ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"30" листопада 2023 р. Справа № 911/860/23

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСЕМ", 04073, місто Київ, проспект Степана Бандери, будинок 9В

до Приватного сільськогосподарського підприємства "ВИСОКЕ", 07400, Київська область, місто Бровари(з), вулиця Гагаріна, будинок 16

про стягнення 1 159 827,68 грн за договором поставки № 20.06.22-234 від 20.06.2022

суддя Н.Г. Шевчук

секретар судового засідання М.Г. Байдрелова

за участю представників сторін згідно протоколу

суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОСЕМ" звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства "ВИСОКЕ" про стягнення заборгованості за договором поставки № 20.06.22-234 від 20.06.2022 у розмірі 1 159 827,68 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані несвоєчасним виконанням відповідачем умов даного договору в частині повної оплати за отриманий товар у визначений строк, в результаті чого позивачем здійснено коригування вартості товару відповідно до пункту 3.6 Договору та вчинено односторонній правочин щодо зарахування однорідних грошових вимог, в результаті якого заборгованість відповідача склала 712 477,96 грн. У зв`язку із допущеним простроченням виконання грошового зобов`язання, позивачем додатково нараховано та заявлено до стягнення 422 028,04 грн пені та 25 321,68 грн 3% річних.

Приватне сільськогосподарське підприємство "ВИСОКЕ" позовні вимоги не визнає, вважає, що висновки позивача не відповідають чинному законодавству і фактичним обставинам справи, зокрема, відповідач зазначив, що між сторонами було укладено Договір поставки та Договір комісії, які є взаємопов`язаними, оскільки, оплата за Договором поставки повинна була бути здійснена після виконання Договору комісії. Також відповідач не погоджується із здійсненим позивачем коригуванням вартості товару, що призвело до її збільшення та, як результат, заявленого позову. Окрім того, на думку відповідача, несвоєчасність здійснення позивачем зарахування однорідних грошових вимог і призвело до застосування санкцій визначених договором. Відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Справа розглядається за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні (ухвала суду від 11.04.2023).

Щодо процесуальних питань: відповідачем у відзиві заявлено клопотання про витребування у позивача доказів, яке судом залишено без задоволення з обґрунтувань викладених в ухвалі суду від 22.06.2023; повторно клопотання про витребування доказів подано відповідачем 17.08.2023, яке залишено судом без задоволення, що відображено у протокольній ухвалі суду від 17.08.2023; на електронну адресу суду відповідачем 30.11.2023 надіслано заяву про зупинення провадження у справі № 911/860/23, яка також направлена через підсистему "Електронний суд" та 04.12.2023 надійшла засобами поштового зв`язку і зареєстрована канцелярією суду.

Розглянувши в судовому засіданні 30.11.2023 заяву відповідача про зупинення провадження у справі № 911/860/23 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/17771/23 за позовом ПСП "ВИСОКЕ" до ТОВ "АГРОСЕМ" про внесення змін до договору, суд зазначає наступне:

Згідно із пунктом 5 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За змістом наведеної норми процесуального права підставою для зупинення провадження у господарській справі є сукупність таких складових як: розгляд іншої справи іншим судом, пов`язаність цієї іншої судової справи з даною господарською справою та об`єктивна неможливість розгляду останньої до вирішення судом зазначеної іншої справи.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясувати, як пов`язана справа, яка розглядається іншим судом, з даною справою, а також чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду даної справи. Сама лише взаємопов`язаність двох справ не свідчить про неможливість розгляду даної справи та прийняття у ній рішення.

Суд звертає увагу, що провадження у справі необхідно зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього. Аналогічну правову позицію Верховний Суд виклав у постановах від 15.05.2019 у справі № 904/3935/18 і від 17.12.2019 у справі № 917/131/19.

Відповідач вважає, що оскільки предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за Договором поставки, пункт якого (3.8) оспорюється в межах справи № 910/17771/23 у зв`язку із істотною зміною обставин, існує необхідність в зупиненні провадження у справі № 911/860/23.

Натомість, судом приймається до уваги, що Приватне сільськогосподарське підприємство "ВИСОКЕ" звернулось з позовом до Господарського суду міста Києва про зміну умов Договору поставки № 20.06.22-234 від 20.06.2022 вже після відкриття провадження у даній справі.

