РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.12.2023Справа № 910/4678/22
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участю секретаря судового засідання Атаманенко А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до Департаменту патрульної поліції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - ОСОБА_1 , про стягнення 100 772,00 грн,

за участю представників:

МТСБУ: Бутенко М.О.;

відповідача: не з`явився;

третьої особи: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У червні 2022 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МСТБУ) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції (далі - ДПП ) про стягнення 100 772,00 грн безпідставно набутих коштів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19 липня 2022 року (суддя Лиськов М.О.) відкрито провадження у справі № 910/4678/22, вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24 жовтня 2022 року позов задоволено, стягнуто з ДПП на користь МТСБУ 100 772,00 грн безпідставно набутих коштів та 2 481,00 грн судового збору.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 8 червня 2023 року апеляційну скаргу ДПП задоволено частково, рішення суду першої інстанції скасовано та викладено його резолютивну частину в новій редакції: позов задоволено частково та стягнуто з ДПП на користь МТСБУ заборгованість в розмірі 64 083,97 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 24 жовтня 2023 року касаційну скаргу МТСБУ задоволено частково, постанову Північного апеляційного господарського суду від 8 червня 2023 року та рішення Господарського суду міста Києва від 24 жовтня 2022 року скасовано, а справу № 910/4678/22 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Протоколом проведеного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 жовтня 2023 року вказану справу було передано на розгляд судді Павленку Є.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 6 листопада 2023 року справу № 910/4678/22 прийнято вищевказаним суддею до свого провадження, залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - ОСОБА_1 , та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін.

20 листопада 2023 року на поштову адресу суду від МСТБУ надійшли клопотання від 17 листопада 2023 року № 44419/1/ІНС.ЛОУ: про розгляд даної справи в порядку загального позовного провадження та про долучення до матеріалів справи доказів направлення третій особі копії позовної заяви з доданими до неї документами. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23 листопада 2023 року в задоволенні клопотання МСТБУ про розгляд справи № 910/4678/22 у порядку загального позовного провадження відмовлено, вирішено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено судове засідання на 7 грудня 2023 року.

У судовому засіданні 7 грудня 2023 року представник позивача підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач та третя особа про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином та у встановленому законом порядку, проте явку своїх уповноважених представників у призначене судове засідання не забезпечили.

Під час нового розгляду справи № 910/4678/22 її учасники жодних заяв по суті спору не подали, відповідач та третя особа будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направляли.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

5 серпня 2016 року о 15 годині 55 хвилин по вулиці Маршала Малиновського в місті Одеса трапилася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортних засобів: "ВАЗ-21703", державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля "Toyota Prius", державний номерний знак НОМЕР_2 . Причиною ДТП стало те, що водій ОСОБА_1 не врахував дорожню обстановку та безпечну дистанцію, внаслідок чого допустив зіткнення із вищезазначеним автомобілем. Дані обставини підтверджуються схемою місця ДТП серії ЖЕО № 20798, копія якої наявна в матеріалах даної справи.

Постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 19 жовтня 2016 року в справі № 521/156974/16-п водія ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (копія даної постанови наявна в матеріалах справи).

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль "Toyota Prius", державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є Департамент.

У свою чергу, на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "ВАЗ 21703", державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 застрахована не була.

У зв`язку з цим 18 серпня 2017 року Департамент звернувся до МТСБУ з повідомленням про настання ДТП та із заявою від вказаної дати про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок цієї ДТП.

Відповідно до звіту про оцінку колісного транспортного засобу від 10 листопада 2017 року № 308/17, виконаного суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою - підприємцем Шпаком Олегом Володимировичем (далі - ФОП Шпак О.В.) на замовлення позивача, вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу "Toyota Prius", державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 110 709,40 грн.

