ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/650/23

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання Малярчук Р.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Сидорчук Я.О. - довіреність №78/6-15 від 02.01.2023 (в режимі відеоконференції);

від відповідача: Дяковський О.С - ордер серія СВ №1003201 від 21.06.2023 (в режимі відеоконференції);

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

до Фізичної особи - підприємця Ісько Аліни Йосипівни

про стягнення 16 700,00грн

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулася до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Фізичної особи - підприємця Ісько Аліни Йосипівни 16 700,00грн пені.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням зобов`язань за договором №536/ВЗЗ-2022 від 19.09.2022 в частині своєчасної поставки товару.

В якості правових підстав зазначено на ст.525, 526, 546, 549, 610, 611, 627, 629, 651, 662, 712 Цивільного кодексу України, ст.193, 231 Господарського кодексу України.

Ухвалою суду від 22.05.2023 позовну заяву залишено без руху із зазначенням недоліків позовної заяви, способу та строку їх усунення.

Ухвалою від 05.06.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено розгляд справи по суті.

Ухвалою від 02.08.2023 суд постановив здійснювати розгляд справи №906/650/23 за правилами загального позовного провадження та замінити судове засідання, призначене на 02.08.2023 для розгляду справи по суті, підготовчим засіданням; призначити у справі судову почеркознавчу експертизу, проведення судової почеркознавчої експертизи доручив Науково-дослідному центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України, зупинити провадження у справі.

Ухвалою суду від 11.10.2023 провадження у справі №906/650/23 поновлено зі стадії підготовчого провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 09.11.2023 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 07.12.2023 о 14:00.

27.11.2023 до суду від позивача надійшло клопотання №78/6-4448 від 23.11.2023 про зменшення витрат на проведення почеркознавчої експертизи, які підлягають розподілу між сторонами.

Представник позивача в судовому засіданні 07.12.2023 позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні 07.12.2023 проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Фактичні обставини справи.

19.09.2022 між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (замовник, позивач) та Фізичною особою - підприємцем Ісько Аліною Йосипівною, (постачальник, відповідач) укладено договір №536/B33-2022 (далі - Договір) (а.с. 9-22, т.1).

Відповідно до пункту 1.1. Договору постачальник зобов`язується поставити замовнику якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору (Додаток №1), а замовник - прийняти і оплатити такі товари.

Пунктом 1.2. Договору визначено, що найменування, номенклатура, асортимент, кількість товару зазначена в Додатку №1 до цього договору. Код ДК 021:2015:15130000-8 М`ясопродукти.

Згідно з п.4.1. Договору ціна договору складає: 8 800 000,00грн, без ПДВ.

Пунктом 6.1. Договору передбачено, що дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці замовника, яка вручається під особистий підпис постачальнику (представнику постачальника) або у разі не прибуття вищезазначених осіб, надсилається постачальнику рекомендованим листом із повідомленням про вручення або цінним листом з описом вкладеного, направленим на адресу постачальника, зазначену в розділі 14 Договору. У заявці зазначається найменування товару, місце поставки товару, кількість товару та інша необхідна інформація для поставки товару. У випадку корегування інформації, яка зазначена в заявці, замовник має право здійснити таке корегування засобами зв`язку, з обов`язковим письмовим підтвердженням у подальшому. У разі відсутності письмового підтвердження таке корегування вважається недійсним.

Також, пунктом 6.2. Договору визначено, що передача (приймання-здача) товару здійснюється в пункті відвантаження за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-А та/або в пунктах відвантаження військових частин Національної гвардії України (товароодержувачі), визначених заявкою замовника.

Поставка товару здійснюється постачальником власними силами та засобами (п.6.3. Договору).

Відповідно до пункту 6.7. Договору право власності на товар переходить від постачальника до замовника після прийняття товару на склад замовника, факт чого засвідчується підписами уповноважених на це осіб сторін на відповідній видатковій накладній. Датою прийняття товару замовником (товароодержувачем) вважається дата, вказана уповноваженою особою замовника (товароодержувача) на видатковій накладній.

Підпунктами 7.3.1. та 7.3.2. пункту 7.3. Договору визначено, що постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару в строки та на умовах, передбачених цим Договором, а також забезпечити поставку товару, якість якого відповідає умовам, встановленим цим Договором.

Згідно п.8.1. Договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України, а також іншими чинними нормативно-правовими актами України та цим Договором.