З огляду на викладене, з`ясувавши, як пов`язана справа, яка розглядається іншим судом (№ 910/17771/23), з даною справою, а також чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду даної справи, суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви про зупинення провадження у даній справі, оскільки вважає, що відсутня об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи; у заяві не підтверджено неможливість повного та об`єктивного дослідження обставин даної справи і вирішення спору в даній справі без результатів вирішення іншої справи.

Суд звертає увагу, що необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку. Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України

До того ж, у разі встановлення в рамках іншої господарської справи певних фактів та обставин, які можуть мати істотне значення для розгляду даної справи, учасники справи, у випадку необхідності, не позбавлені права ініціювати перегляд судового рішення у даній справі за нововиявленими обставинами.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для зупинення провадження у цій справі та заяву відповідача залишає без задоволення.

Також відповідач просив, у випадку незадоволення заяви про зупинення провадження у справі, відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікарняному.

Вказане клопотання відповідача не підлягає задоволенню, оскільки стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони, зокрема, ухвалою суду від 02.11.2023 явка представників сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалась.

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та об`єктивного розгляду спору по суті, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 30.11.2023 судом ухвалено рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

20 червня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОСЕМ" (Постачальник) та Приватним сільськогосподарським підприємством "ВИСОКЕ" (Покупець) було укладено договір поставки № 20.06.22-234, відповідно до пункту 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, Постачальник зобов`язується передати (поставити) у власність Покупця продукцію виробничо-технічного призначення, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити її.

Згідно із пунктами 2.1, 2.2, 2.3 Договору найменування, ассортимент, одиниця виміру та кількість товару, визначаються у специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього Договору.

Кожна специфікація регулює окрему поставку товару в рамках цього Договору та не скасовує чи не змінює попередні специфікації, якщо тільки інше не вказано в ній. Сторони в специфікації можуть вказати про непоширення на неї певних умов Договору або застосування їх до певної специфікації на умовах, вказаних у такій специфікації. У випадку розходжень між умовами Договору і умовами певної специфікації, пріоритет мають умови такої специфікації.

Загальна кількість та вартість товару, що поставляється по даному договору, визначається сукупністю всього товару, що передається Постачальником у власність Покупцеві, за усіма специфікаціями, протягом всього строку дії цього Договору.

Пунктом 3.1 Договору вказано, що ціна за одиницю та загальна вартість товару, зазначаються сторонами у специфікаціях.

Відповідно до пункту 3.2 Договору, протягом строку дії цього Договору, грошові зобов`язання Покупця існують та підлягають сплаті у гривні. Оскільки товар має імпортну складову, у специфікаціях сторони визначають еквівалент ціни товару в іноземній валюті (долар США чи Євро). Якщо в специфікації ціна товару визначена без еквіваленту ціни в іноземній валюті та окремо вказано, що коригування ціни товару до іноземної валюти, не здійснюється, до поставки такого товару, не застосовуються положення договору в частині коригування ціни до іноземної валюти.

Згідно із пунктами 3.3, 3.4 Договору Покупець здійснює оплату вартості Товару шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на рахунок Постачальника. При перерахуванні коштів, Покупець зобов`язується вказувати у платіжному дорученні номер та дату рахунку, згідно якого здійснюється оплата. Сторони домовились, що у випадку відсутності вказаної інформації та наявності заборгованості, Постачальник має право зарахувати отримані кошти в рахунок погашення будь-яких зобов`язань Покупця, що виникли на підставі будь-яких додатків/специфікацій чи видаткових накладних.

Розрахунки між сторонами можуть проводитись в інших формах, окрім грошової, які не заборонені діючим законодавством України, в т. ч. з використанням вексельної форми розрахунків або припинення грошових зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Пунктом 3.5 Договору визначено, що Покупець оплачує товар шляхом 100% передоплати, якщо інший порядок та строки розрахунків не визначені у відповідній специфікації. Датою виконання зобов`язання по оплаті є день надходження коштів на рахунок Постачальника або день передачі векселя, або дата підписання угоди чи отримання листа про зарахування зустрічних однорідних вимог.

У випадку, якщо в період дії цього Договору між сторонами не буде підписано специфікацію на поставку товару, проте товар фактично буде поставлений згідно видаткової накладної, у якій буде посилання на Договір та яка буде підписана представником Покупця, така видаткова накладна прирівнюється до специфікації. Покупець зобов`язується оплатити товар, поставлений за такою видатковою накладною, в день його отримання. При цьому коригування вартості товару відбувається в порядку, визначеному п. 3.6-3.9. даного Договору, незалежно від того, чи визначено у видатковій накладній еквівалент ціни товару в іноземній валюті.