З урахуванням визначеного вказаним звітом розміру матеріального збитку, завданого Департаменту внаслідок пошкодження транспортного засобу "Toyota Prius", державний номерний знак НОМЕР_2 , та встановлених чинним на час здійснення відповідного розрахунку законодавством лімітів відповідальності страховика за шкоду, завданому майну, МТСБУ здійснило на підставі наказу від 21 грудня 2017 року № 11969 відповідну регламентну виплату завданої відповідачу майнової шкоди в розмірі 100 000,00 грн.

Зазначене підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення від 26 грудня 2017 року № 1262983 на вищевказану суму, яка була перерахована на рахунок суб`єкта господарювання, який мав здійснювати ремонт транспортного засобу "Toyota Prius", державний номерний знак НОМЕР_2 , - фізичної особи - підприємця Кузнецова Павла Вікторовича (далі - ФОП Кузнецов П.В.).

У той же час, рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 12 липня 2018 року в справі № 521/9923/17, яке набрало законної сили у встановленому законом порядку, задоволено позов Департаменту до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження автомобіля "Toyota Prius", державний номерний знак НОМЕР_2 , та стягнуто з останнього, як винної у ДТП особи, 64 083,97 грн. Вказаний розмір матеріальної шкоди визначений на підставі звіту висновку експертного дослідження Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центра від 29 грудня 2016 року № 30, який був поданий Департаментом.

11 березня 2020 року МТСБУ звернулося з позовом до ОСОБА_1. про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 100 772,00 грн. Однак, рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 19 жовтня 2020 року в справі № 552/4448/20, яке залишене без змін постановою Одеського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року, у задоволенні позовних вимог МТСБУ відмовлено.

В обґрунтування позовних вимог у даній справі МТСБУ зазначило, що оскільки Департамент одночасно звернувся з позовом про відшкодування матеріальної шкоди до ОСОБА_1., а також до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, відповідач фактично отримав подвійну компенсацію спричиненої йому шкоди.

Відповідно до частини 1 статі 316 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Враховуючи чіткі вказівки Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду, викладені ним в постанові від 24 жовтня 2023 року в даній справі, якими, зокрема, зазначено: "...рішення суду першої інстанції при первісному розгляді не відповідало встановленим статтями 236, 238 ГПК України вимогам щодо обґрунтованості та змісту судового рішення, оскільки в мотивувальній частині не було викладено мотивованої оцінки аргументів сторін та конкретних підстав прийняття до уваги аргументів МТСБУ та відхилення заперечень Департаменту, а також належним чином не було досліджено обставини щодо змісту наявних між учасниками справи правовідносин...", суд при новому розгляді даної справи зазначає таке.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 7 Закону України "Про страхування" (далі - Закон № 85/96-ВР) страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.

Згідно з пунктом 39.1 статті 39 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV) МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом (підпункт 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 вказаного Закону).

За пунктом 41.1. статті 41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до абзацу 2 пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV, у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини 1 статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною 1 статті 11 ЦК України. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. До подій, за результатами яких можуть виникнути зобов`язання передбачені статтею 1212 ЦК України, відноситься, зокрема, перерахування грошових коштів іншій особі, з якою платник не знаходиться в договірних зобов`язаннях.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 26 січня 2022 року в cправі № 924/1338/19.

Як вбачається з матеріалів справи, Департамент звернувся з позовом до ОСОБА_1 , як до винної у ДТП особи, про відшкодування матеріальної шкоди. Одночасно Департамент звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вказаної ДТП. Оскільки рішенням суду, що набрало законної сили, позов Департаменту був задоволений в повному обсязі, а також МТСБУ перерахувало суму страхового відшкодування, відповідач у цій справі фактично отримав подвійне відшкодування завданого йому матеріального збитку.

Частиною 4 статті 75 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 12 липня 2018 року в справі № 521/9923/17, яке набрало законної сили, позов Департаменту до ОСОБА_1 задоволено, стягнуто на користь відповідача в даній справі 64 083,97 грн матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля "Toyota Prius", державний номерний знай НОМЕР_2 . Ця сума була визначена згідно з висновком експертного дослідження Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центра від 29 грудня 2016 року № 30, який долучив сам Департамент до свого позову.