Пунктом 8.3. Договору сторони узгодили між собою, що за порушення строку поставки товару, зазначеного у заявці замовника, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вартості непоставленого товару.

Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до завершення воєнного стану, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та продовженого Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 "Про продовження строку дії воєнного часу в Україні", від 18.04.2022 №259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", від 17.05.2022 №341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" та від 12.08.2022 №573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", а в частині слати за поставлений товар - до повного виконання сторонами узятих на себе зобов`язань. Строк дії Договору може бути продовжений за згодою сторін у разі продовження строку дії воєнного стану в Україні понад період, визначений Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в України", але не довше ніж 31.12.2022 (п.11.1. Договору).

Згідно Додатку №1 до Договору (специфікації) найменування товару (асортимент) - Ковбаса напівкопчена вищого гатунку. Загальна кількість товару, що закупляється - 40 000кг вартістю 8 800 000,00грн (а.с.23, т.1).

У матеріали справи позивачем подано заявки №78/8/2-1698 від 30.09.2022 та №78/8/2-2078 від 07.11.2022 про необхідність поставки товару в загальній кількості 30 000кг і 10 000кг (відповідно) у певні строки та у визначені місця постачання (а.с. 26, 32, т.2).

На виконання договору №536/B33-2022 від 19.09.2022 відповідачем поставлено позивачу наступні партії товару:

- у кількості 1 000кг на загальну суму 220 000,00грн (видаткова накладна №65 від 11.10.2022 (а.с. 27, т.2));

- у кількості 1 000кг на загальну суму 220 000,00грн (видаткова накладна №68 від 11.10.2022 (а.с. 28, т.2));

- у кількості 2 000кг на загальну суму 440 000,00грн (видаткова накладна №63 від 12.10.2022 (а.с. 29, т.2));

- у кількості 2 000кг на загальну суму 440 000,00грн (видаткова накладна №60 від 12.10.2022 (а.с.20, т.2));

- у кількості 2000кг на загальну суму 440 000,00грн (видаткова накладна №64 від 14.10.2022 (а.с.31, т.2));

- у кількості 1 000кг на загальну суму 220 000,00грн (видаткова накладна №201 від 14.11.2022 (а.с. 33, т.2));

- у кількості 1 000кг на загальну суму 220 000,00грн (видаткова накладна №203 від 21.11.2022 (а.с. 34, т.2));

- у кількості 1 000кг на загальну суму 220 000,00грн (видаткова накладна №206 від 17.11.2022 (а.с. 35, т.2)).

Посилаючись на поставку відповідачем товару з порушенням строків, визначених заявками №78/8/2-1698 від 30.09.2022 та №78/8/2-2078 від 07.11.2022, позивач звернувся до суду з позовною вимогою про стягнення з ФОП Ісько А.Й. 16 700,00грн пені.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ч.1 ст.173 Господарського кодексу України (далі - ГК України)). Сторони можуть за взаємною згодою конкретизувати або розширити зміст господарського зобов`язання в процесі його виконання, якщо законом не встановлено інше (ч.3 ст.173 ГК України).

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.175 ГК України).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Суд дійшов висновку, що договір №536/B33-2022 від 19.09.2022 за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить частина 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.

Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною 1 статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Як судом зазначалося вище, п.6.1. договору №536/B33-2022 від 19.09.2022 передбачено, що д а т а та місце п о с т а в к и т о в а р у з а з н а ч а є т ь с я у п и с ь м о в і й з а я в ц і з а м о в н и к а , яка вручається під о с о б и с т и й п і д п и с п о с т а ч а л ь н и к у (представнику постачальника) або у разі не прибуття вищезазначених осіб, надсилається постачальнику рекомендованим листом із повідомленням про вручення або цінним листом з описом вкладеного, направленим на адресу постачальника, зазначену в розділі 14 Договору. У заявці зазначається найменування товару, місце поставки товару, кількість товару та інша необхідна інформація для поставки товару.

Пунктом 8.3. Договору сторони узгодили між собою, що, зокрема, за порушення строку поставки товару, зазначеного у заявці замовника, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення.

Так, позивачем на підтвердження позовних вимог подано заявки №78/8/2-1698 від 30.09.2022 та №78/8/2-2078 від 07.11.2022 (а.с. 26, 32, т.2), в яких, зокрема, зазначено дати відповідних поставок товару. За твердженням останнього вказані заявки підписані особисто відповідачем.

