РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2023Справа № 910/11719/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., за участю секретаря судового засідання Негоди І.А., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія ДКТ Лтд"

до 1) Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву

2) Державного підприємства "Укркомунобслуговування"

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал Маркет Груп"

про визнання недійсним електронного аукціону та договору оренди державного нерухомого майна

Представники:

від позивача: Демянова Н.І.

від відповідача 1: Максюта Є.А.

від відповідача 2: Міхо К.В.

від відповідача 3: Матейчук П.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія ДКТ Лтд" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву, Державного підприємства "Укркомунобслуговування", Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал Маркет Груп" про визнання недійсним електронного аукціону та договору оренди державного нерухомого майна, у якому просить суд:

1) визнати недійсним електронний аукціон LLD001-UA-980 643d22109914c585560а40c9 (№ лоту: 50733) з передачі в оренду державного майна: нежитлового приміщення 1-го поверху будівлі, площею 345,8 м2 за адресою: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26А, що обліковується на балансі ДП "Укркомунобслуговування";

2) визнати недійсним договір оренди нерухомого майна № 9315 від 24.05.2023, укладений між РВ ФДМУ по місту Києву, ДП "Укркомунобслуговування" та ТОВ "Капітал Маркет Груп".

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.07.2023 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 05.09.2023.

08.08.2023 від відповідача 1 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

18.08.2023 через відділ діловодства суду від відповідача 3 надійшов відзив.

25.08.2023 через відділ діловодства суду від відповідача 1 надійшов відзив.

У підготовче засідання 05.09.2023 прибули представники сторін.

Відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

З метою належної підготовки справи для розгляду, у підготовчому засіданні 05.09.2023 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 03.10.2023.

У підготовче засідання 03.10.2023 прибули представники позивача, відповідача 1 та відповідача 3. Представники відповідача 2 в підготовче засідання не прибули.

Розглянувши клопотання відповідача 1 про зупинення провадження у справі, у якому Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву просить суд зупинити провадження у справі № 910/11719/23 до набрання законної сили рішенням суду в справі № 910/9979/23 за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія ДКТ Лтд", 2) Публічного акціонерного товариства "Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву", за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: 1) Державне підприємство "Укркомунобслуговування", 2) Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України, 3) Товариство з обмеженою відповідальністю "Капітал Маркет Груп", 4) Міністерство розвитку громад та територій України про визнання правочину недійсним, суд зазначає наступне.

Так, обґрунтовуючи клопотання відповідач 1 зазначає, що правильне вирішення спору в даній судовій справі залежить від судового рішення у справі № 910/9979/23, оскільки, в межах розгляду справи № 910/9979/23 буде вирішуватися питання наявності (відсутності) у позивача права оренди спірного державного майна.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи (п. 4 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що зупинення провадження у справі - тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: а) непідвідомчості; б) обмеженості предметом позову; в) неможливості розгляду тотожної справи; г) певної черговості розгляду вимог.

Разом з тим, суд зазначає про відсутність об`єктивної неможливості розгляду даної справи до вирішення справи № 910/9979/23, оскільки, з огляду на предмет і підстави заявлених позовних вимог, зібрані у справі № 910/11719/23 докази дозволяють встановити обставини, що мають значення для повного та всебічного розгляду справи та правильного вирішення спору, з огляду на викладене, у підготовчому засіданні судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання відповідача 1 про зупинення провадження у справі.

У підготовчому засіданні 03.10.2023 судом з`ясовано, що в процесі підготовчого провадження у даній справі вчинені всі необхідні дії передбачені ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

Суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 14.11.2023.

У судове засідання 14.11.2023 представники сторін не прибули.

У судовому засіданні оголошено перерву до 05.12.2023.

У судове засідання 05.12.2023 прибули представники сторін.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, представники відповідачів проти задоволення позовних вимог заперечили.

У судовому засіданні 05.12.2023 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

10.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія ДКТ ЛТД" (орендар, позивач) та Публічним акціонерним товариством "Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву" - ПАТ «КИЇВЗНДІЕП» (орендодавець) укладено Договір оренди нежитлових приміщень № 2020/36, за умовами якого передано в строкове платне користування нежитлові приміщення загальною площею 426,7 м2, зокрема, №№ 26 - 24,1 м2, 27 - 12,9 м2, 28 - 7,6 м2, 36 - 4,6 м2, 38 - 9,5 м2, 40 - 17,7 м2, 41 - 6,6 м2, 42 - 15,9 м2, 43 - 3,6 м2, 44 - 2,9 м2, 45 - 1,4 м2, 46 - 1,4 м2, 47 - 14,1 м2, 48 - 224,6 м2, 49 - 10,9 м2, 50 - 8,2 м2, 51 - 18,3 м2, 52 - 15,9 м2, 319 - 21,3 м2, 16 - 5,2 м2 на 1 та 3 поверхах будівлі ПАТ "КИЇВЗНДІЕП" (інвентарний номер № 2373) по бульвару Лесі Українки, 26-А у м. Києві для здійснення господарської діяльності строком до 10.11.2023 року.

На підставі наказу Міністерства розвитку громад і територій України № 141 від 04.08.2022 змінено балансоутримувача будівлі по бульвару Лесі Українки, 26-Б у м. Києві замість Публічного акціонерного товариства "Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву" на Державне підприємство "Укркомунобслуговування".

07.09.2022 наказом Міністерства розвитку громад і територій України видано наказ № 164 "Про затвердження актів приймання-передачі" державного нерухомого майна згідно з наказом від 04.08.2022 № 141.

Поряд із цим, наказом № 142 від 04.08.2022 Міністерства розвитку громад та територій України "Про безоплатну передачу державного нерухомого майна, що належить до сфери управління Мінрегіону" наказано передати безоплатно державне нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26 (26А), з балансу державних підприємств, що належать до сфери правління Мінрегіону, на баланс інших державних підприємств, що належать до сфери правління Мінрегіону, згідно з додатком 1, зокрема, Державному підприємству "Укркомунобслуговування".

На виконання згаданого наказу від 04.08.2022 № 142 видано наказ Міністерства розвитку громад та територій України від 07.09.2022 № 165 "Про затвердження актів приймання-передачі" державного нерухомого майна.

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву (відповідача 1) від 27.02.2023 № 261 "Про включення об`єкта оренди до Переліку першого типу та затвердження додаткових умов договору" частину майна площею 345,8 м2 на першому поверсі будівлі по бульвару Лесі Українки, 26-А у м. Києві включено до Переліку нерухомого державного майна.

27.03.2023 нежитлові приміщення 1-го поверху адміністративного будинку, площею 345,8 м2, за адресою: 01113, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26А виставлено на аукціон в системі онлайн аукціонів з продажу та здачу в оренду майна "Прозорро.Продажі", № лоту: 50733.

Протоколом електронного аукціону № LLE001-UA-980 (лоту 50733) від 02.05.02023 переможцем електронного аукціону визначено Товариство з обмеженою відповідальністю "Капітал Маркет Груп"(відповідача 3).

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву від 08.05.2023 № 516 затверджено протокол електронного аукціону № LLE001-UA-980 (лоту 50733) щодо оренди державного нерухомого майна - нежитлові приміщення 1-го поверху будівлі, загальною площею 345,8 м2, за адресою: 01113, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26А.

24.05.2023 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву (орендодавець), Товариством з обмеженою відповідальністю "Капітал Маркет Груп" (орендар) та Державним підприємством "Укркомунобслуговування" (балансоутримувач; відповідач 2) укладено Договір оренди № 9315 нерухомого майна, що належить до державної власності щодо оренди державного нерухомого майна - нежитлові приміщення 1-го поверху будівлі, загальною площею 345,8 м2, за адресою: 01113, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26А.

Звертаючись до суду з позовом у справі № 910/11719/23 позивач зазначає, що укладання Договіору оренди № 9315 від 24.05.2023 за результатом проведення електронного аукціону № LLE001-UA-980 має наслідком позбавлення позивача права користування об`єктом оренди за чинним Договором № 2020/36 від 10.12.2020 та порушення переважного права позивача на продовження дії Договору № 2020/36 від 10.12.2020.

