ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відстрочення виконання рішення

19.12.2023м. ДніпроСправа № 904/3442/23

За клопотанням Фермерського господарства "Калашник"

про відстрочення виконання рішення у справі

За первісним позовом Акціонерного товариства "ПроКредит Банк", м. Київ

до Відповідача-1: Фермерського господарства "Калашник", с. Слов`янка, Межівський район, Дніпропетровська область

Відповідача-2: Фізичної особи ОСОБА_1 , с. Слов`янка, Межівський район, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у розмірі 3 151 699, 57 грн.

та за зустрічним позовом Фізичної особи ОСОБА_1 , с. Слов`янка, Межівський район, Дніпропетровська область

до Відповідача-1:Акціонерного товариства "ПроКредит Банк", м. Київ

Відповідача-2: Фермерського господарства "Калашник", с. Слов`янка, Межівський район, Дніпропетровська область

про визнання недійсним договору поруки

Суддя Назаренко Н.Г.

за участю секретаря судового засідання Брагінець В.П.

Представники:

Від позивача за первісним позовом: Комиза Г.Г., довіреність № б/н від 08.01.2023, адвокат

Від Відповідача-1 за первісним позовом: Кошарна С.С., ордер Серія АР №1143473 від 05.10.2023, адвокат

Від Відповідач-2 за первісним позовом: Кошарна С.С., ордер Серія АР №1143473 від 05.10.2023, адвокат

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "ПроКредит Банк" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Відповідача-1: Фермерського господарства "Калашник", Відповідача-2: Фізичної особи ОСОБА_1 , в якому просить:

- стягнути солідарно заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1501.49517/FW1501.1462 від 26.11.2019, який є невід`ємною частиною рамкової угоди №FW1501.1462 від 26.11.2019 у розмірі 1 907 446, 20 грн.

- стягнути солідарно заборгованість за договором про надання траншу №1501.49662/FW1501.1462 від 11.02.2020, який є невід`ємною частиною рамкової угоди №FW1501.1462 від 26.11.2019 у розмірі 1 244 253, 37 грн.

Ухвалою від 03.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження. Призначено судове засідання на 24.07.2023.

12.07.2023 від позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою від 14.07.2023 задоволено клопотання Акціонерного товариства "ПроКредит Банк" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

24.07.2023 позивач в підготовчому засіданні підтримав позовні вимоги.

Представник відповідачів -1 та - 2 в підготовче засідання не з`явився, направив за допомогою системи "Електронний суд" клопотання про відкладення розгляду справи, надання справи для ознайомлення та продовження процесуального строку на подання відзивів.

Ухвалою від 24.07.2023 відкладено підготовче засідання на 14.08.2023.

14.08.2023 сторони в підготовче засідання не з`явилися. Від відповідача-1 надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Від відповідача-2 надійшли наступні документи:

1. Відзив на позовну заяву, в якій він проти позовних вимог заперечив у повному обсязі.

2. Зустрічна позовна заява про визнання договору поруки № 320533-ДП1 від 26.11.2019 недійсним.

3. Клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

4. Клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Ухвалою від 14.08.2023 відкладено підготовче засідання на 29.08.2023.

Ухвалою від 21.08.2023 зустрічну позовну заяву залишено без руху.

29.08.2023 позивач в підготовчому засіданні підтримав позовні вимоги. Відповідачі в підготовче засідання не з`явилися. Відповідач-2 направив клопотання про відкладення підготовчого засідання до вирішення судом питання про прийняття зустрічної позовної заяви.

Ухвалою від 29.08.2023 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 02.10.2023. Відкладено підготовче засідання на 11.09.2023.

31.08.2023 від ОСОБА_1 надійшло клопотання про усунення недоліків зустрічної позовної заяви.

31.08.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою від 04.09.2023 прийнято зустрічний позов Фізичної особи ОСОБА_1 надійшла до Акціонерного товариства "ПроКредит Банк" та Фермерського господарства "Калашник" про визнання договору поруки № 320533-ДП1 від 26.11.2019 недійсним, до розгляду.

Розгляд зустрічного позову призначено разом з первісним у підготовчому засіданні на 11.09.2023.

05.09.2023 від відповідача-1 за зустрічним позовом надійшов відзив на зустрічний позов, в якому він просить зустрічну позовну заяву залишити без розгляду, в задоволенні клопотання про призначення почеркознавчої експертизи відмовити.

11.09.2023 позивач за первісним позовом в підготовчому засіданні підтримав первісні позовні вимоги, проти зустрічного позову заперечив, проти задоволення клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи заперечив.

Відповідачі за первісним позовом в підготовче засідання не з`явилися.

Ухвалою від 11.09.2023 відкладено підготовче засідання на 05.10.2023.

05.10.2023 в підготовчому засідання оголошувалась перерва в межах розумного строку до 30.10.2023.

30.10.2023 сторони в підготовче засідання не з`явилися, позивач за первісним позовом направив клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою від 30.10.2023 відкладено підготовче засідання в межах розумного строку на 07.11.2023.

06.11.2023 від позивача за первісним позовом надійшли письмові пояснення по справі.

07.11.2023 позивач за первісним позовом в підготовчому засіданні підтримав первісні позовні вимоги, проти зустрічного позову заперечив, проти задоволення клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи заперечив.

Відповідач-1 за первісним позовом проти первісного позову заперечив.

Відповідач-2 за первісним позовом проти первісного позову заперечив, зустрічний позов підтримав, клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою від 07.11.2023 в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення у справі №904/3442/23 судової почеркознавчої експертизи відмовлено. Закрито підготовче провадження. Справу призначено до розгляду по суті в засіданні на 21.11.2023.

21.11.2023 через систему "Електронний суд" від Фермерського Господарства "КАЛАШНИК" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

21.11.2023 в судовому засіданні представник позивача за первісним позовом підтримав позовні вимоги. Інші сторони в судове засідання не з`явились.

Ухвалою від 21.11.2023 відкладено розгляд справи по суті на 12.12.2023.

12.12.2023 в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення, яким первісний позов Акціонерного товариства "ПроКредит Банк" до Відповідача-1: Фермерського господарства "Калашник", Відповідача-2: Фізичної особи ОСОБА_1 , с. Слов`янка, Межівський район, Дніпропетровська область про стягнення заборгованості у розмірі 3 151 699, 57 грн. задоволено.

В задоволенні зустрічного позову Фізичної особи ОСОБА_1 до Відповідача-1:Акціонерного товариства "ПроКредит Банк", Відповідача-2: Фермерського господарства "Калашник" про визнання недійсним договору поруки відмовлено.

12.12.2023 в судовому засіданні відповідач-1 за первісним позовом заявив клопотання про відстрочення виконання рішення суду, яке обґрунтоване наступним.

Відповідач-1 та основний боржник в даній справі є суб`єктом господарювання, основним видом діяльності якого є вирощування сільськогосподарської продукції, тобто зайнятим в аграрному секторі економіки.

Господарство не заперечує, що борг перед Позивачем виник ще наприкінці 2021 року, але розпочата росією війна 24.02.2022 внесла важливі корективи в плани Відповідача1 щодо погашення заборгованості.

У сучасних умовах проблемою для аграріїв став збут вирощеної продукції. Початок повномасштабного вторгнення припав на продовження тренду зростання експорту АПК України. Продукція АПК залишилась на складах в очікуванні моменту реалізації. Традиційно в Україні більша частина загального врожаю зерна йде на експорт, тоді як частка врожаю, необхідна для внутрішніх потреб не перевищує третину обсягу.

Відповідач-1 за первісним позовом зазначив, що господарство працює на орендованих землях на території Слов`янсьої об`єднаної територіальної громади Синельниковського району Дніпропетровської області. Дана громада межує з Донецькою областю. Через це, майже всі партнери, що працювали з господарством, зупинили роботу на вказаній території, що позбавило господарство можливості отримувати сировину (посівні матеріали, паливо) в борг під збір урожаю, що раніше було налагодженою схемою. Крім заборгованості перед банком, у Відповідача1 існували на той момент обов`язки також зі сплата податків, орендної плати орендодавцям (селянам), сплати заробітних плат працівникам. Низькі ціни на агропродукцію та збільшення вартості послуг транспортування призвели до того, що господарство втратило більшу частину прибутку від продажу продукції.

Проблем додали і регулярні відключення електроенергії, які виводили з ладу обладнання.

Однак, 2022 рік господарство закінчило з чистим доходом від реалізації продукції в сумі 3 572 200,00 грн., з яких 1 430 900,00 грн., тобто майже половину, господарство перерахувало Позивачу в рахунок наявної заборгованості. Решта коштів пішла на часткове погашення решти боргів. Тобто, Відповідач 1 в даній ситуації поставив Позивач в пріоритет серед інших кредиторів (державу, орендодавців, контрагентів).

З Фінансової звітності за 2022 рік (сторінка 2) вбачається, що за 2021 рік сума доходу становила 11 063 800,00 грн.

Станом на сьогодень, реалізації в 2023 році продукції доки не має, адже зібраний урожай пшениці та ячменю частково пішов на погашення частини орендної плати (та частина, що видається орендодавцям в натурі - зерном), а також на паливно-мастильні засоби для забезпечення збору врожаю до кінця.

Відповідач-1 за первісним позовом зазначив, що господарство за браком коштів спромоглось в 2023 році забезпечити посів 620 га орендованих земель з 871,32 га можливих.

Станом на дату подання клопотання у господарства залишається 30 га незібраного соняшнику та 320 га кукурудзи. Збирання врожаю в такі пізні періоди є причиною пізніх посівів, брак коштів для вчасної закупки сировини (посівні матеріали, паливно мастильні засоби, запчастини для техніки та ін.).

Відповідач-1 за первісним позовом вказує, що на балансі господарства, перебуває сільськогосподарська техніка, що складає основні засоби на загальну суму 8 169 118,00 грн. Серед всієї вищевказаної техніки в заставі у Позивача перебуває більша його частина, а саме такі основні засоби як:

- комбайн зернозбиральний JOHN DEERE 9660,

- жатка зернова John Deere 620 R

- жниварка соняшнику Пристосування для збирання соняшнику ПЗС-12-15

- трактор МТЗ 82.1.26

- автомобіль Toyota, модель Land Cruiser 4.5,

- сівалка зернова механічна СЗМ-6 з системою висіву дрібнонасінневих культур МС-6

- трактор КИЙ -14102М

- автомобіль Renault Dokker (Рено Доккер)

- культиватор HORSCH 12

- сівалка Kinze 24-р.точного висіву

на загальну балансову вартість 7 138 281,00 грн.

Таким чином, вся основна техніка, якою господарство забезпечує посів, обробіток та збір врожаю перебуває в заставі Позивача за первісним позовом.

Відповідач-1 за первісним позовом вказує, що господарство має на меті виконати усі свої зобов`язання перед Позивачем, перед державою (борг по податкам в сумі 544 742,48 грн. згідно витягу від 10.12.2023), а також перед орендодавцями (в сумі 1 144 762,00 грн. згідно довідки від 11.12.2023) протягом наступного посівного року.

Встановити приблизну вартість майбутнього зібраного урожаю кукурудзи в точній сумі неможливо через постійну зміну цін на неї, а також відсутність точного розуміння обсягів врожаю. Однак, зібраний врожай кукурудзи принесе господарству реальний дохід та зможе частково забезпечити виконання зобов`язання перед Позивачем в тому числі. Крім того, господарством заплановано в 2024 році посів наступних площ культур: соняшнику 400 га та кукурудзи 246 га. Крім цього в 2023 році під врожай 2024 року посіяно озимої пшениці 195 га та озимого ячменю 30 га.

Суд прийняв клопотання про відстрочення виконання рішення суду до розгляду.

Ухвалою від 12.12.2023 оголошувалась перерва в засіданні з розгляду заяви про відстрочення виконання рішення суду до 19.12.2023.

18.12.2023 від позивача за первісним позовом надійшли заперечення на клопотання відповідача-1 за первісним позовом про відстрочення виконання рішення, в яких він зазначив, що відповідач-1 за первісним позовом в своєму клопотанні не надає пояснень, з яких саме причин ним не може бути виконано рішення суду та з яких причин він вимагає відстрочення.

Відповідач-1 за первісним позовом посилається на свою фінансову звітність та наявність планів для продажу зернових культур, що зберігаються на його складах, з яких вбачається, на думку позивача за первісним позовом, що коштів для здійснення погашень заборгованості (повністю або частинами) достатньо.

Позивач за первісним позовом зазначив, що відповідач-1 за первісним позовом посилається на рухоме майно, що нібито відіграє значну роль у забезпеченні його господарської діяльності, однак ним не надано повної звітності щодо всього майна, що обліковується на балансі, не визначено відомостей про те, що у нього відсутні кошти на інших банківських рахунках.

Недостатність чи відсутність коштів у відповідача-1 за первісним позовом, на думку позивача за первісним позовом, не можна вважати безумовними винятковими обставинами, за наявності яких виконання судового рішення можна розстрочити.

Також позивач за первісним позовом зазначив, що відповідач-1 за первісним позовом не надав звітів та сертифікатів ТПП України, що підтверджували б настання форс-мажорних обставин та неможливість відповідача виконувати свої зобов`язання за Кредитними договорами перед позивачем за первісним позовом.

Позивач за первісним позовом звертає увагу, що заборгованість відповідача-1 за первісним позовом виникла до повномасштабного вторгення рф на територію України, а також на те, що заявник здійснює свою діяльність поза межами окупованих територій.

19.12.2023 в судовому засіданні представник відповідачів за первісним позовом підтримав клопотання про відстрочення виконання рішення.

Представник позивача за первісним позовом проти задоволення клопотання заперечив.

Відповідно до частини другої статті 331 Господарського процесуального кодексу України заява про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Розглянувши заяву Фермерського господарства "Калашник" про відстрочення виконання судового рішення, дослідивши наявні у справі матеріали, суд дійшов висновку про її часткове задоволення з наступних підстав.

Статтею 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За положеннями частини другої ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з частиною першою статті 326 цього Кодексу судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За приписами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя (рішення у справах "Півень проти України" від 29.06.2004 заява № 56849/00, "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).

Відповідно до змісту рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 12.05.2011 у справі "Ліпісвіцька проти України" однозначно визначено про те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у зв`язку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом, а його тривалість має досягати цілей, зазначених у пункті 1 статті 6 Конвенції щодо права кожної особи на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Існування заборгованості, підтверджене обов`язковим та таким, що підлягає виконанню, судовим рішенням, надає особі, на чию користь воно було винесене, "законне сподівання" на те, що заборгованість буде їй сплачено, та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 06.10.2011 у справі "Агрокомплекс проти України").

Європейський суд з прав людини також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. У справі "Фуклєв проти України" (рішення від 07.06.2005) Європейський суд з прав людини вказав, що держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

Сукупний аналіз рішень Європейського суду з прав людини у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України" достеменно засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з Конституцією України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Тривале невиконання або несвоєчасне виконання національних судових рішень, за виконання яких Україна несе відповідальність, є структурною та системною проблемою, яку визначено в пілотному рішенні Європейського суду з прав людини, і запровадження ефективних засобів юридичного захисту стосовно відповідних порушень є прямим обов`язком держави.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, держава відповідальна за виконання рішення, ухваленого на користь стягувача у цій справі. Тривале невиконання рішення та відсутність засобів захисту прав стягувача на національному рівні спричиняє порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

За приписами частин третьою - п`ятої статті 331 цього Кодексу, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Отже, підставою для відстрочки виконання рішення суду можуть бути лише виняткові обставини, які істотно ускладнюють вчасне його виконання або роблять його неможливим.

