ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2023 Справа № 914/2671/23

Господарський суд Львівської області у складі судді Запотічняк О.Д.

за участю секретаря судового засідання Яремко В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Террдах ЛТД», м. Ужгород

до відповідача: Фермерського господарства «Улар», с. Семенівка, Львівська обл.,

про: стягнення 117 256,20 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Чернявська В.М.;

від відповідача: Ратич С.Р.;

Хід розгляду справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Террдах ЛТД» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Фермерського господарства «Улар» про стягнення 391 449,20 грн.

Ухвалою від 19.09.2023 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 17.10.2023.

Ухвалою від 17.10.2023 суд відклав розгляд справи на 31.10.2023.

30.10.2023 на адресу суду надійшла заява відповідача про повернення позовної заяви (Вх. №26158/23).

Ухвалою від 31.10.2023 суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та відклав розгляд справи на 21.11.2023.

20.11.2023 через систему «Електронний суд» позивачем подано відповідь на заяву про повернення позовної заяви (Вх. № 28142/23).

21.11.2023 на адресу суду надійшли додаткові пояснення відповідача (Вх. № 28359/23).

Ухвалою від 21.11.2023 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив розгляд справи по суті на 12.12.2023.

23.11.2023 судом зареєстровано заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог (Вх. № 4705/23).

05.12.2023 через систему «Електронний суд» представником позивача подано заперечення на додаткові пояснення (Вх. № 29823/23).

11.12.2023 позивачем через систему «Електронний суд» подано заяву про стягнення витрат на правничу допомогу (Вх. № 30197/23).

12.12.2023 представником відповідача подано заперечення на заяву про стягнення витрат на правову допомогу (Вх. № 30407/23).

В судове засідання 12.12.2023 з`явився представник Позивача, надала пояснення по суті спору, просила позовні вимоги задоволити, Відповідач з`явився, подав заперечення щодо стягнення судових витрат на правову допомогу.

В судовому засіданні 12.12.2023 суд протокольною ухвалою прийняв клопотання представника позивача про зменшення розміру позовних вимог до 117 256,20 грн (вх.№4705/23 від 23.11.2023) до розгляду і подальший розгляд справи здійснює із врахуванням поданої заяви.

В судовому засіданні 12.12.2023 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором купівлі продажу № 2803-23 від 28.03.2023, в частині оплати за поставлений товар, у зв`язку з чим у відповідача виник борг в сумі 359 032,00 грн.

За несвоєчасне виконання договірних зобов`язань щодо оплати поставленого товару позивач нарахував відповідачу 25045,27 грн неустойки, 3 253,73 грн інфляційних втрат та 4 117,20 грн 3% річних.

23.11.2023 подав клопотання про зменшення розміру позовних вимог, у зв`язку із тим що відповідачем на рахунок позивача сплачено 274 193, 00 грн (Вх. № 4705/23). Відтак, суд розглядає спір в межах зменшених позовних вимог.

Правова позиція відповідача.

Відповідачем подано пояснення у справі, в яких просив зменшити розмір неустойки внаслідок часткового виконання зобов`язання до дати постановлення ухвали про відкриття провадження у справі та закрити провадження у справі в частині частково сплаченої основної заборгованості 07.09.2023 в сумі 274 193, 00 грн.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

28 березня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕРРДАХ ЛТД» (надалі - позивач) та Фермерським господарством «УЛАР» (надалі - відповідач) було укладено договір купівлі-продажу № 2803-23.

Згідно з п. 1.1. договору, Постачальник зобов`язується передавати у власність Покупця, а Покупець приймати та оплачувати визначені Сторонами товари (надалі - Товар) відповідно до умов цього Договору, протягом його дії.

Відповідно до п. 2.1 Договору, асортимент, ціна Товару, що поставляється з Договором, його окремі характеристики визначаються Сторонами в накладних.

Відповідно до п. 2.2 Договору кількість Товару, його асортимент та ціна, що вказані в накладних, які надаються Постачальником Покупцю разом із партією Товару, повинна відповідати Замовленню. Зміна ціни без попереднього узгодження Сторонами до виконання всіх діючих і не виконаних на момент такої зміни Замовлень, не допускається. У погоджену Сторонами в Замовленні ціну Товару входять усі витрати, що несе Постачальник при поставці Товару. Ціна Договору, згідно п. 2.2. Договору, складається з вартості поставленого та прийнятого Покупцем Товару згідно відповідних накладних за цим Договором протягом його дії.

Постачання товару, за умовами п. 3.2 Договору, здійснювалось на умовах DDP Інкотермс 2010 (Delivered Duty Paid): постачальник здійснює поставку товару за адресою та в строк, вказані Покупцем.

Відповідно до п. 2.6 Договору оплата за кожну партію Товару здійснюється протягом 7 (семи) банківських днів з дати поставки та належного виконання Постачальником вимог п. 2.5 Договору.

