ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2023 р. Справа№ 910/12264/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Демидової А.М.

Євсікова О.О.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги

Державної служби України з безпеки на транспорті

на рішення господарського суду міста Києва від 19.05.2023 (повний текст рішення складено та підписано 19.05.2023)

у справі № 910/12264/22 (суддя Літвінова М.Є.)

за позовом Вінницького обласного центру зайнятості

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про стягнення 19 367,95 грн

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

В листопаді 2022 року Вінницький обласний центр зайнятості звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про стягнення 19 367,95 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем виплачено громадянину ОСОБА_1 19 367, 95 грн допомоги по безробіттю, яка підлягає відшкодуванню відповідачем на підставі частини четвертої статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" як сума виплаченого забезпечення та вартість наданих соціальних послуг безробітному, у зв`язку з поновленням його на роботі за рішенням суду.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням господарського суду міста Києва від 19.05.2023 у справі №910/12264/22 позов задоволено повністю та стягнуто з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь Вінницького обласного центру зайнятості грошові кошти: виплаченої допомоги по безробіттю - 19 367 грн 95 коп. та судового збору - 2 481 грн 00 коп.

Врахувавши факт незаконності звільнення громадянина ОСОБА_1 із займаної посади та поновлення останнього на посаді за судовим рішенням, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача, як роботодавця, грошових коштів у розмірі 19 367,95 грн, котрі були виплачені позивачем громадянину ОСОБА_1 за період незаконного звільнення, як допомога по безробіттю, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Короткий зміст апеляційної скарги, її доводів та заперечень на неї.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду міста Києва від 19.05.2023 у справі № 910/12264/22, Державна служба України з безпеки на транспорті звернулася до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального права та процесуального права (ст.ст. 17, 34, 35, 43 Закону України "Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття", ст. 235 КЗпП України, ст.ст. 7, 23, 48 БК України, ст. 19 Конституції України) ухвалити нове рішення, яким позов в позові відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована посиланням на те, що стягнення з Державної служби України з безпеки на транспорті виплаченої громадянину ОСОБА_1 допомоги по безробіттю у розмірі 19 267, 95 грн є подвійним стягненням коштів за рахунок асигнувань Укртрансбезпеки, фінансування видатків забезпечується коштами Державного бюджету України, що призводить до порушення положень Бюджетного кодексу України, зокрема, ст. 48, оскільки станом на березень 2022 року ним уже було виплачено гр. ОСОБА_1 суму середнього заробітку у розмірі 30 291,20 грн.

Позивач подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а судове рішення - без змін, посилаючись на те, що оскільки громадянина ОСОБА_1 було поновлено на роботі за рішенням суду, відповідач зобов`язаний відшкодувати службі зайнятості отримане вказаним громадянином матеріальне забезпечення у вигляді допомоги по безробіттю.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.08.2023 (колегія суддів: Ходаківська І.П. - головуюча, судді Демидова А.М., Владимиренко С.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення господарського суду міста Києва від 19.05.2023 у справі №910/12264/22. Розгляд апеляційної скарги Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення господарського суду міста Києва від 19.05.2023 у справі №910/12264/22 постановлено здійснювати у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

У зв`язку з перебуванням судді Владимиренко С.В. у відпустці за розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/4275/23 від 18.10.2023 був призначений та проведений повторний автоматизований розподіл судової справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2023 справу передано на розгляд колегії суддів: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді: Демидова А.М., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2023 справу прийнято до провадження визначеним складом суду.

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.

Як встановлено судом першої та перевірено судом апеляційної інстанції, наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 12.03.2021 № 368-К громадянин ОСОБА_1 було звільнено з посади головного спеціаліста відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

У зв`язку з цим, громадянин ОСОБА_1 звернувся до Жмеринської міськрайонної філії Вінницького обласного центру з відповідною заявою, за результатами розгляду якої 05.04.2021 йому надано статус безробітного, призначено і розпочато виплату допомоги по безробіттю у встановленому чинним законодавством розмірі.

З 18.10.2021 йому було скорочено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з невідвідуванням безробітним без поважних причин Жмеринської міськрайонної філії Вінницького обласного центру зайнятості у визначений і погоджений з ним день і час.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16.08.2021 у справі № 120/3712/21-а адміністративний позов громадянина ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби України з безпеки на транспорті від 12.03.2021 № 368-К та поновлено громадянина ОСОБА_1 у Державній службі України з безпеки на транспорті на посаді рівнозначній тій, яку він обіймав до звільнення з 20.03.2021. Цим же рішенням з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь громадянина ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.03.2021 по 16.08.2021 у розмірі 38 242,64 грн з вирахуванням при виплаті встановлених законом податків та зборів. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

21.10.2021 громадянин ОСОБА_1 повідомив Жмеринську міськрайонну філію Вінницького обласного центру зайнятості про наведене вище рішення суду, у зв`язку з чим з 21.10.2021 йому припинено реєстрацію та виплату допомоги по безробіттю.

