ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.12.2023р. Справа №905/1314/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», м.Київ

до відповідача Фізичної особи-підприємця Чиркова Артема Анатолійовича, м.Селидове

про стягнення заборгованості в загальному розмірі 81284,54 грн., з яких: 38890,58 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту, 42393,96 грн. сума прострочених платежів по процентах

Суддя Левшина Г.В.

за участю секретаря судового засідання Ревенко Д.С.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

1. Стислий зміст позовних вимог:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», м.Київ, позивач, звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Фізичної особи-підприємця Чиркова Артема Анатолійовича, м.Селидове, про стягнення заборгованості в загальному розмірі 81284,54 грн., з яких: 38890,58 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту, 42393,96 грн. сума прострочених платежів по процентах.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача взятих на себе зобов`язань за Договором про надання кредиту №279143-КС-004 від 13.07.2021р. в частині повного та своєчасного повернення кредитних коштів і сплати процентів.

Окрім того, у тексті позовної заяви позивач, в порядку статті 81 ГПК України, заявив клопотання про витребування в АТ КБ «Приватбанк» інформації, що містить банківську таємницю, а саме:

- чи випускалася банківська картка № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 );

- інформацію про руху коштів (виписку) по банківській картці № НОМЕР_1 за період з 13.07.2021 року по 19.06.2023 року включно.

2. Стислий зміст правової позиції відповідача:

27.10.2023р. на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого останній заперечує укладення Договору про надання кредиту №279143-КС-004 від 13.07.2021р. Відповідач акцентує увагу суду на тому, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що саме відповідач був зареєстрований в інформаційно-телекомунікаційній системі та подав заявку на отримання кредиту, не підтверджено отримання саме відповідачем логіну та паролю в системі, а також, що останній був ознайомлений з усіма істотними умовами договору, та не надано доказів щодо зарахування коштів на платіжну картку, яка належить саме відповідачу. Окрім того, на думку ФОП Чиркова А.А., надані разом із позовною заявою додатки не були засвідчені належним чином, що свідчить про недопустимість наданих позивачем доказів.

3. Щодо порядку господарського судочинства під час розгляду справи судом:

Згідно з ухвалою суду від 04.10.2023р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1314/23; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін; судове засідання призначено на 22.11.2023 року об 11:20 год.; встановлено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив; попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи; явку сторін у судове засідання визнано не обов`язковою.

19.10.2023р. через підсистему Електронний суд від Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача.

31.10.2023 через підсистему Електронний суд від позивача надійшла відповідь на відзив, за змістом якої останній заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві, вважає їх недостовірними та такими, що створюють штучні підставі для ухилення відповідача від повернення коштів за договором. Окрім того, позивач надав суду клопотання про долучення доказів по справі.

У судове засідання 22.11.2023р. сторони не з`явились.

Ухвалою суду від 22.11.2023р. відкладено розгляд справи на 18.12.2023 року о 13:30 год.; зобов`язано позивача до дати судового засідання надати суду належним чином засвідчені копії розпоряджень, виданих Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Елаєнс» про перерахування спірних кредитних коштів на рахунок відповідача, а також належні докази часткової оплати відповідачем заборгованості саме за договором №279143-КС-004 від 13.07.2021р. в сумі 21990,00 грн.

27.11.2023р. через підсистему Електронний суд від позивача надійшли додаткові пояснення по суті справи, до яких було додано витребувані судом документи.

У судове засідання 18.12.2023р. сторони не з`явились; про дату, час та місце розгляду справи повідомлені ухвалою суду від 22.11.2023р., яку 23.11.2023р. доставлено до Електронних кабінетів ЄСІТС сторін, що підтверджується наявними у матеріалах справи довідками.

Розглянувши в судовому засіданні 18.12.2023р., клопотання позивача про витребування доказів , керуючись ст. ст. 2, 7, 11, 13, 14, ч.ч. 2,3 ст. 80, ч.ч. 1,2 ст. 81, ч.2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд відмовляє у задоволенні останнього, зважаючи на наступне.

Частиною 2 статті 60 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що банківською таємницею, зокрема, є: відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; фінансово-економічний стан клієнтів.

Пункт 1 частини 1 статті 62 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначає, що інформація щодо юридичних та фізичних осіб, що становить банківську таємницю, розкривається банками на запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи. Інформація щодо рахунку умовного зберігання (ескроу) та операцій за ним розкривається також на письмовий запит бенефіціара. Інформація про залишок коштів на банківському рахунку, майнові права на кошти на якому є предметом обтяження, операції за ним, обтяження, щодо яких до банку надійшли повідомлення, у тому числі взяті банком на облік, інші обмеження права розпоряджання рахунком розкривається також на письмовий запит обтяжувача, якщо право обтяжувача на отримання відповідної інформації передбачено правочином, на підставі якого виникає таке обтяження.

Частиною 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно п.2 ч.2 ст.81 Господарського процесуального кодексу України позивачем у його клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Разом з тим, частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Розглянувши подане позивачем клопотання про витребування інформації, що містить банківську таємницю суд вбачає, що клопотання не відповідає приписам Господарського процесуального кодексу України в частині визначення обставин, які може підтвердити цей доказ, або аргументів, які він може спростувати у відповідності до пункту 2 частини 2 статті 81 Господарського процесуального кодексу України та яке саме значення має даний доказ для об`єктивного розгляду справи.

При цьому також слід брати до уваги, що в даному випадку витребуваними доказами є інформація, що містить банківську таємницю, яка, в свою чергу, має певний статус, і розповсюдження такої інформації може бути лише у виключних випадках, передбачених положеннями статті 62 Закону України "Про банки і банківську діяльність".

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №10 від 30.09.2011р. "Про судову практику в цивільних справах про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб" передбачено, що банківська таємниця за своїм правовим режимом відноситься до таємної інформації з обмеженим доступом, розголошення якої може завдати шкоди особі, суспільству й державі. У зв`язку із цим, така інформація суворо оберігається законодавством України. На суд покладено обов`язок у кожному конкретному випадку оцінити нагальну потребу в розкритті такої інформації.

Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає наявності правових та фактичних підстав для задоволення відповідного клопотання, оскільки вимога закону щодо обґрунтування та доведення фактів важливості відомостей, про наявні рахунки боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках, для розгляду конкретної справи ставиться виключно до заявника.

4. Встановлені судом обставини справи:

13.07.2021р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі - кредитодавець) та Фізичною особою-підприємцем Чирков Артем Анатолійович (далі - позичальник) укладено договір про надання кредиту (електронна форма) №279143-КС-004, відповідно до п. 1 якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 40000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям (далі - договір).

У п.1 договору також обумовлено: строк кредиту складає 24 тижні; процентна ставка в день 0,86513750 (фіксована); комісія за надання кредиту 6000,00 грн.; загальний розмір кредиту 40000,00 грн.; термін дії договору до 28.12.2021р.; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 87960,00 грн.

Згідно п.2 договору протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявний на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

Пунктом 3 договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.

Позичальник підтверджує, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та відповідно, укладає договір (п.5 договору).

Відповідно до п.8 договору, підписанням цього договору позичальник підтверджує, що до укладення договору отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено законодавством України, зокрема, передбаченому ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Пунктом 10 договору закріплено, що інші умови цього правочину регулюються правилами, які є невід`ємною частиною договору. Усі неврегульовані договором правовідносини сторін регулюються законодавством України.

У Правилах про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (затверджених наказом директора ТОВ «Бізнес Позика» від 12.03.2021р. №07-ОД) (надалі - правила) визначено загальні положення та терміни, що використовуються при укладенні договору про надання коштів у кредит (розділ 1), зазначено про інформаційне забезпечення договору та дії, що передують його укладенню (розділ 2), визначено порядок укладення договору (розділ 3), права та обов`язки сторін договору (розділ 4), порядок нарахування процентів, комісії, черговість погашення вимог та повернення кредиту (розділ 5), відповідальність сторін (розділ 7) та інші умови.

Договір про надання кредиту (додаткова угода), укладений в порядку визначеному Законом України «Про електронну комерцію», вважаються таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору (додаткової угоди), укладеного у письмовій формі (п.3.1.6 правил).

Відповідно до п.3.1.7 правил укладаючи договір, кредитодавець та позичальник визнають усі документи (в тому числі договір про надання кредиту), підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, еквівалентними за значенням (з точки зору правових наслідків) документам у письмовій формі, підписаним власноруч, що повністю відповідає положенням ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Сторони підтверджують, що договір, додаткова угода, укладені в електронній формі, мають таку саму юридичну силу для сторін, як і документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі.

Підпунктом 4.2.2.2 п.4.2.2 правил на позичальника покладено обов`язок повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором про надання кредиту до закінчення терміну дії договору, що кореспондує праву кредитодавця, наведеному у пункті 4.3.3, вимагати від позичальника повернення суми кредиту, сплати комісії та комісії за зміну умов договору, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафу) у разі її нарахування та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених договором.

Укладаючи договір (додаткову угоду), позичальник підтверджує, що вказаний ним (з метою отримання кредиту) поточний (картковий) рахунок належить саме йому і треті особи не мають до нього доступу (п.4.4.4 договору).

У розділі 5 правил визначається порядок нарахування процентів, комісії, черговість погашення вимог та повернення кредиту: п.5.1 обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов договору. Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику протягом всього строку кредитування; п.5.2 нарахування комісії здійснюється в момент укладення договору. Порядок та розмір оплат комісії визначено графіком платежів; п.5.4 заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок кредитодавця у строк відповідно до графіку платежів, встановленого договором про надання кредиту або додатковою угодою. Датою повернення (погашення) кредиту, так само як і датою сплати процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених умовами договору про надання кредиту, при безготівкових розрахунках вважається дата зарахування коштів на рахунок кредитодавця; п.5.6 у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про надання кредиту у повному обсязі, ця сума погашає вимоги кредитодавця у такій черговості: у першу чергу - відшкодовуються витрати кредитодавця, пов`язані з поверненням виданого кредиту (судові витрати, витрати на державного/приватного виконавця, нотаріуса тощо); у другу чергу - нараховані кредитодавцем неустойка (штраф), інші платежі відповідно до договору про надання кредиту у разі їх нарахування; у третю чергу - прострочені проценти за користування кредитом та прострочена сума кредиту; у четверту чергу - проценти за користування кредитом; у п`яту чергу - сума кредиту.

В матеріалах справи наявна копія договору №41084239_14/12/17 про надання послуг з переказу грошових коштів (переказ на картку) від 14.12.2017 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Елаєнс» (Фінансова Компанія) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (Організація).

23.06.2023р. позивач на підставі кредитного договору №279143-КС-004 видав відповідачу кредит у розмірі 40000,00 грн. на картковий рахунок вказаний відповідачем в кредитному договорі, через партнера ТОВ «ФК «Елаєнс», який має ліцензію НБУ на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків №21 від 20.11.2014р.

Так, відповідно до довідок ТОВ "ФК "Елаєнс" від 23.06.2023р. вбачається, що довідки видані Товариству з обмеженою відповідальністю "Бізпозика" на підставі договору №41084239_14/12/17 про надання послуг з переказу грошових коштів (переказ на картку) та про інформаційнологічну взаємодію та приймання платежів, укладеного ТОВ "ФК "Елаєнс" та ТОВ "Бізпозика" і на підтвердження того, що платежі успішно проведені в системі з наступними деталями операції:

1) Номер в системі FONDY: 423950167

Номер операції: р2p_navi _p3fu6n4hwwd62jg6zg7a4675bror7xfh

Дата проведення платежу: 13.07.2021

Призначення платежу: Перерах. коштів ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_2 зг. до кредитного дог. №279143-КС-004 від 13.07.2021 Без ПДВ

Сума платежу: 20000.00

Валюта платежу: UAH

Платіжний метод: карта MASTERCARD

Статус платежу: approved

Номер карти: НОМЕР_1

Банк картки отримувача: PRIVATBANK

2) Номер в системі FONDY: 423950371

Номер операції: р2p_navi_kwObzitm2vnytjlgcqvx5bac9dzd9z60

Дата проведення платежу: 13.07.2021

Призначення платежу: Перерах. коштів ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_2 зг. до кредитного дог. №279143-КС-004 від 13.07.2021 Без ПДВ

Сума платежу: 20000.00

Валюта платежу: UAH

Платіжний метод: карта MASTERCARD

Статус платежу: approved

Номер карти: НОМЕР_1

Банк картки отримувача: PRIVATBANK

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач лише частково сплатив заборгованість за договором про надання кредиту №279143-КС-004 від 13.07.2021р., а саме в рахунок погашення отриманого кредиту та сплати процентів за користування кредитом здійснив 3 платежів на загальну суму 21990,00 грн.

За інформацією розрахунку суми заборгованості, станом на 19.06.2023р., заборгованість за кредитом складає 81284,54 грн., з яких: 38890,58 грн. сума простроченої заборгованості по тілу кредиту; 42393,96 грн. сума простроченої заборгованості по процентах.

Вказану заборгованість позивачем нараховано станом на 28.12.2021р., тобто у межах строку кредитування.

Оскільки відповідач не повернув позивачу кредитні кошти та не сплатив проценти, останній звернувся з даним позовом до суду.

5. Оцінка суду і визначені відповідно до встановлених обставин правовідносини:

Відповідно до вимог ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Стаття 193 Господарського кодексу України регламентує, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.626, ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст.638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч.2 ст.639 вказаного кодексу України).

Відповідач заперечує факт укладення з позивачем спірного кредитного договору.

Поряд із цим, як вбачається з матеріалів справи, договір про надання кредиту №279143-КС-004 від 13.07.2021р., містить відмітки про підписання одноразовим ідентифікатором "Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-2970. 13.07.2021 13:17:14".

За приписами статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, шо підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію", вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Також приписами ст.12 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено поняття "підпис у сфері електронної комерції". Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно п.12 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що й отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Суд зазначає, що одноразовий ідентифікатор, яким було підписано договір про надання кредиту №279143-КС-004 від 13.07.2021р., складається з комбінації цифр і літер, що відповідає нормам Закону України "Про електронну комерцію".

