РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.11.2023Справа № 910/8479/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Бенчук О.О., розглянув матеріали господарської справи

За позовом ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2

до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

про стягнення коштів

За участю представників учасників процесу:

від позивача-1 Бєлкін Л.М.

від позивача-2 Бєлкін Л.М.

від відповідача Михалевич М.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулись ОСОБА_1 (позивач-1) та ОСОБА_2 (позивач-2) з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (відповідач) про стягнення грошових коштів:

- на користь позивача-1 - 509509,54 грн (з яких 363483,58 грн - частина чистого прибутку, яка підлягає сплаті на акції у кількості 5 130 шт відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2021 рік", 19083,60 грн - 3% річних та 126942,36 грн - втрати від інфляції);

- позивача-2 - 30789,08 грн (з яких 21964,90 грн - частина чистого прибутку, яка підлягає сплаті на акції у кількості 310 шт відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2021 рік", 1153,20 грн - 3% річних та 7670,98 грн втрат від інфляції).

Крім того, позивачі просять покласти на відповідача судові витрати (судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу).

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням корпоративних прав позивачів як акціонерів відповідача, які станом на 01.07.2021 володіли акціями відповідача та мали право на отримання чистого прибутку відповідно до абз. 2 п. 21 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", проте відповідачем не виплачена позивачам частина чистого прибутку.

Ухвалою суду від 06.06.2023 у даній справі відкрито провадження, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання на 03.07.2023, а також встановлено строки для вчинення учасниками справи процесуальних дій.

26.06.2023 відповідачем подано клопотання про залучення до участі у даній справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства "Національний депозитарій України" та Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку.

27.06.2023 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній відхилив позовні вимоги.

Ухвалою суду від 03.07.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про залучення третіх осіб, а також оголошено перерву в підготовчому засіданні до 24.07.2023.

Відмовляючи в клопотанні відповідача про залучення третіх осіб, суд виходив з того, що відповідачем не доведено, що рішення суду у даній справі вплине на права та обов`язки щодо відповідача.

05.07.2023 позивачем подана відповідь на відзив відповідача.

07.07.2023 відповідачем подані заперечення на відповідь на відзив.

21.07.2023 позивачем подано клопотання про проведення судового засідання.

24.07.2023 позивачем подані спростування (передбачуваних) заперечень відповідача.

Ухвалою суду від 24.07.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, продовжено строк проведення підготовчого засідання на 30 днів, а також оголошено перерву в підготовчому засіданні до 24.08.2023.

24.08.2023 відповідачем подано клопотання, в якому повідомлено про неможливість прибуття в підготовче засідання.

Суд протокольною ухвалою поновив строк на подання доказів, доданих до відповіді на відзив, та долучив документи, надані позивачем, до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 24.08.2023 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.09.2023.

07.09.2023 позивачем подано клопотання про долучення документів, а саме врахування правової позиція Верховного Суду у справі № 910/9326/22.

15.09.2023 від позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

Ухвалою суду від 18.09.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, оголошено перерву до 02.10.2023.

02.10.2023 позивачем подані письмові пояснення.

Ухвалою суду від 02.10.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, розгляд справи відкладено на 09.11.2023.

02.11.2023 позивачем подано клопотання про врахування правової позиції Верховного суду у справі № 910/9143/22.

Ухвалою суду від 02.10.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, розгляд справи відкладено на 23.11.2023.

У судовому засіданні 23.11.2023 судом оголошено вступну та резолютивну частину судового рішення.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, оцінюючи правомірність вимог позивача та заперечень відповідача, суд керувався таким.

Відкрите акціонерне товариство "Укpнaфта" засноване відповідно до наказу Державного комітету України по нафті і газу від 23.02.1994 № 57 шляхом перетворення Державного підприємства "Виробниче об`єднання "Укрнафта" у відкрите акціонерне товариство відповідно до Указу Президента України "Про корпоратизацію підприємств" від 15.06.1993 № 210/93. Зазначене товариство є правонаступником Державного підприємства "Виробниче об`єднання "Укрнафта".