У свою чергу, як вбачається із наданого МТСБУ до матеріалів цієї справи звіту від 10 листопада 2017 року № 307/17, вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля, з урахуванням коефіцієнта зносу, була визначена на рівні 110 709,40 грн.

У судовому засіданні представник позивача зазначив, що така різниця вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля зумовлена, на його думку, відмінностями регіональних цін на такі роботи в місті Києві та місті Одесі.

Відповідно до части 1 статті 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" (далі - Закон № 2658-III) оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до частини 2 статті 7 Закону № 2658-III проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках, зокрема, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону № 2658-III звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання відповідно до договору.

Відповідно до підпункту д) пункту 1.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ.

При цьому, звіт про оцінку є лише попереднім оціночним документом, у якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, тоді як реальна (фактична) вартість відновлювального ремонту автомобіля визначається, виходячи з реальної вартості ремонту, необхідного для відновлення транспортного засобу, що вказується у рахунку або акті виконаних робіт, які складаються СТО, іншими суб`єктами, які здійснюють ремонт автомобілів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду: від 3 липня 2019 року в справі № 910/12722/18, від 25 липня 2018 року в справі № 922/4013/17.

У матеріалах справи міститься заява Департаменту, у якій останній просив МТСБУ перерахувати суму страхового відшкодування на рахунок суб`єкта господарювання, який мав здійснювати ремонт транспортного засобу, - ФОП Кузнецова П.В.

Разом із цим, доказів здійснення відповідних ремонтних робіт вказаним суб`єктом господарювання, так само як і документи, які підтверджують остаточну вартість проведених ремонтних робіт пошкодженого автомобіля Департаменту, матеріали справи не містять. Також у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт проведення такого відновлювального ремонту іншими суб`єктами господарювання.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження реальної/фактичної вартості відновлювального ремонту автомобіля "Toyota Prius", державний номерний знак НОМЕР_2 , натомість рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 12 липня 2018 року в справі № 521/9923/17, яке не було оскаржено сторонами справи та набрало законної сили у визначеному законом порядку, встановлено що вартість завданого Департаменту матеріального збитку дорівнює 64 083,97 грн.

За таких обставин суд, виходячи з приписів частини 4 статті 75 ГПК України, дійшов висновку про те, що розмір матеріальної шкоди, заподіяної Департаменту внаслідок пошкодження його автомобіля "Toyota Prius", державний номерний знак НОМЕР_2 , дорівнює 64 083,97 грн.

Оскільки Департаменту вищевказаним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси присуджено повне відшкодування заподіяного йому матеріального збитку з винної в ДТП особи - ОСОБА_1 , правові підстави для здійснення МТСБУ регламентної виплати на користь відповідача в цій справі в розмірі 100 000,00 грн відсутні.

Враховуючи викладене, позовна вимога МТСБУ про стягнення з Департаменту 100 000,00 грн безпідставно набутих коштів є обґрунтованою, а відтак підлягає задоволеню.

При цьому, суд вважає необґрунтованими посилання Департаменту на відсутність підстав для стягнення з нього спірних грошових коштів саме в порядку статті 1212 ЦК України, оскільки з набранням законної сили рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 12 липня 2018 року в справі № 521/9923/17, яким було стягнуто з винної в ДТП особи на користь Департаменту повну вартість завданого матеріального збитку в розмірі 64 083,97 грн, останній втратив правові підстави на утримання відповідної регламентної виплати, яка була сплачена йому позивачем у цій справі.

У свою чергу, імперативними приписами статті 1212 ЦК України прямо передбачено, що особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Суд також відхиляє доводи Департаменту про те, що вказане рішення суду в справі № 521/9923/17 виконано не було і грошові кошти з ОСОБА_1 на користь відповідача не стягнуто, оскільки невиконання цього рішення зумовлено виключно бездіяльністю самого відповідача в цій справі. При цьому, доказів звернення Департаменту до суду з вимогою про видачу відповідного виконавчого листа чи отримання ним відмови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання цього рішення суду матеріали справи не містять. Докази звернення Департаменту до правоохоронних органів за фактом вчинення відповідними особами діяння, передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України, у матеріалах справи також відсутні.