Відповідно до пункту 3.6 Договору у разі зміни курсу іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку України, якщо інші умови не визначені Договором чи специфікацією, Покупець, у день здійснення оплати за товар, зобов`язаний самостійно визначити суму в гривнях, яку він повинен сплатити Постачальнику, як скориговану вартість товару, за наступною формулою:

Y=X*В/А, де

X - вартість/частина вартості товару у гривнях, зазначена у відповідній специфікації,

А - курс продажу іноземної валюти до гривні на дату, що передує даті підписання специфікації,

В - курс продажу іноземної валюти до гривні на останній робочий день, що передує даті оплати,

Y - кінцева вартість неоплаченої частини товару, у гривнях.

Покупець вправі звернутися до Постачальника, з проханням провести розрахунок, відповідно до вказаної формули, та повідомити йому суму, що підлягає оплаті за товар (його частину).

В якості курсу іноземної валюти до гривні, використовується курс продажу іноземної валюти на Міжбанківському валютному ринку України, що склався на момент закриття торгів та який визначається згідно інформації, опублікованої за посиланням: https://minfin.com.ua/currency/mb/, якщо інше не визначене в Договорі чи специфікації. При цьому, для розрахунку використовується курс гривні до однієї одиниці іноземної валюти, із деталізацією до чотирьох знаків після коми. В друкованих формах документів вказується ціна та вартість товару, із заокругленням до двох знаків після коми.

У разі виникнення суперечок щодо курсу іноземної валюти, достатнім доказом існування такого курсу на визначену дату є роздруківка відповідної сторінки з сайту, що зроблена Постачальником та засвідчена підписом його уповноваженої особи та печаткою.

Згідно з умовами пункту 3.8 Договору у випадку прострочення оплати товару Покупцем, Постачальник, з першого дня порушення, набуває право в односторонньому порядку скоригувати вартість товару, відповідно до умов п. 3.6 Договору та вимагати негайної повної оплати за весь товар, а покупець повинен негайно виконати вказану вимогу. Коригування вартості товару, що буде оплачений з простроченням, здійснюється лише у разі збільшення курсу продажу іноземної валюти до гривні, на дату оплати. У випадку зниження курсу, валютний еквівалент вартості товару, що буде оплачений з простроченням, розраховується по курсу на момент укладення специфікації.

Відповідно до положень пункту 4.1 Договору поставка товару здійснюється окремими партіями, на умовах та у строки, визначені у специфікаціях. У разі порушення строків оплати товару, Постачальник вправі притримати поставку товару на кількість днів, рівну кількості днів прострочення оплати і до нього не можуть застосовуватись передбачені цим Договором та чинним законодавством України, санкції за прострочення поставки товару. Крім того, Постачальник вправі передати товар по ціні, яка складеться на день фактичної передачі, або відмовитись від виконання своїх зобов`язань з поставки товару.

Загальна кількість товару, поставленого згідно даного Договору, може коливатися в межах +/- 5%. При цьому Покупець оплачує фактично поставлену кількість товару (пункт 4.4 Договору).

Пунктом 4.5 Договору узгоджено, що передача товару в місці поставки, здійснюється тільки при наявності в уповноваженої особи Покупця - оригіналу довіреності на отримання товару від Постачальника, керівник Покупця вправі приймати товар від Постачальника без довіреності.

Згідно із пунком 4.7 Договору право власності, а також пов`язаний з таким правом ризик випадкової загибелі або пошкодження (псування) товару, переходить від Постачальника до Покупця, з моменту передачі товару за видатковою накладною та підписання її уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до пунктів 9.1, 9.2 Договору у випадку невиконання чи неналежного виконання Договору, сторони несуть відповідальність відповідно до законодавства та умов цього Договору. У випадку порушення строків та/або умов оплати товару, Покупець сплачує на вимогу Постачальника пеню від суми простроченого або неналежно здійсненого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення оплати.

Умовами пункту 9.5 Договору сторони погодили, що нарахування штрафних санкцій, відповідно до умов цього Договору, не обмежується 6-місячним строком, а здійснюється та сплачується за весь час прострочення виконання зобов`язання, а також збільшується позовна давність про стягнення неустойки до 3-х років.

