РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.12.2023Справа № 910/16511/23
Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовном Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" (85621, Донецька обл., Мар`їнський р-н, село Вовчанка(п), вулиця Нагорна, будинок 1А)

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5, місто Київ, 03680)

про стягнення 46 027 грн 26 коп.

Представники сторін не викликались.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

24.10.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" з вимогами до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 46 027 грн 26 коп. вартості нестачі вантажу.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення умов чинного законодавства України не виконав взяті на себе зобов`язання щодо перевезення вантажу, у зв`язку з чим виникла нестача кам`яного вугілля у деяких вагонах у розмірі 46 027 грн 26 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2023 відкрито провадження у справі № 910/16511/23, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

08.11.2023 на адресу Господарського суду міста Києва повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яким на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань було направлено ухвалу від 30.10.2023, та відповідно до якого ухвала Господарського суду міста Києва від 30.10.2023 вручена відповідачу 06.11.2023.

З огляду на вищевикладене, оскільки Акціонерне товариство "Українська залізниця" не скористалось наданими йому процесуальними правами, зокрема, відповідачем не надано відзиву на позовну заяву, будь-яких письмових пояснень та інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд, на підставі частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про можливість розгляду даної справи виключно за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до залізничних накладних №№ осн 48749451 (дос 48751499), осн 48700512 (дос 48704118), осн 48534408 (дос 48538532) та осн 48534978 (дос 48542393) відправником - Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" надіслано залізничним транспортом вагони №№ 63870869, 62610621, 63525109, 63486815, 63948145 та 61014585 з вантажем "вугілля кам`яне" загальною масою 420 000 кг. Одержувачем є "ДТЕК Криворізька ТЕС".

На станції Покровськ Донецької залізниці складено комерційні акти №№ 482004/53/96, 482004/95, 482004/42/89, 482004/24/86, 482004/25/87 та 482004/27/88 про недостачу вантажу в вагонах № № 63870869, 62610621, 63525109, 63486815, 63948145 та 61014585 в кількості 13 000 кг.

Позивач зазначив, що відповідач, як перевізник належним чином не виконав зобов`язань щодо збереження вантажу під час перевезення, у зв`язку з чим зобов`язаний відшкодувати позивачу збитки у розмірі 46 027 грн 26 коп., заподіяних незбереженням прийнятого до перевезення вантажу згідно залізничних накладних №№ осн 48749451 (дос 48751499), осн 48700512 (дос 48704118), осн 48534408 (дос 48538532) та осн 48534978 (дос 48542393).

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Згідно з пунктом 2 статті 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 Цивільного кодексу України обумовлено: у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно з статтею 113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Згідно статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами. Порядок і терміни складання актів, пред`явлення і розгляду претензій та позовів визначаються Статутом залізниць України відповідно до чинного законодавства України.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до статті 130 Статуту залізниць України право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею 133 Статуту залізниць України передбачено, що передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Як вбачається з залізничних накладних №№ осн 48749451 (дос 48751499), осн 48700512 (дос 48704118), осн 48534408 (дос 48538532) та осн 48534978 (дос 48542393) право на пред`явлення претензії та позову до Акціонерного товариства "Українська залізниця" передано Товариству з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ", що підтверджується підписами головного інженера та головного бухгалтера "ДТЕК Криворізька ТЕС".

Відповідно до частини 3 статті 314 Господарського кодексу України за шкоду, при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає у розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

За змістом статті 31 Статуту та пунктів 5 і 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу вантажовідправник перед навантаженням вантажу у вагон повинен визначити його придатність для перевезення вантажу у комерційному відношенні, при завантаженні вантажів, які містять дрібні фракції, - усунути щілини та конструктивні зазори вагонів, а також вжити заходів щодо запобігання видуванню або висипанню вантажу.