Суд також звертає увагу відповідача на те, що згідно з положеннями пункту 38.2.1 статті 38 Закону №1961-IV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Водночас наявність невиконаного винуватцем ДТП вказаного рішення суду не може бути підставою для покладення на МТСБУ зобов`язання здійснити виплату страхового відшкодування.

Подвійне стягнення однієї й тієї ж шкоди з винної особи законом не допускається. Саме тому рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 19 жовтня 2020 року в справі № 552/4448/20, яке залишене без змін постановою Одеського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року, було відмовлено в задоволенні регресного позову МТСБУ до ОСОБА_1 .

Разом із цим, заявлена МТСБУ до стягнення з Департаменту сума грошових коштів у розмірі 772,00 грн не є сумою сплаченого позивачем на користь відповідача відшкодування матеріального збитку, а є витратами самого МТСБУ на збір документів та визначення розміру шкоди, зокрема, виготовлення наявного в матеріалах справи звіту про оцінку колісного транспортного засобу від 10 листопада 2017 року № 308/17, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП Шпак О.В. на замовлення позивача у цій справі.

Зазначене підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: акта виконаних робіт від 22 листопада 2017 року на суму 772,00 грн, який підписаний представником МТСБУ та ФОП Шпаком О.В, рахунку-фактури ФОП Шпака О.В. від зазначеної дати № 308/117 на відповідну суму, виставленого позивачу, та платіжного доручення від 24 листопада 2017 року № 1262060 на суму 772,00 грн, яка була перерахована безпосередньо вказаному суб`єкту підприємницької діяльності.

У свою чергу, положення пунктів 34.2., 34.4. статті 34, пункту 40.3. статті 40 Закону № 1961-IV, які регулюють повноваження МТСБУ щодо залучення аварійних комісарів та експертів, як і інші норми вказаного Закону, не передбачають право МТСБУ на відшкодування за рахунок інших осіб витрат, пов`язаних із залученням аварійного комісара або експерта або юридичних осіб (страхових компаній).

При цьому, залучення аварійних комісарів або експертів або інших юридичних осіб замість власних працівників МТСБУ для визначення причин настання страхового випадку та розміру завданих збитків, є правом, а не обов`язком позивача.

Окрім того, пунктом 34.3 статті 34 Закону № 1961-IV передбачено лише обов`язок страховика (у даному випадку МТСБУ) відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) у разі, якщо потерпілий самостійно обирає аварійного комісара або експерта. Будь-яких інших випадків, коли витрати на аварійного комісара або експерта або залучення інших юридичних осіб (страхових компаній) підлягають відшкодуванню, вказаним Законом не передбачені.

Відповідно до положень статей 28, 29 Закону № 1961-IV до складу витрат, що відшкодовуються страховиком (МТСБУ) та які можуть бути стягнуті в порядку регресу, витрати на аварійного комісара та експерта або залучення іншої юридичної особи (страхової компанії) також не входять.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з Департаменту на користь МТСБУ витрат останнього в розмірі 772,00 грн, пов`язаних із залученням позивачем суб`єкта оціночної діяльності. Відтак, дана позовна вимога позивача є необґрунтованою, у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.

Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо часткового задоволення позову МТСБУ.

За приписами частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин вимоги МТСБУ підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 247-249, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, 3; ідентифікаційний код 40108646) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, місто Київ, Русанівський бульвар, будинок 8; ідентифікаційний код 21647131) 100 000 (сто тисяч) грн 00 коп. основної заборгованості, 2 456 (дві тисячі чотириста п`ятдесят шість) грн 19 коп. судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції та 4 912 (чотири тисячі дев`ятсот дванадцять) грн 38 коп. судового збору за подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 12 грудня 2023 року

Суддя Є.В. Павленко