Звертаючись до господарського суду, позивач послався на те, що за період перебування громадянина ОСОБА_1 на обліку в службі зайнятості з 05.04.2021 по 21.10.2021 в статусі зареєстрованого безробітного йому була виплачена допомогу по безробіттю в сумі 19 367, 95 грн, які він просив стягнути з відповідача, як з роботодавця, на підставі ч. 4 ст. 35 "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути, зокрема, особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою (у тому числі поданою засобами електронної ідентифікації) у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Згідно з п. 3 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 № 792, реєстрація безробітних, які звертаються за сприянням у працевлаштуванні, проводиться центром зайнятості незалежно від зареєстрованого місця проживання чи перебування. Обробка персональних даних осіб, які шукають роботу, здійснюється центром зайнятості відповідно до закону.

За положеннями п. 22 Порядку № 792 рішення про надання статусу безробітного чи відмову у наданні такого статусу приймається центром зайнятості не пізніше сьомого календарного дня з дня подання особою, яка шукає роботу, заяви про надання статусу безробітного.

Статтею 44 Закону України «Про зайнятість населення» встановлено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" застраховані особи мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття, визначено види забезпечення, зокрема, допомогу по безробіттю.

Допомога по безробіттю здійснюється за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Фонд).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

За положеннями п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Пунктом 30 Порядку № 792 встановлено, що центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного, зокрема, з дня видання відповідно до законодавства працю наказу (розпорядження) про поновлення зареєстрованого безробітного на роботі.

В силу приписів ч. 1 ст. 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" Фонд має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Згідно з ч. 4 ст. 35 Закону "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що роботодавці - це підприємства установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунку із застрахованими особами.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16.08.2021 у справі № 120/3712/21-а адміністративний позов громадянина ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби України з безпеки на транспорті від 12.03.2021 № 368-К та поновлено ОСОБА_1 у Державній службі України з безпеки на транспорті на посаді рівнозначній тій, яку він обіймав до звільнення з 20.03.2021. Цим же рішенням з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь громадянина ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.03.2021 по 16.08.2021 у розмірі 38 242,64 грн з вирахуванням при виплаті встановлених законом податків та зборів.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2022 рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16.08.2021 скасоване в частині поновлення ОСОБА_1 у Державній службі України з безпеки на транспорті на посаді рівнозначній тій, яку він обіймав до звільнення, з 20.03.2021 та прийнято в цій частину нову постанову, якою позов задоволено частково: поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Уктрансбезпеки у Вінницькій області з 20.03.2021, в решті позову в цій частині відмовлено; в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 27.06.2023 касаційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задоволено частково; постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2022 року у справі №120/3712/21-а змінено та виключено з її мотивувальної частини застосування до спірних правовідносин положення статті 40 КЗпП України; в іншій частині постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2022 року та рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року у справі №120/3712/21-а залишено без змін.

В силу ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже з урахуванням зазначеного вище і тієї обставини, що ОСОБА_1 було поновлено на посаді на підставі судового рішення, суд першої інстанції у справі, що переглядається, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача, як роботодавця, виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю у розмірі 19 367,95 грн, за період незаконного звільнення.

Щодо посилання скаржника на те, що стягнення з нього допомоги по безробіттю є подвійним стягненням коштів, оскільки станом на березень 2022 року ним уже було виплачено ОСОБА_1 суму середнього заробітку у розмірі 30 291,20 грн апеляційний господарський суд зважає на те, що зазначені стягнення мають різну правову природу і, як вірно враховано місцевим господарським судом, обов`язок з відшкодування ним позивачу спірної суми допомоги по безробіттю, прямо встановлений 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", у той час як обов`язок відповідача щодо виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу виникає на підставі ст. 235 КЗпП України.

Місцевим судом було повно та всебічно досліджено усі докази, які мають значення для правильного вирішення справи, надано належну оцінку позиціям сторін та наданим доказам, та ухвалене законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає нормам матеріального та процесуального права.

ЄСПЛ у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів з огляду на викладене зазначає, що надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вказаних висновків.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до вимог статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно пункту 1 частини першої статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, встановивши, що відповідні доводи щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати по сплаті судового збору за її подання до суду, в порядку статті 129 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 19.05.2023 у справі №910/12264/22 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді А.М. Демидова

О.О. Євсіков