Договір набуває чинності з дати підписання обома сторонами і діє протягом одного року з моменту його укладення, але в будь-якому випадку, до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. При відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну Договору за місяць до закінчення терміну його дії, Договір вважаться пролонгованим на тих же умовах, на той же термін (пункт 11.1 Договору).

Позивач також зазначив, що Договір підписаний сторонами та завірений їх печатками разом із протоколом розбіжностей від 20.06.2022.

20 червня 2022 року між сторонами підписано Специфікацію № 1 до Договору поставки № 20.06.22-234 від 20.06.2022, згідно якої Постачальник здійснює поставку товару:

- систіва, ТН у кількості 600 л, ціна за одиницю 3594,00 грн без ПДВ; загальна вартість на момент укладення специфікації 2 156 400,00 грн без ПДВ, що еквівалентно 72 000,00 дол. США;

- протруйник пікус 600, ТН, 4х5 л у кількості 320 л, ціна за одиницю 1010,81 грн без ПДВ; загальна вартість на момент укладення специфікації 323 459,20 грн без ПДВ, що еквівалентно 10 799,97 дол. США;

- протруйник вінцит форте КС, 4х5л у кількості 480 л, ціна за одиницю 499,17 грн без ПДВ; загальна вартість на момент укладення специфікації 239 601,60 грн без ПДВ, що еквівалентно 8 000,05 дол. США;

- аканто плюс 28 к.с., 4х5л MED235372 у кількості 1300 л, ціна за одиницю 1023,29 грн без ПДВ; загальна вартість на момент укладення специфікації 1 330 277,00 грн без ПДВ, що еквівалентно 44 416,59 дол. США;

- фунгіцид, вар еон 520 к.е. (5л) JD0650081 у кількості 1500 л, ціна за одиницю 1123,13 грн без ПДВ; загальна вартість на момент укладення специфікації 1 684 695,00 грн без ПДВ, що еквівалентно 56 250,26 дол. США;

- пар віволт, 4х5л MED235393 у кількості 450 л, ціна за одиницю 154,74 грн без ПДВ; загальна вартість на момент укладення специфікації 69 633,00 грн без ПДВ, що еквівалентно 2 324,97 дол. США.

Загальна вартість товару на момент укладення специфікації 6 964 878,96 грн в т.ч. ПДВ 1 160 813,16 грн, що еквівалентно 232 550,21 дол. США.

Курс що склався на Міжбанківському валютному ринку України на дату, що передує даті укладання даної специфікації, складає 29,95 грн за 1 дол. США.

До визначеного в даній специфікації товару, коригування вартості, визначене у п. 3.6 Договору, застосовується лише у разі збільшення курсу іноземної валюти на Міжбанківському валютному ринку України (пункт 2 Специфікації).

Покупець оплачує вартість товару наступним чином: оплата товару в розмірі 100% загальної вартості товару, що постачається за даною специфікацією, здійснюється до 30.09.2022 (пункт 3 Специфікації).

Поставка товару здійснюється Постачальником на склад Покупця за адресою: згідно письмових заявок (пункт 4 Специфікації).

Специфікація підписана сторонами без зауважень та заперечень.

На виконання умов Договору та специфікації, ТОВ "Агросем" здійснило поставку товару ПСП "ВИСОКЕ" на загальну суму 6 881 319,37 грн, що еквівалентно 229 760,25 дол. США та підтверджується видатковими накладними:

№ АГ-29/06183 від 29.06.2022 на суму 1 596 332,40 грн;

№ АГ-04/08171 від 04.08.2022 на суму 2 697 306,96 грн;

№ АГ-15/08291 від 15.08.2022 на суму 2 587 680,00 грн.

Видаткові накладні підписані представниками сторін та скріплені печатками без зауважень.

Позивач зазначив, що граничний строк оплати отриманого товару визначений у специфікації № 1 - до 30.09.2022, однак відповідач повного розрахунку не здійснив. А тому позивач має право вимагати оплати за товар та скоригованої його вартості разом із штрафними санкціями, визначеними договором.