На виконання умов договору постачальником було поставлено товар на суму 509 032,00 грн, що підтверджується двосторонньо підписаними видатковими накладними: № 3 від 29.03.2023 року на суму 84 240,00 грн, № 4 від 29.03.2023 року на суму 88 800,00 грн, № 7 від 03.04.2023 року на суму 99 280,00 грн, № 8 від 03.04.2023 року на суму 104 800,00 грн, № 9 від 10.04.2023 року на суму 91 960,00 грн та № 12 від 26.04.2023 року на суму 39 952,00 грн. За кожну поставлену партію товару відповідачу були виставлені рахунки на оплату та складені ТТН, що долучені до матеріалів справи.

01.07.2023 року позивач і відповідач провели звірку взаємних розрахунків за період 1 півріччя 2023 р.. Відповідно до акту звірки взаємних розрахунків, наявна заборгованості ФГ «УЛАР» перед ТОВ «ТЕРРДАХ ЛТД» в розмірі 359 032, 00 грн.

Станом на дату подання позовної заяви поставлений позивачем відповідачу товар був оплачений лише частково в розмірі 150 000,00 грн, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість в розмірі 359 032,00 грн. Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Крім стягнення основного боргу, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню у розмірі 25 046,27 грн, 3 % річних в розмірі 4 117,20 грн та інфляційні втрати в розмірі 3253,73 грн.

Після відкриття провадження у справі, відповідач сплатив на рахунок позивача 274 193,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 425040947 від 07.09.2023 долученою до матеріалів справи. Відтак з урахуванням часткової оплати сума основного боргу ФГ «Улар» перед ТОВ «Террдах ЛТД» складає 84 839,00 грн.

Оцінка суду.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, в тому числі, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Аналогічне положення містить ст. 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як встановлено судом, 28 березня 2023 року між сторонами у справі був укладений договір купівлі-продажу № 2803-23.

Відповідно до ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

На виконання умов договору позивач передав у власність відповідача товар на загальну суму 509 032,00 грн, що підтверджується долученими до матеріалів справи двосторонньо підписаними видатковими накладними.

Як встановлено судом, Відповідач неналежно виконав взяті на себе договірні зобов`язання по оплаті отриманого від позивача товару та сплатив такий тільки частково в розмірі 150 000,00 грн. Заборгованість на момент подання позову до суду складала

359 032,00 грн

Після відкриття провадження у справі, відповідач сплатив на рахунок позивача

274 193,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 425040947 від 07.09.2023. Суд протокольною ухвалою прийняв до розгляду клопотання про зменшення позовних вимог, відтак з урахуванням часткової оплати сума основного боргу ФГ «Улар» перед ТОВ «Террдах ЛТД» складає 84 839,00 грн.

Згідно положень ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З огляду на вищевказані обставини, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення основної заборгованості обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в розмірі 84 839,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України: боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Пунктом 7.2. договору визначено, що у випадку порушення термінів оплати Товару, передбачених цим Договором, Покупець оплачує на користь Постачальника виключну неустойку в розмірі 0,05% від простроченої суми оплата за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Щодо позовних вимог про стягнення пені в розмірі 25 046,27 грн, 3 253,73 грн інфляційних втрат та 4 117,20 грн 3% річних за вказані позивачем періоди, суд зазначає, що такі здійснено не вірно з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2.6 Договору оплата за кожну партію Товару здійснюється протягом 7 (семи) банківських днів з дати поставки.

Натомість при обчисленні пені, позивачем не правильно визначено періоди нарахування. Так, зокрема поставка за видатковими накладними № 3, 4 відбулась 29.03.2023, позивач починає нарахування штрафних санкцій з 06.04.2023 (тобто 7 календарних днів) по 26.04.2023 (дата оплати), однак договором передбачено оплату протягом 7 банківських днів, тому першим днем нарахування штрафних санкцій є 10.04.2023 а останнім 25.04.2023. Аналогічно суд визначив період нарахування штрафних санкцій внаслідок неоплати товару за накладними № 7, 8 від 03.04.2023, та визначив його з 12.04.2023 по 25.04.2023, також за видатковою накладною № 9 від 10.04.2023 з 20.04.2023 по 25.04.2023.

Враховуючи вищенаведене, здійснивши перерахунок штрафних санкцій за визначеними періодами, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 24 271,65 грн пені, 3989,86 грн 3% річних та 3253,73 грн інфляційних втрат.

Відповідач у додаткових поясненнях, просив зменшити розмір пені покликаючись на те, що Позивачем не доведено обґрунтування завданих йому збитків на що суд зазначає наступне.

За загальним правилом обов`язковою передумовою для покладення відповідальності за порушення зобов`язання є вина особи, яка його порушила (частина 1 статті 614 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Так, частина друга статті 218 ГК України передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне зазначити, що Відповідач в порушення п. 2.6 Договору, яким передбачено оплату поставленого товару протягом 7 банківських днів, не здійснював оплату у визначений Договором строк, здійснював таку не вчасно та не в повному обсязі. Доказів протилежного суду не надано. Відповідальність за порушення термінів оплати товару визначена пунктом 7.2 Договору, на підставі якого позивач нарахував відповідачу пеню.