Відповідно до частини 3 статті 32 Статуту залізниць України відправник зобов`язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

У відповідності до пункту 5 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, Перед навантаженням вантажів, які містять дрібні фракції, відправник зобов`язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати вантажу. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобов`язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення, для чого йому залізницею надається безоплатний час користування вагонами до 30 хвилин на всю одночасно подану групу вагонів. У разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із "шапкою"). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу. Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. Для розрівнювання і ущільнення вантажу відправник може використовувати механізовані установки та інші пристрої.

Згідно з частиною 3 статті 917 Цивільного кодексу України перевізник має право відмовитися від прийняття вантажу, що поданий у тарі та (або) упаковці, які не відповідають встановленим вимогам, а також у разі відсутності або неналежного маркування вантажу.

Факт нестачі за спірним перевезенням матеріалами справи підтверджений комерційними актами №№ 482004/53/96, 482004/95, 482004/42/89, 482004/24/86, 482004/25/87 та 482004/27/88 про недостачу вантажу в вагонах № № 63870869, 62610621, 63525109, 63486815, 63948145 та 61014585 в кількості 13 000 кг.

Згідно з частиною 1 статті 31 Статуту залізниць України залізниця зобов`язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери. Придатність рухомого складу (вагонів) для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається: відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці.

Відповідно до пункту 12.1 Правил технічної експлуатації залізниць України забороняється випускати в експлуатацію і допускати до руху в поїздах рухомий склад, у тому числі спеціальний рухомий склад, що має несправності, які загрожують безпеці руху, порушують охорону праці, а також ставити в поїзди вантажні вагони, стан яких не забезпечує збереження вантажів, що перевозяться. Вимоги до технічного стану рухомого складу, порядок його технічного обслуговування і ремонту, а також відправлення його на заводи та депо для ремонту визначаються Державною адміністрацією залізничного транспорту України.

У відповідності з пунктом 2.1 Правил комерційного огляду поїздів та вагонів усі вагони (контейнери), що прибувають та відправляються зі станції, де розташований пункт комерційного огляду (ПКО) повинні оглядатися у комерційному відношенні.

Пунктом 3.8 Роз`яснення Президії Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" № 04-5/601 від 29.05.2002 зазначено, що відповідно до параграфу 19 розділу 1 Технічних умов розміщення та закріплення вантажів на відкритому рухомому складі (далі - Технічні умови) правильність розміщення та закріплення вантажів перевіряє залізниця.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення, встановлено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Відповідно до залізничних накладних №№ осн 48749451 (дос 48751499), осн 48700512 (дос 48704118), осн 48534408 (дос 48538532) та осн 48534978 (дос 48542393) вантаж завантажено у вагони відправником, на станції відправлення, залізницею будь-яких зауважень до стану вантажу та вагону не було, що свідчить про те, що відправником були виконані вищезазначені вимоги Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу.

Відповідачем усупереч вищевказаним положенням Закону та статті 78 Господарського процесуального кодексу України не спростовано відсутність своєї вини у не забезпеченні схоронності переданого йому вантажу.

Приписами статті 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 статті 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22, стаття 611, частина перша статті 623 Цивільного кодексу України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Згідно з частиною другою статті 623 Цивільного кодексу України розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Вартість 1 тони вантажу в вагоні:

№ 63870869 відповідно до довідки складає 5 919 грн 62 коп. (в т.ч. ПДВ);

№ 62610621 відповідно до довідки складає 5 919 грн 62 коп. (в т.ч. ПДВ);

№ 63525109 відповідно до довідки складає 4 707 грн 26 коп. (в т.ч. ПДВ);

№ 63486815 відповідно до довідки складає 4 806 грн 02 коп. (в т.ч. ПДВ);

№ 63948145 відповідно до довідки складає 4 806 грн 02 коп. (в т.ч. ПДВ);

№ 61014585 відповідно до довідки складає 4 806 грн 02 коп. (в т.ч. ПДВ).

