УХВАЛА

м. Київ

12.12.2023Справа № 910/15178/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., за участю секретаря судового засідання Камнєвої У.Є. розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Метробуд"

до Акціонерного товариства "Київметробуд"

про визнання недійсним акту приймання-передачі обладнання та застосування односторонньої реституції

за участю представників сторін згідно з протоколом судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Метробуд" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства "Київметробуд" про:

- визнання недійсним акту приймання-передачі обладнання від 24.04.2018, підписаного посадовими особами Публічного акціонерного товариства "Київметробуд" та Приватного акціонерного товариства "Метробуд";

- застосувати наслідки недійсності акту приймання-передачі обладнання від 24.04.2018, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Київметробуд" та Приватним акціонерним товариством "Метробуд", шляхом повернення сторін у початковий стан, а саме: визнати право власності Приватного акціонерного товариства "Метробуд" на наступне майно: 1) комплекс wirth тв628н/ерв (00008397); 2) тунелепрох. Компл. Herrenknecht ф6,35 (00008398); 3) навісне обладнання Сasagrande в125 (00008406); 4) навісне обладнання Сasagrande в125 (00008732); 5) холодильная установка ПХУ-50 (00008713); 6) бурова установка УМГБ-1,5 в комплекті (1); 7) бурова установка УМГБ -1,5 в комплекті (2); 8) бетононасос Сifa PC 506-30986 в комплекте co 100м стального бетоновода (00008503); 9) блок-модуль 6м*2,34м (00008568); 10) блок-модуль 6м*2,34м (00008569); 11) водоохлаждающая установка снеск-мате 1000 (gytdv/hfvf3 для 200л бочки, насос king 50:1 686965 (000084); 12) контейнер 20" з полицями і електрообладнанням (00008591); 13) установка "Мюллер" для забивки свай (00008825).

- зобов`язати Публічне акціонерне товариство "Київметробуд" повернути Приватному акціонерному товариству "Метробуд" вищевказане майно.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2023 прийнято позовну заву до розгляду за правилами загального позовного провадження, встановлено строки надання учасниками заяв по суті та призначено дату і час підготовчого засідання.

Відповідачем 20.10.2023 заявлено клопотання про продовження процесуального строку надання відзиву до 29.10.2023 з огляду на необхідність збирання доказів.

Протокольною ухвалою від 31.10.2023 клопотання відповідача задоволене.

Відповідачем 01.11.2023 надано суду відзив, яким заперечено вимоги повністю з огляду на вирішення питання приймання-передачі майна за договором застави Господарським судом Київської області у межах справи №911/1349/20 тощо.

Позивачем 21.11.2023 заявлено клопотання про витребування додаткових доказів, у задоволенні якого судом відмовлено протокольною ухвалою від 21.11.2023.

Позивачем 07.12.2023 (через 37 днів з надання відзиву) заявлено клопотання про продовження процесуального строку надання відповіді на відзив (без надання самої відповіді на відзив) з огляду на наявність в періоді часу з 01.12.2023 до 07.12.2023 двох вихідних днів, що унеможливило за твердженням позивача надання відповіді на відзив протягом встановлених судом 5 днів.

Позивачем 11.12.2023 в системі «Електронний суд» сформовано документ під назвою клопотання/заява, який одночасно є відповіддю на відзив, та яким заявлено вимогу про прийняття його до розгляду в якості відповіді на відзив, при цьому одночасно повернути відповідачу його відзив в порядку частини четвертої статті 170 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини четвертої статті 166 Господарського процесуального кодексу України відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання відповіді на відзив, який дозволить позивачу підготувати свої міркування, аргументи та відповідні докази, іншим учасникам справи - отримати відповідь на відзив завчасно до початку розгляду справи по суті, а відповідачу - надати учасникам справи заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті.

Пунктом 6 ухвали Господарського суду міста Києва від 02.10.2023 встановлено п`ятиденний строк надання відповіді на відзив позивачем, який має обчислюватись з дня отримання відзиву.

Позивачем зареєстровано у підсистемі «Електронний суд» кабінет 01.11.2023. Таким чином, з наданим відповідачем відзивом позивач мав можливість ознайомитись з 01.11.2023 та надати суду відповідь не пізніше 06.11.2023. Наявність вихідних днів у цей проміжок часу ніяким чином не впливає на перебіг встановленого судом процесуального строку у п`ять календарних днів.