Позивач відмітив, що враховуючи наявність зустрічних однорідних грошових вимог, які виникли на підставі Договору поставки № 20.06.22-234 від 20.06.2022 і специфікації № 1 від 20.06.2022 та Договору комісії № 20.06.22-234 від 20.06.2022 і звіту комісіонера № 1 від 31.08.2022, позивачем було здійснено зарахування зустрічних однорідних грошових вимог між позивачем та відповідачем у сумі 10 597 407,39 грн, шляхом направлення відповідачу заяви-угоди про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог від 31.10.2022 № ОЛ-31.10.2022/741.

Після зарахування зустрічних однорідних грошових вимог від 31.10.2022, позивач визначив, що залишилися непогашеними зобов`язання відповідача перед позивачем за Договором поставки № 20.06.22-234 від 20.06.2022, специфікацією № 1 від 20.06.2022 та видатковою накладною № АГ-15/08291 від 15.08.2022 в сумі 712 477,96 грн з ПДВ, що еквівалентно 19 290,42 дол. США по курсу 36,9343 грн за долар США.

Оскільки відповідач своїх зобов`язань не виконав, поставлений товар на суму 712 477,96 грн не оплатив, Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОСЕМ" звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 712 477,96 грн, на яку згідно умов Договору поставки та в порядку статті 625 Цивільного кодексу України нараховано пеню і 3% річних.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу статті 173 Господарського кодексу України та статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із частинами першою, сьомою статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частинами першою та другою статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено умовами специфікації, строк оплати поставленого товару до 30.09.2022.

Доказів виконання зобов`язань відповідача за Договором поставки в частині повної оплати за поставлений товар у визначений строк матеріали справи не містять.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивачем 31.10.2022 проведено зарахування зустрічних однорідних вимог, які виникли на підставі Договору поставки № 20.06.22-234 від 20.06.2022 і специфікації № 1 від 20.06.2022 та Договору комісії № 20.06.22-234 від 20.06.2022 і звіту комісіонера № 1 від 31.08.2022 та за результатами такого зарахування позивачем визначено, що зобов`язання ПСП "ВИСОКЕ" перед ТОВ "АГРОСЕМ" припиняються частково, непогашеними залишаються зобов`язання за Договором поставки в розмірі 712 477,96 грн.

Відповідач не заперечує проти проведеного позивачем зарахування зустрічних однорідних грошових вимог, навпаки, наголошує на тому, що між сторонами укладено дві угоди: Договір поставки № 20.06.22-234 від 20.06.2022 та Договір комісії № 20.06.22-234 від 20.06.2022. Перед підписанням договорів сторони домовились про постачання засобів захисту рослин (за Договором поставки) на суму коштів, яку отримають у подальшому сторони після виконання Договору комісії. Фактом взаємопов`язаності договорів є дата укладення договорів та дата взаєморозрахунків за їх умовами. Відповідач також посилається на текст коригування обох протоколів розбіжностей до Договорів, відповідно до яких сторони визнають їх взаємопов`язаність та оплату за Договором поставки після виконання Договору комісії.

Натомість відповідач не погоджується із коригуванням ціни товару, яку позивач провів, керуючись пунктами 3.6, 3.8 Договору, на момент зарахування зустрічних однорідних вимог та у зв`язку із чим вартість товару стала більшою. Відповідач зазначає, що позивач не надавав відповідачу жодних розрахунків такого перерахунку, а також такі розрахунки відсутні в матеріалах позовної заяви.

Відповідач стверджує, що видаткова накладна є доказом на підставі якого встановлюється факт постачання продукції покупцю та її прийняття. Отже враховуючи положення укладеного між сторонами Договору, документами, які підтверджують факт виконання позивачем зобов`язань із поставки продукції відповідачу, так і факт виникнення у останнього зобов`язання з її оплати є видаткові накладні, які належним чином оформлені та підписані без будь-яких зауважень сторін та ціна товару в яких складає 6 881 319,36 грн.

Також відповідач зауважив на тому, що оскільки кошти, які ТОВ "Агросем" отримало за Договором комісії, на рахунок ПСП "ВИСОКЕ" не перераховувались, відповідно позивач не був позбавлений права зарахувати однорідні грошові вимоги в день їх надходження на розрахунковий рахунок позивача (не пізніше 30.09.2022), а не 31.10.2022 та відповідно не застосовувати положення Договору поставки щодо санкцій, визначених у разі прострочення виконання грошових зобов`язань.