Відповідно до рішення загальних зборів акціонерів від 22.03.2011 змінено тип та назву з Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" на Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" (далі - Товариство), організаційно-правовою формою цього товариства є акціонерне товариство за типом - публічне акціонерне товариство.

Відповідно до пункту 3.1 Статуту акціонерами Товариства є юридичні та фізичні особи, що набули право власності на акції відповідно до положень цього Статуту та вимог чинного законодавства України.

Кожною простою акцією Товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи право на: 1) участь в управлінні Товариством; 2) отримання дивідендів; 3) отримання у разі ліквідації Товариства частини його майна або вартості частини майна Товариства; 4) отримання інформації про господарську діяльність Товариства. Акціонери можуть мати інші права, передбачені законодавством України та Статутом Товариства (пункт 3.2 Статуту).

Згідно з пунктом 5.1 Статуту статутний капітал Товариства становить 13 557 127,50 гривень (тринадцять мільйонів п`ятсот п`ятдесят сім тисяч сто двадцять сім гривень п`ятдесят копійок) (далі - Статутний капітал).

Статутний капітал поділено на 54 228 510 (п`ятдесят чотири мільйони двісті двадцять вісім тисяч п`ятсот десять) простих іменних акцій номінальною вартістю 25 копійок (пункт 5.2 Статуту).

У пунктах 6.1 Статуту визначено, що акція Товариства посвідчує корпоративні права акціонера щодо цього Товариства. Акції Товариства можуть купуватися та продаватися на фондовій біржі.

Відповідно до загальнодоступних джерел власником 27114256 акцій відповідача, що дорівнює 50% плюс 1 акція, є Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (частка держави у статутному капіталі якого становить 100%).

Вказані обставини викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Отже, відповідач входить до числа господарських товариств, 50 і більше відсотків акцій (часток) яких знаходяться у статутних капіталах господарських товариств, частка держави яких становить 100%.

Відповідно до виписки про стан рахунку в цінних паперах станом на 01.07.2021 позивач-1 ( ОСОБА_1 ), а також позивач-2 ( ОСОБА_2 ) є акціонерами Публічного акціонерного товариства "Укрнафта",

Згідно з вказаними виписками позивачу-1 належало 5130 шт. акцій, а позивачу-2 - 310 шт. акцій.

18.05.2021 відбулися загальні збори акціонерів Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", що підтверджується протоколом № 31, який долучено до відповіді на відзив.

За результатами цих загальних зборів, зокрема, питання № 13 порядку денного: "Розподіл прибутку і збитків Товариства за підсумками 2020 року. Прийняття рішення яким вирішено, що оскільки Товариством не прийнято рішення про виплату дивідендів до 1 травня 2021 року, дивіденди не нараховувати, прибуток розподілити відповідно до вимог статті 21 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік".

Таким чином, загальні збори акціонерів, до виключної компетенції яких належить розподіл прибутку Товариства, вирішили розподілити прибуток Товариства у спосіб, запропонований Наглядовою радою - відповідно до вимог ст. 21 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік".

Звертаючись до суду з позовом, позивачі посилаються на те, що в силу вимог абз. 2 ст. 21 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" у відповідача виник обов`язок перед акціонерами, у тому числі позивачем-1 та позивачем-2, сплатити частину чистого прибутку відповідно до кількості належних їм акцій.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з ч. 4 ст. 11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції (ч.1 ст. 255 Цивільного кодексу України).

Відповідно до абз. 2 ст. 21 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" господарські товариства, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, та господарські товариства, 50 і більше відсотків акцій (часток) яких належать господарським товариствам, частка держави в яких становить 100 відсотків (крім тих, що визначені частиною першою цієї статті), які не прийняли рішення про нарахування дивідендів до 1 травня року, що настає за звітним, сплачують до державного бюджету та іншим учасникам господарського товариства пропорційно розміру їх акцій (часток) у статутному капіталі господарського товариства частину чистого прибутку в розмірі, визначеному за базовими нормативами відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів, установленими на відповідний рік, але не менше 90 відсотків, до 1 липня року, що настає за звітним.

