ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"18" грудня 2023 р. Справа № 911/3741/23

Суддя Господарського суду Київської області Шевчук Н.Г. розглянувши матеріали заяви

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ КОНСАЛДІНГ-ІНВЕСТ" (08289, Київська обл., місто Ірпінь(з), смт Гостомель, вул. Остромирська, буд. 34, )

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості у розмірі 59 250,00 грн за Договором про надання транспортно-експедиційних послуг від 15.01.2018

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Київської області із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ КОНСАЛДІНГ-ІНВЕСТ" заборгованості у розмірі 59 250,00 грн, що виникла за Договором про надання транспортно-експедиційних послуг від 15.01.2018. Заява сформована в підсистемі "Електронний суд".

Заявлені вимоги обґрунтовані неналежним виконанням боржником прийнятих на себе зобов`язань за вказаним договором в частині повного та своєчасного оплати отриманих послуг.

Відповідно до частини другої статті 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Порядок та форма звернення до суду з заявою про видачу судового наказу до господарського суду визначені Господарським процесуальним кодексом України, зокрема, розділом II "Наказне провадження".

Так, частиною першою статті 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Положеннями статті 148 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, та в разі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із пунктом 7 частини першої статті 155 Господарського процесуального кодексу України під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

В частині третій статті 147 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Заявником у заяві про видачу судового наказу зазначено, що на момент подачі вказаної заяви ОСОБА_1 більше не є фізичною особою - підприємцем згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, оскільки 07.06.2022 припинив вказану діяльність за власним бажанням, № запису 00300671. Разом з тим, посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду зазначив, що припинення підприємницької діяльності позивача до звернення з позовом до суду не є перешкодою для розгляду справи в порядку господарського судочинства, оскільки спірні правовідносини у цій справі виникли у період зайняття господарською діяльністю.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 175 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено суб`єкта господарювання, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Суд погоджується з позицією заявника, що припинення підприємницької діяльності не є перешкодою для розгляду справи в порядку господарського судочинства у випадку коли спірні правовідносини виникли у період виконання договору про надання транспортно-експедиційних послуг, укладеного між боржником та заявником, як фізичною особою підприємцем.

Натомість такі вимоги не підлягають розгляду в порядку наказного провадження, оскільки сторонами у наказному провадженні можуть бути лише юридичні особи та фізичні особи підприємці.

Таким чином, суд відмовляє у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ КОНСАЛДІНГ-ІНВЕСТ" заборгованості в сумі 59 250,00 грн.

Суд роз`яснює заявнику, що відповідно до частини другої статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Згідно із частиною другою статті 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

За приписами частини другої статті 151 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись статтями 148, 152, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу за вимогою про стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ КОНСАЛДІНГ-ІНВЕСТ" заборгованості в сумі 59 250,00 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Шевчук

Ухвалу підписано: 18.12.2023