ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"13" грудня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/952/23

Господарський суд Житомирської області у складі судді Сікорської Н.А.,

розглядаючи заяву про забезпечення позову у справі

за позовом: Фізична особа-підприємець Петров Євгеній Леонідович

до Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо - торгова фірма "Мар"ян"

про стягнення 4064016,24 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача:

фізична особа-підприємець Петров Є.Л;

Войтенко В.В. - адвокат, діє на підставі ордеру серія АІ №1426083 від 15.07.2023;

від відповідача:

Кирилюк В.Л. - адвокат, діє на підставі ордеру АМ № 1062097 від 23.08.2023 р.;

Войцешук В.В. - адвокат, діє на підставі ордеру ВК № 1113667 від 13.12.2023 р.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Петров Євгеній Леонідович звернувся до суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгова фірма "Мар`ян" 4064016,24 грн., з яких: 3478601,66 грн. основного боргу, 50886,22 грн. 5% річних, 52051,92 грн. інфляційних, 482476,44 грн. пені.

Ухвалою від 24.07.2023 р. суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

30.11.2023р. від позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ "Виробничо-торгова фірма "Мар`ян", що знаходяться на банківських рахунках в АТ "УкрСиббанк", ІВАN НОМЕР_1 та НОМЕР_2 .

Також, просить накласти арешт на нерухоме майно, що зареєстроване на праві приватної власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгова фірма "Мар`ян", , юридична адреса: 10025, м.Житомир, пров.Телефонний, буд.3., а саме:

- земельну ділянку, площею 35,813 га з кадастровим номером :02:000:0691, цільове призначення - для ведення фермерського господарства, місце розташування: Станишівська сільська рада, Житомирський рн., Житомирська обл.;

- автомобіль марки ГАЗ 2705, 2002 року випуску, об`єм двигуна 2890, номерний знак НОМЕР_3 , дата державної реєстрації 05.01.2006 року;

- автомобіль марки ГАЗ 3302014, 2006 року випуску, об`єм двигуна 2285, номерний знак НОМЕР_4 , дата державної реєстрації 26.10.2006 року,

- автомобіль марки ГАЗ 3302, 2008 року випуску, об`єм двигуна 2300, номерний знак НОМЕР_5 , дата державної реєстрації 27.08.2009 року;

- трактор марки КІОТІ ЕХ40ССR, 2012 р.в., заводський номер НОМЕР_6 ;

- причіп тракторний марки ПТС-2,5У, 2018р.в., заводський номер НОМЕР_7 .

Заява мотивована тим, що відповідач здійснює дії з відчуження свого майна, зокрема, за липень-вересень 2023р. було відчужено три транспортні засоби та дві одиниці сільськогосподарської техніки. Останні були зняті з реєстрації під час виконавчого провадження з виконання ухвали суду про забезпечення позову від 22.09.2023р.

Посилаючись на наявність майнового спору між сторонами, значний розмір позовних вимог, невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, відчуження відповідачем власного майна та його намагання затягнути розгляд вказаної судової справи з метою подальшої реалізації залишку власних активів, позивач вказує про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Ухвалою суду від 06.12.2023р. прийнято заяву Фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича про вжиття заходів забезпечення позову до розгляду в судовому засіданні з викликом сторін, розгляд заяви призначено на 13 грудня 2023р.

Зазначеною ухвалою вказано відповідачу про необхідність надати суду: відомості про активні банківські рахунки товариства та суми коштів, які на них обліковуються; письмові пояснення щодо банківських рахунків в АТ "УкрСиббанк", ІВАN НОМЕР_1 та НОМЕР_2 ; письмові пояснення щодо обставин, викладених заявником у заяві про забезпечення позову; письмові пояснення щодо причин продажу автомобільної техніки та вказати рахунки, на які перераховано кошти від продажу автомобілів; письмові пояснення щодо зняття з реєстрації сільськогосподарської техніки у вересні 2023р.; надати перелік рухомого та нерухомого майна, яке перебуває на балансі товариства.

13.12.2023р. від відповідача надійшли письмові пояснення на заяву про забезпечення позову, з доданими до нього: довідкою директора товариства про активні банківські рахунки ТОВ "ВТФ "Мар`ян" та пояснення щодо зняття з реєстрації сільськогосподарської техніки та щодо причин продажу автомобільної техніки, перелік майна, що перебуває на балансі.