На суму несвоєчасно сплачених коштів (частини чистого прибутку) до державного бюджету контролюючими органами нараховується пеня, яка сплачується до загального фонду Державного бюджету України з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України від суми недоплати, розрахованої за кожний день прострочення платежу, починаючи з наступного дня після настання строку платежу і по день сплати включно.

Таким чином, вказаним законом передбачено, що господарські товариства, які не прийняли рішення про нарахування дивідендів до 1 травня року, що настає за звітним, сплачують до державного бюджету та іншим учасникам господарського товариства пропорційно розміру їх акцій (часток) у статутному капіталі господарського товариства частину чистого прибутку.

Відповідач не заперечував, що рішення про нарахування дивідендів до 1 травня року, що настає за звітним, не приймалося.

Таким чином, право вимагати сплати частини чистого прибутку мають акціонери (учасники) господарського товариства, які обліковуються в реєстрі акціонерів (учасників) станом на кінець робочого дня 1 липня.

Як зазначалось судом вище, 18.05.2021 загальними зборами акціонерів Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", оформлених протоколом № 31, по питанню № 13 порядку денного прийнято рішення: "Оскільки Товариством не прийнято рішення про виплату дивідендів до 01.05.2021, дивіденди не нараховувати, прибуток розподілити відповідно до вимог ст.21 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік".

Згідно з п. 12 ч. 2 ст. 32 Закону України "Про акціонерні товариства" до виключної компетенції загальних зборів належить розподіл прибутку і збитків товариства з урахуванням вимог, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про акціонерні товариства" загальні збори є вищим органом акціонерного товариства.

Таким чином, суд зазначає, що загальними зборами Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" прийнято рішення про розподілення прибутку відповідно до вимог ст. 21 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік".

Крім того, в рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.09.2021, постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2022 року та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої палати Касаційного адміністративного суду від 19.10.2022 року у справі № 640/18646/21 за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, про визнання протиправною бездіяльності Центрального міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків щодо відмови в поверненні надміру сплачених грошових коштів по податку на прибуток підприємств за 2020 рік у розмірі ,86 грн шляхом їх зарахування в рахунок сплати грошових зобов`язань з частини чистого прибутку за 2020 рік ,00 грн) та дивідендів за 2018 рік (965730186,00 грн), щодо відмови в поверненні (381852502,87 грн) на рахунок ПАТ "Укрнафта" в установі банку, відповідачем самостійно визначено заборгованість перед державою у розмірі ,00 грн.

Таким чином, частка чистого прибутку за 2020 рік, належна до виплати за одну акцію, складає 70,8545 грн з розрахунку (1 921 167 072,00 грн./27 114 256 акцій, що належить НАК "Нафтогаз України" в статутному капіталі ПАТ "Укрнафта").

З огляду на викладене вище позивачі, як акціонери Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", мають право на частину чистого прибутку відповідно до кількості належних йому акцій, а саме: позивач-1 у розмірі 363483,58 грн за 5130 шт. акцій (70,8545 *5130 та позивач-2 у розмірі 21964,90 грн за 310 шт. акцій (70,8545*310).

При цьому, суд зазначає, що відповідач не заперечував проти наданих позивачами розрахунків.

Доказів виплати акціонерам, в інтересах яких діє позивач, частини чистого прибутку до 01.07.2021 матеріали справи не містять.

Посилання відповідача на те, що питання виплати акціонерам частини чистого прибутку не врегульовано законодавством, не може бути підставою для невиконання вимог Закону України та порушення прав позивачів, оскільки, відповідно до ч. 11 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України забороняється відмова у правосудді з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Більше того, порядок виплати акціонерам частини чистого прибутку встановлений рішенням загальних зборів від 18.05.2021, оформленим протоколом № 31 та статтею 21 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік".

Таким чином, порушене корпоративне право позивача підлягає захисту в порядку ст. 14 Європейської Конвенції з прав людини, яка була ратифікована Україною 17.07.1997.