Отже, судом встановлено, що відповідно до заяви-угоди № ОЛ-31.10.2022/741 від 31.10.2022 про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог, ТОВ "АГРОСЕМ" повідомило ПСП "ВИСОКЕ" про зарахування однорідних грошових вимог, виходячи з того, що між контрагентами було укладено Договір поставки № 20.06.22-234 від 20.06.2022 і специфікацію № 1 від 20.06.2022 та Договір комісії № 20.06.22-234 від 20.06.2022 і звіт комісіонера № 1 від 31.08.2022, у результаті яких виникли зустрічні однорідні грошові вимоги.

Так, згідно умов заяви-угоди, зобов`язання ПСП "ВИСОКЕ" перед ТОВ "АГРОСЕМ" згідно Договору комісії № 20.06.22-234 від 20.06.2022 та звіту комісіонера № 1 від 31.08.2022; Договору поставки № 20.06.22-234 від 20.06.2022 та специфікації № 1 від 20.06.2022 становлять:

- 2 823 851,51 грн згідно Договору комісії № 20.06.22-234 від 20.06.2022;

- 8 486 033,84 грн з ПДВ, що за курсом продажу долара США на міжбанківському валютному ринку України, що склався на момент закриття торгів в останній робочий день, що передує дню укладення даної Угоди складає 229 760,25 дол. США (курс 36,9343) згідно Договору поставки № 20.06.22-234 від 20.06.2022.

Зобов`язання ТОВ "АГРОСЕМ" перед ПСП "ВИСОКЕ" згідно Договору комісії № 20.06.22-234 від 20.06.2022 та звіту комісіонера № 1 від 31.08.2022 у вигляді виручки від продажу товару Комітента становлять 10 597 407,39 грн, що за офіційним курсом національної валюти до Євро, встановленим НБУ на наступний робочий день від дня зарахування валюти на рахунок Комісіонера, складає 289 101,15 Євро (курс 36,6564).

Розмір взаємних однорідних грошових вимог припиняються на суму 10 597 407,39 грн.

При цьому зобов`язання ТОВ "АГРОСЕМ" за Договором комісії № 20.06.22-234 від 20.06.2022 припиняються в повному обсязі; зобов`язання ПСП "ВИСОКЕ" за Договором комісії № 20.06.22-234 від 20.06.2022 та Договором поставки № 20.06.22-234 від 20.06.2022 припиняються частково. Залишаються непогашеними зобов`язання ПСП "ВИСОКЕ" перед ТОВ "АГРОСЕМ" за Договором поставки № 20.06.22-234 від 20.06.2022, специфікацією № 1 від 20.06.2022 та видатковою накладною № АГ-15/08291 від 15.08.2022 в сумі 712 477,96 грн з ПДВ, що еквівалентно 19 290,42 дол. США по курсу 36,9343 грн за долар США.

Загальні підстави припинення зобов`язань визначені статтею 598 Цивільного кодексу України, за якою зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до положень статей 202 та 203 Господарського кодексу України зобов`язання припиняється, зокрема, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 601 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Зарахування зустрічних однорідних вимог в порядку статті 601 Цивільного кодексу України здійснюється за наявності наступних умов: 1) вимоги сторін мають бути зустрічні, тобто такі, які випливають з двох різних зобов`язань, між двома особами, де кредитор одного зобов`язання є боржником іншого. Те саме повинно бути і з боржником: 2) вимоги мають бути однорідними, тобто в обох зобов`язаннях повинні бути речі одного роду; 3) необхідно, щоб за обома вимогами настав строк виконання, оскільки не можна пред`явити до зарахування вимоги за таким зобов`язанням, яке не підлягає виконанню.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному - одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні - є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.01.2021 у справі № 910/11116/19.

Отже, заява про зарахування зустрічних вимог є одностороннім правочином, направленим на припинення взаємних грошових зобов`язань сторін.

Відповідач твердить, що Договір поставки та Договір комісії взаємопов`язані, а тому кошти отримані позивачем від Договору комісії останній повинен був зарахувати в рахунок оплати товару за Договором поставки.

Разом з тим, судом встановлено, що умови Договору поставки № 20.06.22-234 від 20.06.2022 з урахуванням протоколу розбіжностей не містять жодних застережень щодо оплати товару за рахунок взаємозаліку зустрічних однорідних грошових вимог за Договором комісії.

Частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Пункт 3.5 Договору визначає, що Покупець оплачує товар шляхом 100% передоплати, якщо інший порядок та строки розрахунків не визначені у відповідній специфікації. Натомість в специфікації № 1 від 20.06.2022 зазначено, що оплата товару в розмірі 100% загальної вартості товару здійснюється до 30 вересня 2022 року.

Окрім того, пунктом 12.2 Договору обумовлено, що усі раніше досягнуті домовленості між сторонами, а також листування щодо предмету Договору, втрачають чинність, з моменту підписання тексту цього Договору. Сторони підтверджують повне розуміння окремих та всіх положень Договору, досягнення взаємної згоди по усіх його істотних умовах. З питань неврегульованих Договором, сторони керуються чинним законодавством України.

Тож, твердження відповідача, що Договори поставки та комісії взаємопов`язані та постачання засобів захисту рослин здійснюватиметься на суму коштів, яку отримають у подальшому сторони після виконання Договору комісії безпідставні та необґрунтовані.

Копія протоколу розбіжностей до Договору поставки № 20.06.22-234 від 20.06.2022, що долучена відповідачем до відзиву на позов та на текст якої посилається відповідач у самому відзиві, суд не бере до уваги, оскільки такий проект протоколу розбіжностей не підписаний уповноваженими представниками сторін.

Таким чином, розрахунки між Покупцем та Постачальником за Договором поставки № 20.06.22-234 від 20.06.2022 врегульовані специфікацією № 1 від 20.06.2022, за умовами якої строк виконання грошового зобов`язання сплив 30.09.2022, а в силу положень закону, ТОВ "Агросем" направивши ПСП "ВИСОКЕ" заяву-угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.10.2022 № ОЛ-31.10.2022/741, частково припинило зобов`язання ПСП "ВИСОКЕ" за Договором поставки.

Окрім того, всупереч доводам відповідача, умовами Договору поставки № 20.06.22-234 від 20.06.2022 та специфікацією № 1 від 20.06.2022 передбачене право позивача на коригування вартості товару у разі збільшення курсу іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку України.

Так, пунктом 2 специфікації № 1 від 20.06.2022 вказано, що до визначеного в даній специфікації товару, коригування вартості, визначене у п. 3.6 Договору, застосовується лише у разі збільшення курсу іноземної валюти на Міжбанківському валютному ринку України.

Згідно наявної в матеріалах справи роздруківки із сайту https://minfin.com.ua/currency/mb/ курс дол. США збільшився порівняно із курсом визначеним у специфікації.

Крім того, пунктом 3.8 Договору передбачено, що у випадку прострочення оплати товару Покупцем, Постачальник, з першого дня порушення, набуває право в односторонньому порядку скоригувати вартість товару, відповідно до умов п. 3.6 Договору та вимагати негайної повної оплати за весь товар, а Покупець повинен негайно виконати вказану вимогу.

Враховуючи положення пункту 3.5 Договору, які передбачають, що датою виконання зобов`язання по оплаті є день надходження коштів на рахунок Постачальника або день передачі векселя, або дата підписання угоди чи отримання листа про зарахування зустрічних однорідних вимог, позивачем здійснено коригування вартості товару, відповідно до умов пункту 3.6 Договору за курсом продажу дол. США на міжбанківському валютному ринку України, що склався на момент закриття торгів в останній робочий день, що передує дню укладення заяви-угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог, в результаті якого вартість товару склала 8 486 033,84 грн.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми коригування вартості товару, господарський суд дійшов висновку про його правильність та обґрунтованість.

Твердження відповідача, що позивач не був позбавлений права здійснити зарахування зустрічних однорідних грошових вимог на момент настання строку виконання зобов`язань за Договором поставки, суд вважає необґрунтованими, оскільки позивач міг і не проводити таке зарахування або провести пізніше, так як умови Договору поставки не зобов`язували його в таких діях, так і відповідач не був позбавлений можливості направити позивачу заяву про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог, чого ним зроблено не було.

Таким чином, у даному випадку має місце часткове припинення зобов`язань ПСП "ВИСОКЕ" за Договором поставки № 20.06.22-234 від 20.06.2022, оскільки в результаті коригування вартості товару сума поставленого позивачем відповідачу товару за видатковими накладними № АГ-29/06183 від 29.06.2022, № АГ-04/08171 від 04.08.2022, № АГ-15/08291 від 15.08.2022 збільшилась та склала 8 486 033,84 грн.