Сума пені не є значною за несвоєчасне виконання зобов`язання передбаченої договором санкції, позивач не зобов`язаний доводити завдання йому збитків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України, вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У зв`язку з викладеним, враховуючи вищенаведені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково у розмірі 84839,00 грн основного боргу, 24 271,65 грн пені, 3989,86 грн 3% річних та 3253,73 грн інфляційних втрат. В задоволенні решти вимог відмовити за безпідставністю.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

11.12.2023 судом зареєстровано заяву позивача про стягнення витрат на правову допомогу (Вх. № 30197/23). До заяви долучено докази понесення витрат на професійну правничу допомогу, просила стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати в розмірі

30 000,00 грн (фіксована сума вартості послуг визначена Договором про надання правових послуг).

В підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, позивачем надано суду копію Договору про надання правової допомоги № 23-03 від 01.03.2023 та довіреність від 02.01.2023 р.

Положеннями статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, інтереси позивача ТОВ «Террдах ЛТД» представляла адвокат ТОВ «Адвокатська компанія «Кайрос» - Чернявська В.М., яка діяла на підставі договору про надання правової допомоги № 23-03 від 01.03.2023 р., за умовами якого позивачу було надано професійну правничу допомогу у претензійно-позовній роботі та у супроводженні судової справи № 914/2671/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРРДАХ ЛТД» до Фермерського господарства «Улар» про стягнення заборгованості у Господарському суді Львівської області.

Відповідно до п. 4.1 договору вартість правової допомоги визначена у фіксованому розмірі та згідно умов даного договору становить 30 000,00 грн. Перелік правових послуг, які надаються позивачу, визначено в п. 2.1. договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

12.12.2023 відповідачем подано заперечення щодо розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу (Вх. № 30407/23). Зазначив, що у позовній заяві відсутній орієнтовний розрахунок витрат на правову допомогу, також всупереч вимогам чинного законодавства, у матеріалах справи відсутні надані позивачем підтвердні документи, пов`язані із фактично понесеними витратами на правову допомогу. У зв`язку з тим, що заявлена Позивачем до відшкодування сума витрат на професійну правову допомогу є надмірною та неспівмірною з складністю справи та фактичним обсягом наданих послуг, а також зважаючи на відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу та розрахунку таких витрат, просив суд відмовити у задоволенні вимог про відшкодування витрат на правову допомогу.

У статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як встановлено судом, Позивачем у позовній заяві заявлено про стягнення витрат на правову допомогу та зазначено, що докази на подання такої будуть подані у відповідності до ст. 129 ГПК України.

Разом з тим, у Постанові від 16.11.2022 Велика Палата у справі № 922/1964/21 відступила від висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18, за якими інформація, яка міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Натомість Велика Палата визначила, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги».

Суд зазначає, що обсяг позовної заяви складає 6 сторінок, при цьому, предмет позову в цій справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів, є типовими із наявною напрацьованою судовою практикою щодо їх вирішення. Підготовка позову у справі не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи, у справі було проведено 4 судових засідання. А отже, сума зазначена у Договорі про надання правових послуг у розмірі 30 000,00 гри, витрат надання правових послуг є неспівмірною.

Відтак, суд дослідивши заяву про розподіл судових витрат та додані до неї документи, вважає, що розмір заявлених представником Позивача Чернявською В.М. витрат на правову (правничу) допомогу у сумі 30 000,00 грн, не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і не співрозмірні із виконаною роботою у суді першої інстанції, отже їх розмір є необґрунтованими у зазначеній вище частині.

Як наслідок, суд вважає обґрунтованими, пропорційними задоволеним вимогам та документально підтвердженими заявлені позивачем судові витрати в сумі 15 000,00 грн. На переконання суду, витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг та відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. В задоволенні решти вимог відмовити за безпідставністю.

Щодо стягнення судового збору, суд зазначає наступне.

Оскільки спір виник через неправомірні дії відповідача, судовий збір, відповідно до ст.129 ГПК України, покладається на відповідача пропорційно задоволених вимог.

Відтак до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає 2663,35 грн сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства «УЛАР» (81162, Львівська обл., Пустомитівський район, село Семенівка, вул.Шевченка, 498-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРРДАХ ЛТД» (88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Радіщева, буд. 1, ) 116 354,24 грн та 2663,35 грн судового збору.

3. Стягнути з Фермерського господарства «УЛАР» (81162, Львівська обл., Пустомитівський район, село Семенівка, вул.Шевченка, 498-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРРДАХ ЛТД» (88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Радіщева, буд. 1, ) 15 000,00 грн витрат на правову допомогу.

4. В задоволенні решти вимог відмовити.

Наказ видати згідно ст. 327 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного

господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 20.12.2023 року.

Суддя Запотічняк О.Д.