Згідно з комерційним актом:

№ 482004/53/96 недостача склала 2 650 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 1 % маси нетто (від маси нетто 70 000 кг) складає: 70 000 кг * 1 % = 700 кг. Таким чином, кількість фактичної недостачі складає: 2 650 кг - 700 кг = 1 950 кг (1,95 т). Отже, сума втраченого вантажу в вагоні № 63870869 складає: 1,95 т * 5 919 грн 62 коп. = 11 543 грн 26 коп.;

№ 482004/95 недостача склала 2 200 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 1 % маси нетто (від маси нетто 70 000 кг) складає: 70 000 кг * 1 % = 700 кг. Таким чином, кількість фактичної недостачі складає: 2 200 кг - 700 кг = 1 500 кг (1,5 т). Отже, сума втраченого вантажу в вагоні № 62610621 складає: 1,5 т * 5 919 грн 62 коп. = 8 879 грн 43 коп.;

№ 482004/42/89 недостача склала 1 800 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 1 % маси нетто (від маси нетто 70 000 кг) складає: 70 000 кг * 1 % = 700 кг. Таким чином, кількість фактичної недостачі складає: 1 800 кг - 700 кг = 1 100 кг (1,1 т). Отже, сума втраченого вантажу в вагоні № 63525109 складає: 1,1 т * 4 707 грн 26 коп. = 5 177 грн 99 коп.;

№ 482004/24/86 недостача склала 2 500 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 1 % маси нетто (від маси нетто 70 000 кг) складає: 70 000 кг * 1 % = 700 кг. Таким чином, кількість фактичної недостачі складає: 2 500 кг - 700 кг = 1 800 кг (1,8 т). Отже, сума втраченого вантажу в вагоні № 63486815 складає: 1,8 т * 4 806 грн 02 коп. = 8 650 грн 84 коп.;

№ 482004/25/87 недостача склала 1 450 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 1 % маси нетто (від маси нетто 70 000 кг) складає: 70 000 кг * 1 % = 700 кг. Таким чином, кількість фактичної недостачі складає: 1 450 кг - 700 кг = 750 кг (0,75 т). Отже, сума втраченого вантажу в вагоні № 63948145 складає: 0,75 т * 4 806 грн 02 коп. = 3 604 грн 52 коп.;

№ 482004/27/88 недостача склала 2 400 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення 1 % маси нетто (від маси нетто 70 000 кг) складає: 70 000 кг * 1 % = 700 кг. Таким чином, кількість фактичної недостачі складає: 2 400 кг - 700 кг = 1 700 кг (1,7 т). Отже, сума втраченого вантажу в вагоні № 61014585 складає: 1,7 т * 2 933 грн 28 коп. = 8 170 грн 23 коп.

З наданих позивачем доказів вбачається, що відповідач допустив нестачу вантажу та спричинив позивачеві збитки в розмірі вартості нестачі вантажу (вугілля кам`яне) у розмірі 13,0 т загальною вартістю 46 027 грн 26 коп.

При цьому, позивач просить суд стягнути з відповідача збитки в розмірі 46 027 грн 26 коп.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З врахуванням вищевикладеного суд дійшов до висновку, що позивачем доведено наявність прямого та безпосереднього причинного зв`язку між діями відповідача та сумою збитків у розмірі 46 027 грн 26 коп., які поніс позивач в якості нестачі вантажу (вугілля кам`яне), у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків у розмірі 46 027 грн 26 коп., заподіяних відповідачем незбереженням прийнятого до перевезення вантажу підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 74, ст.ст. 76-79, ст. 86, ст. 123, ст. 129, ст.ст. 232-233, ст.ст. 237- 238, ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5, місто Київ, 03680, ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" (85621, Донецька обл., Мар`їнський р-н, село Вовчанка(п), вулиця Нагорна, будинок 1А, ідентифікаційний код 33959754) збитки, заподіяні незбереженням прийнятого до перевезення вантажу у сумі 46 027 (сорок шість тисяч двадцять сім) грн 26 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Н.Б.Плотницька