РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.12.2023Справа № 910/14227/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянув у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін господарську справу

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гарант і Я"

до Приватного акціонерного товариства "АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ОМЕГА"

про стягнення 5 890,89 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гарант і Я" звернулось із позовом до Приватного акціонерного товариства "АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ОМЕГА" про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації) у сумі 5 890, 89 грн., у зв`язку з ДТП яка сталась 28.11.2022 року.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 12.09.2023 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановив учасникам справи строк для реалізації процесуальних прав.

21.09.2023 позивач подав заяву, в якій зазначив про часткову сплату відповідачем страхового відшкодування в розмірі 3 390,89 грн., просив закрити провадження у справі в цій частині вимог, в іншій частині вимог позов підтримав.

05.10.2023 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував, посилаючись на те, що ним було сплачено страхове відшкодування в розмірі 3 390,89 грн. Також зазначив, що позивачем не було вирахувано з суми страхового відшкодування франшизу у розмірі 2 500 грн. Судові витрати просив покласти на позивача.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

09.12.2021 між позивачем (страховиком) та ТОВ «Солонкаінвестбуд» (страхувальником) був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 976-05-21-03-203, за умовами якого був застрахований автомобіль «Nissan», державний номер НОМЕР_1 .

28.11.2022 у місті Львові сталась ДТП за участю автомобіля Nissan», державний номер НОМЕР_1 та автомобіля «Opel», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Дорожньо-транспортна пригода за взаємною згодою водіїв була оформлена повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколом), згідно якого ОСОБА_2 визнав свою вину у скоєнні ДТП.

Актом огляду транспортного засобу від 09.12.2022 визначено перелік деталей та характер пошкоджень автомобіля «Nissan», державний номер НОМЕР_1 .

Згідно розрахунку суми страхового відшкодування по страховому випадку, страхового акту № 250-23-03-05 від 26.06.2023 розмір страхового відшкодування пошкодженого в ДТП автомобіля «Nissan», державний номер НОМЕР_1 становить 5 890,89 грн.

Матеріалами справи встановлено, що позивач платіжними інструкціями №№ 920, 921 від 29.06.2023 здійснив оплату на користь ТОВ «Галавтосвіт» страхового відшкодування у сумі 5 890,89 грн.

Оскільки цивільно-правову відповідальність водія ОСОБА_1 щодо експлуатації автомобіля Opel», державний номер НОМЕР_2 , станом на момент спірної ДТП була застраховано відповідачем за полісом № 209215373 позивач звернувся в суд з указаним позовом.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. При цьому, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору, і не може перевищувати розміру реальних збитків (втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права). Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Такими законами, зокрема, є норми статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить, що до страховика за договором майнового страхування (позивача у справі) після виплати страхового відшкодування потерпілій особі у межах фактичних витрат, які не можуть перевищувати розміру реальних збитків, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 Цивільного кодексу України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до статті 999 Цивільного кодексу України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

У Законі України "Про страхування" встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 9 частини 1 статті 7 Закону).

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом цього Закону (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Отже, страховик (відповідач) за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Зокрема, правила відшкодування шкоди заподіяної третій особі встановлені статтею 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно пункту 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як встановлено судом, відповідач платіжною інструкцією в національній валюті № 1186 від 14.09.2023 сплатив на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 3 390,89 грн.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки відшкодування у сумі 3 390,89 грн. здійснено після відкриття провадження у справі, тому вимоги в цій частині підлягають закриттю відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України за відсутністю предмета спору.

Решта заявлених вимог у розмірі 2 500 грн. складають суму франшизи, тому відповідно до вимог ст. 16 Закону України "Про страхування" стягненню не підлягають, а в позові в цій частині слід відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 231, 233, 236-240, 250-252 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі № 910/14227/23 в частині стягнення 3 390,89 грн. відшкодування.

2. У позові в іншій частині відмовити.

3. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції в строки та порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак