ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
"20" грудня 2023 р. м. Рівне Справа № 918/1204/23
Товариство з обмеженою відповідальністю "БетПроектБуд" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІБК ПРОМЖИТЛОБУД" в якій просить стягнути 7 698,00 грн.
Стислий виклад позиції позивача.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 10.08.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БетПроектБуд" та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІБК ПРОМЖИТЛОБУД» був укладений Договір поставки № 30.
ТОВ «БетПроектБуд» на виконання умов Договору № 30 згідно видаткової накладної № 278 від 15.08.2022 року, товаро-транспортної накладної № РоЬ-278 від 15.08.2022 року здійснив поставку бетонної суміші С 12/15 Р-4 (5-20) на суму 19 530 грн. з ПДВ та надав транспортну послугу на суму 2500,00 грн. з ПДВ , а всього на загальну суму 22 030,00 грн. з ПДВ.
10.08.2022 року постачальник виставив для Покупця рахунок на оплату № 250 на суму 22 030,00 грн. із ПДВ, який частково був оплачений згідно ПІ № 403 від 14.11.2022 року на суму 14 332,00 грн.
За змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.
Суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (згідно з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18).
Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18.03.2021 року по справі №911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).
Інформація про зміну адреси місця знаходження відповідача чи адреси, на яку йому слід направляти повідомлення щодо розгляду його справи, до суду не надходила.
Крім того, ухвалу суду від 30.11.2023 року надіслано судом до Єдиного державного реєстру судових рішень 30.11.2023 року. Зареєстровано в реєстрі: 30.11.2023 року. Оприлюднено: 01.12.2023 року.
Зважаючи на викладене, оскільки судом встановлено, що причиною невручення конверту з ухвалою про відкриття провадження у справі для відповідача є "за закінченням терміну зберігання", відтак суд дійшов висновку, що в розумінні вимог ГПК України вказана ухвала вважається врученою відповідачу належним чином.
Крім того, представник позивача також в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином в системі "електронний суд".
Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Крім того, згідно ст. 248 ГПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Враховуючи, що позивач та відповідач належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалася обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.
20 грудня 2023 року в судовому засіданні прийнято рішення.
Прийняті у справі судові рішення та інші процесуальні дії.
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 30 листопада 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи на 20 грудня 2023 року.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.
10 серпня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "БетПроектБуд" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ІБК ПРОМЖИТЛОБУД" (Покупець) було укладено Договір поставки №30 за умовами якого, Постачальник зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товарний бетон у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти Продукцію і сплатити за нього грошову суму на умовах, викладених у ньому Договорі. Кількість, строки поставки, асортимент та розгорнута номенклатура Продукції, що постачається за цим Договором, визначається на підставі усних (або письмових за бажанням Покупця) замовлень Покупця та у Рахунках-фактурах Постачальника, які є невід`ємними частинами Договору Замовлення Покупця стає невід`ємною частиною цього Договору тільки в тому випадку, якщо воно зроблене Покупцем у письмовій формі та вручене Постачальнику (п.1.1 та п.1.2 Договору) (а.с.5-10).
Відповідно до п. 4.1 Договору загальна ціна Продукції, що буде постачатися по даному Договору, дорівнює сумарній вартості всіх партій поставок Продукції Покупцю. Вартість кожної партії Продукції зазначається у відповідній видатковій накладній.
Покупець отримує Продукцію за цінами, які зазначаються Постачальником у рахунках на оплату Продукції (п.4.4 Договору).
Згідно п. 4.5 Договору Сторони домовились, що оплата за Продукцію, доставку, послуги з транспортування здійснюється Покупцем на умовах 100 % попередньої оплати згідно рахунку-фактури.
Покупець здійснює оплату за Продукцію шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на поточний рахунок Постачальника (п.4.6 Договору).
Відповідно до п. 9.1 Договору Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками обох Сторін і скріплення відтисками їхніх печаток (за наявності) та діє протягом одного року, але у будь-якому випадку до повного виконання Сторонами зобов`язань, передбачених даним Договором.
Вказаний Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплено відбитками печаток останніх.
На виконання умов договору позивачем було виставлено відповідачу рахунок на оплату №250 від 10 серпня 2022 року на загальну суму 22 030,00 грн. (а.с.11).
Позивачем поставлено товар відповідачу та надано транспортну послугу на загальну суму 22 030,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №278 від 15 серпня 2022 року. (а.с.12).
Поставка товару для відповідача підтверджується, також, товарно-транспортною накладною №Pob-278 від 15 серпня 2022 року на суму 19 530,00 грн. (а.с.13).
Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором також свідчить відсутність з боку відповідача письмових претензій та повідомлень про порушення постачальником умов договору.
Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо оплати отриманого товару виконав частково на суму 14 332,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією: № 403 від 14.11.2022 року. (а.с.15). Заборгованість за поставлений товар відповідача перед позивачем складає 7 698,00 грн. Доказів сплати позивачу відповідачем заборгованості в сумі 7 698,00 грн. за поставлений товар суду не подано.
Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.
Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі укладеного Договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України, судом враховано законодавство що встановлює та регулює договірні зобов`язання, які виникають на підставі договору поставки.
Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
Частиною 1 статті 14 ЦК України визначено, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.
Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України та ч. 1 ст. 173 ГК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України).
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).
Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Положеннями ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України, ч. 1 ст. 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Статтею 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання. Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі; у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції.
Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (ч. 1 ст. 218 ГК України).
Згідно ч. 2 ст. 218 ГК України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч. 1 та ч. 2 ст. 614 ЦК України).
Висновки суду за результатами вирішення спору.
За результатами з`ясування обставин, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, враховуючи, що факт поставки на виконання умов Договору поставки № 30 від 10.08.2022 року, підтверджується зібраними у справі матеріалами, то за відсутності доказів сплати повної вартості за отриманий товар, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІБК ПРОМЖИТЛОБУД" 7 698,00 грн. заборгованості.
Розподіл судових витрат.
Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на зазначене, враховуючи, що позов визнано обґрунтованим судом в повному обсязі, судові витрати у справі по сплаті судового збору у розмірі 2 684,00 грн. покладаються на відповідача у справі.
Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Позов задовольнити в повному обсязі.
Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 21.12.2023 року.

Суддя Н. Церковна