висновків суду апеляційної інстанції у даній справі щодо спірних правовідносин учасників справи, з урахуванням меж апеляційного оскарження, а судом першої інстанції, в свою чергу, надано належну оцінку усім наявним у справі доказам та правовідносинам учасників справи та ухвалено обґрунтоване рішення у відповідності до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, яким позовні вимоги задоволено повністю та стягнуто з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 86128,87 грн., з висновками якого погоджується і суд апеляційної інстанції.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що учасникам справи було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених у оскаржуваному рішенні.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення Господарського суду Київської області від 16.05.2023 у справі № 910/14045/22, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські Регіональні Електромережі" на рішення Господарського суду Київської області від 16.05.2023 у справі № 910/14045/22 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 16.05.2023 у справі № 910/14045/22 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Матеріали справи 910/14045/22 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді Є.Ю. Шаптала

О.В. Тищенко