У справі №524/5556/19 Верховний Суд зазначив, що оскільки оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

З огляду на встановлене, матеріали справи містять належні та допустимі докази, що підтверджують факт укладення Договору №279143-КС-004 від 13.07.2021р. між сторонами.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем на виконання умов укладеного договору №279143-КС-004 від 13.07.2021р. перераховано на рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 40000,00 грн., про що свідчать вищенаведені довідки ТОВ "ФК "Елаєнс" від 23.06.2023р.

Щодо доводів відповідача стосовно відсутності в матеріалах справи доказів щодо зарахування коштів саме на платіжну катру останнього, то суд, зокрема, враховує наданий позивачем скріншот з системи PRIVAT 24, з якого вбачається, що картка за номером НОМЕР_1 ідентифікується банком емітентом, як карта, що була випущена Чиркову Артему Анатолійовичу.

Окрім того, позивач долучив до матеріалів справи докази того, що відповідач сплачув кошти за отриманим кредитом.

Окремо, товариством було зазначено, що при погашенні кредиту через Особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця, позичальнику необхідно ввести свій РНОКПП і програма приймання платежів в Особистому кабінеті автоматично зараховує платіж в рахунок погашення боргу за існуючим договором.

Згідно інформаційних довідок ТОВ «Платежі онлайн» ТМ Platon №4305/10 від 31.10.2023р., №4306/10 від 31.10.2023р., №4306/10 від 31.10.2023р., №4307/10 від 31.10.2023р. (графа «Опис») була проведена оплата кредиту згідно договору № це РНОКПП відповідача).

Таким чином, зробивши 3 платежи з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії як щодо визнання факту укладення ним договору, так і щодо існування зобов`язань відповідача перед позивачем за договором.

Аналогічної позиції притримується Верховний Суд у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018р. у справі №338/180/17, в якій зазначено, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.

Враховуючи встановлені обставини справи, наявні в матеріалах справи докази, а також беручи до уваги, що відповідачем всупереч наведених вимог законодавства та погоджених умов договору, не здійснено на користь позивача остаточної сплати заборгованості за тілом кредиту, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 38890,58 грн. є обгрунтованою, доведеною позивачем, не спростовано відповідачем, а тому підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості за процентами у розмірі 140337,54 грн., суд зазначає наступне.

Положеннями частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України унормовано, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до частини 1 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, згідно з частиною 2 якої боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 1056-1 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

За змістом частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відтак, надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку. Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України.

Тобто, уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно користуватися кредитом, натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за користування кредитом).

Перевіривши правомірність та правильність здійсненого позивачем детального розрахунку заборгованості за процентами у розмірі 42393,96 грн. суд зазначає, що нарахування не суперечить положенням чинного законодавства, встановленим обставинам справи, розрахунок є арифметично вірним, у зв`язку з чим, позовна вимога про стягнення заборгованості за процентами у розмірі 42393,96 грн. є правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Стосовно доводів відповідача про неналежне засвідчення позивачем додатків до позовної заяви, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 6 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система, яка відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих частин (модулів).

Згідно п.5.2 ч.5 Розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.91 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» з доданими до неї документами (доказами) надійшла до суду від представника позивача Терно О.В. через підсистему «Електронний суд», у зв`язку із чим додані до неї докази засвідчені кваліфікованим електронним підписом зазначеної особи, тому засвідчені належним чином.

Решта доводів відповідача були ретельно досліджені судом, і наведених вище висновків суду не спростовують.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Як визначає ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд зазначає, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з урахуванням юридичної сили правового акта в ієрархії національного законодавства та з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини при дотриманні норм процесуального права.

Згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд вважає за необхідне вказати, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. У справі Руїз Торіха проти Іспанії Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Отже, на підставі викладеного, приймаючи до уваги наведене вище у сукупності, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що станом на дату прийняття рішення обов`язок по поверненню кредитних коштів та процентів у повному обсязі настав, заборгованість по поверненню кредиту та процентів відповідача перед позивачем належним чином доведена, документально підтверджена та відповідачем не спростована, а тому вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за отриманим та неповернутим кредитом у розмірі 38890,58 грн. та заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом у розмірі 42393,96 грн.

Згідно ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.129, 165, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», м.Київ до Фізичної особи-підприємця Чиркова Артема Анатолійовича, м.Селидове про стягнення заборгованості в загальному розмірі 81284,54 грн., з яких: 38890,58 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту, 42393,96 грн. сума прострочених платежів по процентах, задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Чиркова Артема Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, оф. 411, ) заборгованість по тілу кредиту у сумі 38890,58 грн. та заборгованість по процентах у сумі 42393,96 грн., всього заборгованість в сумі 81284,54 грн., судовий збір в сумі 2147,20 грн.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 18 грудня 2023р.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Г.В. Левшина