Отже, судом встановлено, що на день розгляду спору, заборгованість відповідача за отриманий товар становить 712 477,96 грн, підтверджена матеріалами справи та є підставною, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення.

Твердження відповідача про порушення позивачем вимог пункту 192.1 Податкового кодексу України, який передбачає коригування податкових зобов`язань та податкового кредиту у разі якщо після постачання товарів/послуг відбулась будь-яка зміна суми компенсації їхньої вартості спростовані позивачем у запереченнях на відзив.

Позивач зазначив, що згідно специфікації № 1 було відвантажено товар:

- за ВН № АГ-29/06183 від 29.06.2022 на суму 1 596 332,40 грн та зареєстровано податкову накладну № 3889 від 29.06.2022 на суму 1 596 332,40 грн;

- за ВН № АГ-04/08171 від 04.08.2022 на суму 2 697 306,96 грн та зареєстровано податкову накладну № 1312 від 04.08.2022 на суму 2 697 306,96 грн;

- за ВН № АГ-15/08291 від 15.08.2022 на суму 2 587 680,00 грн та зареєстровано податкову накладну № 1343 від 15.08.2022 на суму 2 587 680,00 грн.

Згідно односторонньої угоди про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог від 31.10.2022, позивачем здійснено коригування боргу по номенклатурі, яка відвантажена за ВН № АГ-29/06183 від 29.06.2022 та № АГ-04/08171 від 04.08.2022 і зареєстровані розрахунки коригування: № 4031 від 31.10.2022 до податкової накладної № 3889 від 29.06.2022 та № 4032 від 31.10.2022 до податкової накладної № 1312 від 04.08.2022.

Щодо посилань відповідача, що ним не отримувались жодні розрахунки коригування вартості товару, суд зазначає, що в силу положень пункту 3.7 Договору поставки, коригування вартості товару в результаті якого між сторонами підписується акт коригування вартості товару здійснюється по факту здійснення оплати, тоді як позивачем коригування вартості товару проведено на підставі пункту 3.8 Договору, у зв`язку із простроченням оплати товару, яке не вимагає підписання акту.

Щодо вимоги відповідача про витребування товарно-транспортних накладних на поставку товару, з метою встановлення факту поставки товару, суд зазначає, що товарно-транспортна накладна може додатково підтверджувати перевезення вантажу, проте, передача товару та його отримання підтверджується видатковими накладними.

Враховуючи той факт, що оплата товару в повному обсязі не відбулась, відповідачем допущено прострочення виконання грошового зобов`язання, позивачем додатково заявлено до стягнення з відповідача 422 028,04 грн пені та 25 321,68 грн 3% річних згідно наведеного у заяві від 07.04.2023 № ОЛ-07.04.23/240 розрахунку.

Частиною другою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно із частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі статтями 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

Частинами четвертою та шостою статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

За приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та частини другої статті 343 Господарського кодексу України розмір пені за прострочення платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Відповідно до статті 625 Цивільного окдексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до поданих розрахунків, позивач нарахував відповідачу 422 028,04 грн пені згідно пункту 9.2 Договору та 25 321,68 грн 3% річних за періоди з 01.10.2022 по 31.10.2022 на суму заборгованості 6 881 319,37 грн та з 01.11.2022 по 13.03.2023 на суму заборгованості 712 477,96 грн.

Суд, перевіривши розрахунки позивача, встановив, що такі нарахування є арифметично вірними, підставними та обгрунтованими.

Відповідачем контрозрахунку подано не було.

З огляду на зазначене, позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Згідно із частинами другою-четвертою статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом, втім наведеного вище висновку суду стосовно наявності підстав порушення відповідачем зобов`язань за Договором поставки № 20.06.22-234 від 20.06.2022, - не спростовує.

Враховуючи положення статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства "ВИСОКЕ" (07400, Київська область, місто Бровари(з), вулиця Гагаріна, будинок 16, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросем" (04073, місто Київ, проспект Степана Бандери, буд. 9В, ) 1 159 827 (один мільйон сто п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот двадцять сім) грн 68 коп. (з яких: 712 477,96 грн заборгованість, 422 028,04 грн пеня, 25 321,68 грн 3% річних), а також 17 397 (сімнадцять тисяч триста дев`яносто сім) грн 42 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Шевчук

Рішення складено та підписано: 19.12.2023