В поясненнях на заяву про забезпечення позову відповідач вказує, що позивач не довів, що відчуження автомобілів було здійснено після відкриття провадження у справі та умисність таких дій, з метою уникнення відповідальності за порушення зобов`язань перед позивачем.

Зазначає, що заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, не є співмірними із заявленими позовними вимогами, а вжиття таких заходів може блокувати господарську діяльність відповідача.

Відповідач вказує, що постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.11.2023р. було скасовано ухвалу суду першої інстанції від 22.09.2023р. про вжиття аналогічних заходів забезпечення позову, тобто позивач вдруге просить забезпечити позов, вказуючи одні і ті ж підстави та обставини, які були предметом розгляду Північно-західного апеляційного господарського суду.

Зазначає, що позивачем не було запропоновано зустрічне забезпечення.

Дослідивши доводи заяви про вжиття заходів забезпечення позову та заперечення відповідача, суд дійшов наступних висновків.

Положеннями частини першої статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист (поновлення) порушених чи оспорюваних прав (інтересів) позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Згідно з пунктами 1, 3 частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду тощо.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії тощо.

Співмірність, зокрема, передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Подібна правова позиція висловлена, зокрема, у Постанові Верховного Суду від 13.01.2020р. по справі №922/2163/17, від 03.04.2020 у справі № 904/4511/19.

На підтвердження доводів заяви про забезпечення позову позивачем до суду подано відповіді Головного сервісного центру МВС в Київській області від 07.07.2023р. №31/10/3247-655, від 22.07.2023р. №31/10/3247-714, згідно яких за ТОВ "Виробничо-торгова фірма "Мар`ян" станом на 06.07.2023р. та 22.07.2023р. було зареєстровано 6 транспортних засобів.

Згідно листа Головного сервісного центру МВС в Київській області від 19.09.2023р. №31/10/3247-876 за ТОВ "Виробничо-торгова фірма "Мар`ян" станом на 19.09.2023р. зареєстровано 3 транспортних засоби.

Відповідно до інформації Головного управління Держпродспоживслужби в Житомирській області від 03.10.2023р., наданої на запит приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області в рамках примусового виконання ухвали господарського суду Житомирської області від 25.09.2023р. у справі №906952/23 про арешт грошових коштів та майна боржника, станом на 25.09.2023р. за ТОВ "Виробничо-торгова фірма "Мар`ян" зареєстровано 2 одиниці сільськогосподарської техніки та іншої спеціальної техніки, інші дві одиниці знято з реєстрації 07.09.2023р. за заявою власника.

З метою встановлення причин продажу транспортних засобів та сільськогосподарської техніки та відомостей про рахунки, на які перераховано кошти, а також наявності на балансі товариства іншого рухомого та нерухомого майно, його місцезнаходження, вартості, судом було витребувано у відповідача письмові пояснення та відповідні докази.

В письмових поясненнях від 13.12.2023р. відповідач вказує, що продаж транспортних засобів ним здійснено, у зв`язку з необхідністю погашення податкової заборгованості, заборгованості з заробітної плати працівників підприємства, заборгованості за комунальні послуги. Кошти від продажу надійшли на рахунок товариства в АТ "УкрСиббанк", ІВАN НОМЕР_1 .

Продаж транспортних засобів був здійснений в серпні-вересні 2023р., однак доказів зарахування, отриманих від реалізації майна коштів на вищевказаний банківський рахунок, розміру отриманих коштів та направлення їх в подальшому на погашення податкової та комунальної заборгованості та заборгованості по заробітній платі відповідач суду не надав.

Суд звертає увагу, що відповідач не виконано вимогу суду щодо надання інформації про суми коштів, які обліковуються на банківських рахунках товариства.

Щодо наданого відповідачем на вимогу суду переліку майна, яке перебуває на балансі ТОВ "ВТФ "Мар`ян", суд зазначає, що належними доказами, які підтверджують наявність майна на балансі можуть бути електронні відомості з бухгалтерських програм, інвентаризаційна відомість тощо.

Водночас, відповідачем було надано завірений підписом директора перелік, в якому вказано лише земельну ділянку та транспортні засоби, на які просить накласти арешт позивач.