При цьому суд має враховувати дотримання балансу інтересів як боржника, так і кредитора. По суті при відстрочці виконання судового рішення мова йде не про звільнення особи від виконання зобов`язання, а про перенесення строку його виконання з однієї дати, що встановлено законом чи судом, на іншу.

За змістом статті 73 Господарського процесуального кодексу України наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, встановлюються на підставі доказів.

Згідно зі статтями 13, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій несе сторона.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому, суд оцінює докази щодо цього, які мають бути надані, перш за все, заявником.

Оцінюючи надані відповідачем- 1 за первісним позовом докази в обґрунтування заявленого ним клопотання про відстрочення виконання рішення суду, суд враховує наступне.

Відповідач-1 за первісним позовом є суб`єктом господарювання, основним видом діяльності якого є вирощування сільськогосподарської продукції.

Господарство не заперечує, що борг перед Позивачем виник ще наприкінці 2021.

Початок повномасштабного вторгнення припав на зростання експорту АПК України. Продукція АПК залишилась на складах в очікуванні моменту реалізації. Традиційно в Україні більша частина загального врожаю зерна йде на експорт, тоді як частка врожаю, необхідна для внутрішніх потреб не перевищує третину обсягу.

Відповідач-1 за первісним позовом зазначив, що господарство працює на орендованих землях на території Слов`янсьої об`єднаної територіальної громади Синельниківського району Дніпропетровської області. Дана громада межує з Донецькою областю. Через це, майже всі партнери, що працювали з господарством, зупинили роботу на вказаній території, що позбавило господарство можливості отримувати сировину (посівні матеріали, паливо) в борг під збір урожаю, що раніше було налагодженою схемою. Крім заборгованості перед банком, у Відповідача1 існували на той момент обов`язки також зі сплата податків, орендної плати орендодавцям (селянам), сплати заробітних плат працівникам. Низькі ціни на агропродукцію та збільшення вартості послуг транспортування призвели до того, що господарство втратило більшу частину прибутку від продажу продукції.

Суд зазначає, що Відповідачем-1 за первісним позовом не доведено факту відсутності грошових коштів на рахунках.

Крім того, заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1501.49517/FW1501.1462 від 26.11.2019, який є невід`ємною частиною рамкової угоди №FW1501.1462 від 26.11.2019 та договором про надання траншу №1501.49662/FW1501.1462 від 11.02.2020, який є невід`ємною частиною рамкової угоди №FW1501.1462 від 26.11.2019 виникла до введення воєнного стану на території України, що визнається й Відповідачем-1 за первісним позовом.

Суд також враховує, що за практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції ("Корнілов та інші проти України", заява № 36575/02, ухвала від 07.10.2003). І навіть строк у два роки та сім місяців не був визнаний надмірним і не вважався таким, що суперечить вимозі стосовно його розумної тривалості, передбаченої у статті 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 у справі "Крапивницький та інші проти України", заява № 60858/00).

Наведене узгоджується з висновком Верховного Суду від 21 січня 2020 року, який наведено у справі №910/1180/19.

За таких обставин суд вважає за можливе частково задовольнити клопотання про відстрочення виконання рішення до 01.03.2024.

Керуючись статтями 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання Фермерського господарства "Калашник" про відстрочення виконання рішення - задовольнити частково.

Відстрочити виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2023 по справі №904/3442/23 до 01.03.2024 .

У решті заявлених вимог - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення-19.12.2023 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено - 20.12.2023.

Суддя Н.Г. Назаренко