Перевіривши вказані розрахунки, суд зазначає, що розрахунки здійснено правильно, база нарахування є обґрунтованою, при цьому суд зазначає, що відповідачем не надано доказів сплати позивачам грошових коштів позивачу-1 та позивачу-2 відповідно, а також не надано будь-яких інших доказів на підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заявлених в позові сум коштів, у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги у вказаній частині обґрунтованими.

Щодо позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрати, суд зазначає наступне.

Так, позивачем-1 заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних від простроченої суми за період з 01.07.2021 до 01.04.2023 у розмірі 19083,60 грн та втрати від інфляції за період з 01.07.2021 по 01.04.2023 у розмірі 126942,36 грн.

Позивачем-2 заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних за період з 01.07.2021 до 01.04.2023 в розмірі 1153,20 грн та втрат від інфляції за період з 01.07.2021 по 01.04.2023 в розмірі 7670,98 грн.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 Цивільного кодексу України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17.

Отже, в даному випадку, за порушення виконання грошового зобов`язання на відповідача покладається відповідальність відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов`язку, нового додаткового обов`язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат позивача від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення та 3% річних.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, зазначає, що позивачем невірно включено до періоду нарахування 3% річних та втрат від інфляції 01.07.2021, оскільки обов`язок відповідача щодо виплати коштів можна вважати простроченим саме з 02.07.2023, проте вказане не потягло за собою заявлення вимог в більшому розмірі, ніж передбачено законодавством, у зв`язку з чим такі вимоги підлягають задоволенню в заявленому позивачами розмірі.

Аналогічні вимоги, що застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені в постановах Верховного Суду від 30.08.2023 у 910/9326/22, від 24.10.2023 у справі № 910/9143/22.

Поряд з цим, суд зазначає про наступне. Відповідно до ст. 168.1.1 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподаткований дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст.167 цього кодексу.

Згідно зі ст. 168.1.2 Податкового кодексу України податок сплачується (перераховується) до відповідного бюджету під час виплати оподаткованого доходу єдиним платіжним документом.

Таким чином, обов`язок сплачувати податки з виплат чистого прибутку доходу покладається саме на емітента-відповідача.

Тобто саме відповідач, а не акціонер (позивачі), повинен нарахувати виплати, передбачені абз. 2 ст.21 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" пропорційно частці, нарахованій на користь держави, з розрахунку на одну акцію стільки ж, скільки державі, і з нарахованих сум утримувати відповідні податки.

Водночас, на суд не може бути покладено функцій податкового агенту (в частині нарахування податків), суд лише зазначає суму без утримання відповідного податку й інших обов`язкових платежів, про що вказує в резолютивній частині рішення. Натомість суду достатньо зазначити, що присуджені до стягнення суми нараховані без віднімання сум податків.

Схожий за змістом правовий висновок викладений, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.12.2021 у справі № 9901/407/19, постанові Верховного Суду від 18.07.2018 у справі № 359/10023/16-ц.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується порядок і строк виконання рішення.

Суд зазначає, що відповідач, у разі добровільного виконання рішення суду, не очікуючи відкриття виконавчого провадження, може утримати і перерахувати податки і збори з джерел виплати.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, проте з утриманням установлених законодавством сум податків та зборів за виплату чистого прибутку.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, беручи до уваги висновки суду про задоволення позовних вимог, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, пров. Несторівський, буд. 3-5, код 00135390) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) частину чистого прибутку за 2020 рік у розмірі 363483,58 грн, 3% річних в розмірі 19083,60 грн, втрати від інфляції в розмірі 126942,36 грн з утриманням установлених законодавством податків та зборів, а також 7642,64 грн судового збору.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, пров. Несторівський, буд. 3-5, код 00135390) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) частину чистого прибутку за 2020 рік у розмірі 21964,90 грн, 3% річних в розмірі 1153,20 грн, втрати від інфляції в розмірі 7670,98 грн з утриманням установлених законодавством податків та зборів, 2684,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення підписано 14.12.2023.

Суддя О.Г. Удалова