Частиною першою статті 118 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

За приписами статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Відповідно, заявлені позивачем 07.12.2023 та 11.12.2023 клопотання вочевидь направлені на безпідставне затягування строків розгляду спору, а не на реалізацію свого процесуального права на надання відповіді на відзив.

За процесуально-правовою вимогою частини четвертої статті 43 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Вчинення стороною процесуальних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи є зловживанням процесуальним правом.

Враховуючи наведене, клопотання відповідача від 07.12.2023 та від 11.12.2023 залишені судом без розгляду на підставі частини третьої статті 43 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною першою статті 177 Господарського процесуального кодексу України одним з завдань підготовчого провадження встановлено остаточне визначення предмета спору характеру спірних правовідносин та позовних вимог.

У даному випадку предметом судового дослідження є позовні вимоги про визнання акту приймання-передачі недійсним та застосування односторонньої реституції.

Акт приймання-передачі за своєю правовою природою може як підтверджувати певні факти та бути документом первинного бухгалтерського обліку, так і мати ознаки правочину, тобто бути спрямованим на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Суд досліджує акт в кожному конкретному випадку та надає йому оцінку в залежності від того, чи підтверджує він волевиявлення сторін, а також чи має він юридичні наслідки, в залежності від чого суд робить висновок щодо того, чи є акт правочином та щодо ефективного способу захисту

Правовідносини сторін, які є предметом даного судового дослідження, виникли на підставі укладеного ними договору №К-16/1 застави рухомого майна від 05.07.2017.

Пункт 1 акту приймання-передачі від 24.04.2018 (дійсність якого заперечується позивачем у межах даного судового розгляду) прямо вказує на відображення у цьому документі дій, які вчинені підписантами відповідно до пунктів 4.1 та 4.3 договору застави №К-16/1.

Відповідно до умови пункту 4.3 договору №К-16/1 від 05.07.2017 даний договір є кінцевим погодженим сторонами документом для оформлення права власності заставодержателя (відповідача у даній справі) на предмет застави у відповідних державних чи інших повноважних органах та внесення у відповідних державних реєстрах змін та/або записів.

Таким чином, оспорений позивачем документ не встановлює по відношенню до його підписантів жодних прав чи обов`язків, а лише фіксує у паперовій формі юридичний факт виконання сторонами договору №К-16/1 від 05.07.2017 своїх зобов`язань.

Відповідно, визнання судом чинним або визнання недійсним акту у даному випадку не може ніяким чином змінити обсяг прав осіб, що його підписали, оскільки цей обсяг прав визначається виключно господарсько-правовим договором застави №К-16/1 від 05.07.2017.

Іншими словами, у даному випадку позивачем оспорено акт приймання-передачі, який за своєю правовою природою є документом первинного бухгалтерського обліку і не має ознак правочину.

Судом враховано, що позивач у даній справі 14.05.2020 звертався до Господарського суду Київської області з позовною заявою до відповідача у даній справі про визнання недійсним договору застави рухомого майна № К-16/1 від 05.07.2017.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.02.2021 прийнято відмову позивача у даній справі від позову та закрито провадження у справі №911/1349/20 за позовом приватного акціонерного товариства «Метробуд» до акціонерного товариства «Київметробуд» про визнання недійсним договору.

Відповідно до статті 191 Господарського процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Частиною третьою статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Враховуючи наведене, Господарський суд міста Києва встановив, що даний позов про визнання недійсним акту приймання-передачі (який не має ознак правочину) та застосування односторонньої реституції поза розумним сумнівом заявлено з метою ухилення від імперативної заборони процесуально-правових приписів частини третьої статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, даний позов поза розумним сумнівом заявлено з метою перегляду судового рішення, що набуло законної сили і є остаточним, у непередбачений процесуальним законом спосіб.

Звернення до суду з даним позовом є прямим порушенням принципу правової (юридичної) визначеності - одного з ключових елементів належної судової процедури в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Право на виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною «права на суд».

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема, подання завідомо безпідставного позову або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частина третя статті 43 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною четвертою статті 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Судом встановлено, що заявлений Приватним акціонерним товариством "Метробуд" позов про визнання недійсним акту приймання-передачі та застосування односторонньої реституції є зловживанням процесуальними правами.

Відповідно до частини другої статті 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Враховуючи наведене, Господарський суд міста Києва залишає позов без розгляду на підставі частини третьої статті 43 та частини другої статті 185 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини дев`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 43, 185, 231, 234 та 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Позов залишити без розгляду.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена у порядку та строки передбачені розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено: 18.12.2023.

Суддя Т.Ю. Кирилюк