Судом було надано відповідачу можливість спростувати доводи заяви про забезпечення позову, навівши свої заперечення, які підтвердити доказами, однак відповідач належним чином не скористався своїм правом, доводи позивача не спростував, власні заперечення не підтвердив доказами.

Здійснивши оцінку доводів позивача та заперечень відповідача, суд враховує, що предметом даного позову є вимога ФОП Петрова Євгенія Леонідовича про стягнення з ТОВ "Виробничо-торгова фірма "Мар`ян" грошових коштів в загальній сумі 4064016,24 грн., що є значною сумою.

Наданими позивачем доказами підтверджується, та не заперечується відповідачем, що відповідач відчужив належне йому майно (3 транспортних засоби, 2 одиниці сільськогосподарської техніки).

За твердженнями відповідача, продаж автомобільної та іншої техніки ним здійснено з метою погашення існуючої перед державним бюджетом, працівниками підприємства та комунальними службами, що викликає у суду сумніви у платоспроможності товариства та можливості виконати рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Також суд бере до уваги, що майно, на яке позивач просить накласти арешт, за даними відповідача, які відображені в Переліку майна, завіреному підписом директора, є єдиним майном товариства.

У постанові від 20 травня 2020 року у справі № 922/1903/18 Верховний Суд зазначив, що особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватись від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів.

Виконання в майбутньому судового рішення у цій справі, у випадку задоволення позовних вимог, безпосередньо залежатиме від тієї обставини, чи будуть наявними у відповідача грошові кошти у достатньому розмірі або майно для задоволення вимог кредитора.

За своєю суттю арешт майна - це тимчасовий захід, який має наслідком накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження та який триває до визначення подальшої долі відповідного майна. При вжитті такого заходу власник майна не обмежується у правах володіння та користування своїм майном, та не позбавляється їх.

Накладення арешту на майно не завдасть збитків відповідачу, не позбавить його конституційних прав на володіння та користування вказаним майном, здійснення господарської діяльності, отримання доходів, сплату податків тощо, а лише тимчасово обмежить право відповідача реалізувати вказане майно третім особам.

Аналогічні висновки щодо застосування приписів статті 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 15.10.2020 у справі №915/373/20, від 03.12.2021 у справі № 910/4777/21, від 08.10.2020 у справі №465/4985/18, від 15.06.2021 у справі № 757/48375/20.

З огляду на викладене, суд вбачає наявність зв`язку між заявленими позивачем заходом забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти, рухоме майно та земельну ділянку відповідача і предметом спору, співмірність та адекватність заходів із позовними вимогами, а також враховує, що вжиття відповідних заходів не впливатиме на господарську діяльність відповідача.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 15.01.2019 р. у справі №915/870/18, від 05.09.2019р. у справі №911/527/19, арешт може бути накладено на грошові кошти боржника в межах суми, про стягнення якої подано позов.

В той же час, позивач просить накласти арешт на грошові кошти в межах суми 1000000,00 грн., що є його правом, оскільки зазначена сума не перевищує максимально дозволений розмір коштів, на які можливо накласти арешт (суму позовних вимог).

Суд зазначає, що можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є додатковою гарантією для позивача того, що рішення суду, у разі задоволення позову, буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог.

Даний правовий висновок про те, що у справах, де предметом спору є стягнення грошових коштів, накладення арешту на нерухоме майно є належним видом забезпечення позову, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 07.08.2023р. у справі №922/875/23.

Враховуючи, що відповідачем не надано на вимогу суду інформації щодо сум наявних на банківських рахунках товариства коштів та за умови неможливості встановити достатність чи недостатність їх для задоволення позовних вимог у випадку задоволення позовних вимог, суд вважає доцільним накласти арешт на належне відповідачу майно.

При цьому, відповідно до правової позиції, яка викладена у постановах Верховного Суду від 19.02.2019 у справі №911/1695/18, від 07.08.2023р. у справі №922/875/23, обов`язкового з`ясування при вжитті заходів забезпечення позову вартості майна, на яке судом накладається арешт, процесуальним законом не передбачено.

За таких обставин, накладення арешту на майно ТОВ "ВТФ "Мар`ян", згідно переліку заяви про забезпечення позову, без встановлення його вартості, не суперечить вимогам процесуального законодавства, зокрема, щодо адекватності та співмірності відповідного заходу забезпечення відносно вимог позову.

Щодо заперечень відповідача про те, що доводи позивача про необхідність забезпечення позову були досліджені Північно-західним апеляційним господарським судом у постанові від 29.11.2023р., якою було скасовано ухвалу суду від 22.09.2023р. про вжиття аналогічних заходів забезпечення позову, суд зазначає, що нормами ГПК України не обмежено кількість звернень із заявою про забезпечення позову. Окрім того, заява про забезпечення позову від 30.11.2023р. обгрунтована, зокрема, доводами та доказами, які не були предметом дослідження при розгляді заяви про забезпечення позову від 19.09.2023р.

Посилання відповідача на незазначення позивачем зустрічного забезпечення не приймається судом до уваги, оскільки частиною 1 статті 141 ГПК України передбачено право суду, а не обов`язок вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпе-ченням позову (зустрічне забезпечення).

Розгляд судом першої інстанції заяви про забезпечення позову, яка не містить конкретних пропозицій щодо зустрічного забезпечення не є порушенням вимог ст.141 ГПК України та не свідчить про допущення судом істотних процесуальних порушень, достатніх для скасування судового рішення, яким вжито відповідні заходи забезпечення позову, оскільки з метою захисту своїх прав Відповідач не позбавлений можливості звернутися з клопотанням про зустрічне забезпечення.

Наведена позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у поста-новах від 18.07.2018 у справі №916/2851/17, від 26.11.2018 у справі №904/2925/18, від 17.12.2018 у справі №914/970/18, від 18.06.2019 у справі №904/661/19, від 24.06.2019 у справі №916/2933/18, від 10.10.2019 у справі №916/1572/19, від 16.12.2021 у справі №911/1658/21, від 23.12.2021 у справі №927/762/21.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту", кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Приймаючи до уваги, що обраний позивачем захід до забезпечення позову відповідає предмету позовних вимог і може забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, суд дійшов до висновку про обґрунтованість поданої заяви та задовольняє її в повному обсязі.

Керуючись статтями 136, 137, 139, 140, 233-235 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгова фірма "Мар`ян", , юридична адреса: 10025, м.Житомир, пров.Телефонний, буд.3., що знаходяться на банківських рахунках в АТ "УкрСиббанк", ІВАN НОМЕР_1 та НОМЕР_2 в межах суми 1000000,00 грн.

2. Накласти арешт на нерухоме майно, що зареєстроване на праві приватної власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгова фірма "Мар`ян", , юридична адреса: 10025, м.Житомир, пров.Телефонний, буд.3., а саме:

- земельну ділянку, площею 35,8513 га з кадастровим номером :02:000:0691, цільове призначення - для ведення фермерського господарства, місце розташування: Станишівська сільська рада, Житомирський рн., Житомирська обл.;

3. Накласти арешт на майно, що зареєстроване на праві приватної власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгова фірма "Мар`ян", , юридична адреса: 10025, м.Житомир, пров.Телефонний, буд.3., а саме:

- автомобіль марки ГАЗ 2705, 2002 року випуску, об`єм двигуна 2890, номерний знак НОМЕР_3 , дата державної реєстрації 05.01.2006 року;

- автомобіль марки ГАЗ 3302014, 2006 року випуску, об`єм двигуна 2285, номерний знак НОМЕР_4 , дата державної реєстрації 26.10.2006 року,

- автомобіль марки ГАЗ 3302, 2008 року випуску, об`єм двигуна 2300, номерний знак НОМЕР_5 , дата державної реєстрації 27.08.2009 року;

- мінітрактор марки КІОТІ ЕХ40ССR, 2012 р.в., заводський номер НОМЕР_6 ;

- причіп тракторний марки ПТС-2,5У, 2018р.в., заводський номер НОМЕР_7 .

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" для виконання судових рішень.

Стягувач: Фізична особа-підприємець Петров Євгеній Леонідович ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 ).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгова фірма "Мар`ян" (10025, м.Житомир, пров.Телефонний, буд.3, ).

Строк пред`явлення ухвали до виконання протягом трьох років.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали виготовлено: 15.12.2023 р.

Суддя Сікорська Н.А.

1 - в справу

2 - позивачу (оригінал)

- відповідачу (кабінет в Ел. суді)