Водночас, згідно висновку експерта Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України №338/23 від 18.09.2023 підписи від імені Ісько Аліни Йосипівни у зазначених вище заявках виконані не нею (а.с. 47-53, т.2).

Таким чином, відсутні докази отримання відповідачем особисто, або уповноваженою ним особою заявок №78/8/2-1698 від 30.09.2022 та №78/8/2-2078 від 07.11.2022.

З огляду на викладене, позивачем не надано достатніх та належних доказів порушення відповідачем строків поставки товару. Відтак, підстави для стягнення пені за порушення строків поставки за вказаними вище заявками відсутні.

Згідно ч.2, 3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 81 ГПК України сторонами доказів.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи докази, які містяться у матеріалах справи, а також норми чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на відмову в задоволенні позову, суд дійшов висновку про покладення витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, на позивача.

Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 2 000,00грн, суд зазначає наступне.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.123 ГПК України).

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою; представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст.16 ГПК України).

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги (ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч.3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Згідно з положеннями статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 2 000,00грн представником відповідача подано копії договору про надання правової (правничої) допомоги №22-Д від 20.06.2023, ордеру серії СВ №1003201 від 21.06.2023 на ім`я Дяковського Олександра Сергійовича; заключної банківської виписки за період з 20.06.2023 по 20.06.2023 (а.с. 92-97, т.1).

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, справа "Баришевський проти України" від 26.02.2015), а також висновки Європейського суду з прав людини, викладені у справах: "East/West Alliance Limited" проти України" від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; "Lavents v. Latvia" від 28.11.2002, за результатом розгляду якої Європейського суду з прав людини вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Правова позиція щодо розумності та співмірності розміру витрат на правову допомогу також відображена у постановах Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 і від 01.08. 2019 у справі №915/237/18.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Отже, враховуючи вищевикладене, а також, характер і рівень складності справи, з огляду на принцип співмірності розміру адвокатських послуг, принцип пропорційності розміру судових витрат до обсягу задоволених позовних вимог, кількість та тривалість судових засідань за участю представника позивача, суд приходить до висновку про покладення на відповідача судових витрат на професійну правову допомогу в сумі 2000,00грн.

Щодо клопотання відповідача №78/6-4448 від 23.11.2023 про зменшення витрат на проведення почеркознавчої експертизи, які підлягають розподілу між сторонами, суд зазначає наступне.

За змістом ст. 98 ГПК предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Експертиза проводиться у судовому засіданні або поза межами суду, якщо це потрібно у зв`язку з характером досліджень, або якщо об`єкт досліджень неможливо доставити до суду, або якщо експертиза проводиться за замовленням учасника справи (ч. 1 ст. 103 ГПК України).

За змістом п.2 ч.3 статті 123 ГПК до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Разом з тим, за змістом ч.6, 7 ст.127 ГПК України у разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

У матеріалах справи міститься висновок експерта Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України №338/23 від 18.09.2023 (а.с. 47-53, т.2). Згідно доданого до висновку акту виконаних послуг від 18.09.2023 вартість здійснених експертом робіт становить 29 824,70грн (а.с. 54, т.2).

Як судом зазначалося вище, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Lavents v. Latvia" від 28.11.2002 (заява №58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

З урахуванням викладеного, склад та розмір судових витрат, зокрема, пов`язаних із проведенням експертизи, входить до предмета доказування у справі. Розмір витрат на підготовку експертного висновку, проведення експертизи, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого судом експерта має бути с п і в м і р н и м зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та п р о п о р ц і й н и м д о п р е д м е т а с п о р у, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.

З огляду на вищевикладене, суд, з врахуванням принципу пропорційності та співмірності щодо предмету спору, рівня складності виконання почеркознавчої експертизи та кількості об`єктів експертного дослідження, вважає обґрунтованим розмір витрат, пов`язаних з проведенням судової експертизи, який підлягає стягненню - 5 000,00грн.

Керуючись статтями 123, 127, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити в задоволенні позову.

2. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи - підприємця Ісько Аліни Йосипівни ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ):

- 2 000,00грн витрат на професійну правничу допомогу;

- 5 000,00грн витрат, пов`язаних з проведенням судової експертизи.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 18.12.23

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - у справу

2 - позивачу на електронну пошту (через електронний кабінет)

3 - ФОП Ісько А. на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_2