Відтак, посилаючись на порушення ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», п. 135, 143, пп. 1, 3 п. 145, 149, 152 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 червня 2020 року № 483, ч. 1 ст. 202, ч. 1, 5 ст. 203, ч. 1 ст. 285 Цивільного кодексу України, позивач просить суд:

- визнати недійсним електронний аукціон LLD001-UA-980 643d22109914c585560а40c9 (№ лоту: 50733) з передачі в оренду державного майна: нежитлового приміщення 1-го поверху будівлі, площею 345,8 м2 за адресою: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26А, що обліковується на балансі ДП "Укркомунобслуговування";

- визнати недійсним Договір оренди нерухомого майна № 9315 від 24.05.2023, укладений між РВ ФДМУ по місту Києву, ДП "Укркомунобслуговування" та ТОВ "Капітал Маркет Груп".

Відповідачі проти задоволення позовних вимог заперечують та, зокрема, зазначають, що з 01.02.2020 введено в дію Закон України від 03.10.2019 № 157-ІХ «Про оренду державного та комунального майна», відповідно до якого об`єкти державної та комунальної власності передаються в оренду виключно за результатами проведення аукціону в електронній торговій системі (далі - ЕТС). Разом з тим, відомості стосовно Договору № 2020/36 від 10.12.2020 в ЕТС відсутні, вартість об`єкта оренди та розмір орендної плати визначені з порушенням вимог законодавства, орендна плата до державного бюджету не надходить.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

У статті 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі статтею 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.

Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Під ефективним способом необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес) і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Положення частини другої статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України передбачають такий спосіб захисту порушеного права, як визнання недійсним правочину (господарської угоди).

У статті 215 Цивільного кодексу України унормовано, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

У розумінні наведених положень законодавства оспорювати правочин у суді може одна із сторін правочину або інша заінтересована особа. За відсутності визначення поняття "заінтересована особа" такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі.

Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Самі по собі дії осіб, зокрема щодо вчинення правочинів, навіть якщо вони здаються іншим особам неправомірними, не можуть бути оспорені в суді, допоки ці особи не доведуть, що такі дії порушують їх права.

Такий правовий висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17.

Так, предметом позову у справі № 910/11719/23 є визнання недійсними електронного аукціону та договору оренди державного майна, укладеного за результатами проведеного аукціону.

Суд зазначає, що для визнання електронних торгів недійсними в судовому порядку необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Тобто, підставою для пред`явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність порушення норм закону при проведенні торгів водночас із порушенням прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Суд зазначає, що правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності регулюються Законом України «Про оренду державного та комунального майна» (далі - Закон).

При цьому, зважаючи на те, що спірне майно є державною власністю, його передача має здійснюватися виключно в порядку, встановленому Законом України «Про оренду державного та комунального майна».

Статтею 1 Закону визначено, що оренда - речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону етапність передачі в оренду державного та комунального майна передбачає: прийняття рішення щодо наміру передачі майна в оренду; внесення інформації про потенційний об`єкт оренди до ЕТС; прийняття рішення про включення потенційного об`єкта оренди до одного із Переліків; опублікування інформації про потенційний об`єкт оренди, щодо якого прийнято рішення про включення до одного з Переліків, в ЕТС; розміщення в ЕТС оголошення про передачу майна в оренду; проведення аукціону на право оренди майна або передача об`єкта в оренду без проведення аукціону, укладення та публікація в ЕТС договору оренди.

Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 5 Закону порядок передачі в оренду державного та комунального майна, включаючи особливості передачі його в оренду (далі - Порядок передачі майна в оренду) визначається Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері реалізації майна (майнових прав, інших активів) або прав на нього на конкурентних засадах у формі аукціонів, у тому числі електронних аукціонів, та здійснює контроль за її реалізацією.

Як встановлено судом, 07.09.2022 наказом Міністерства розвитку громад і територій України видано наказ № 164 "Про затвердження актів приймання-передачі" державного нерухомого майна згідно з наказом від 04.08.2022 № 141.

Поряд із цим, наказом № 142 від 04.08.2022 Міністерства розвитку громад та територій України "Про безоплатну передачу державного нерухомого майна, що належить до сфери управління Мінрегіону" наказано передати безоплатно державне нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26 (26А), з балансу державних підприємств, що належать до сфери правління Мінрегіону, на баланс інших державних підприємств, що належать до сфери правління Мінрегіону, згідно з додатком 1, зокрема, Державному підприємству "Укркомунобслуговування".

Судом було встановлено, що на виконання згаданого наказу від 04.08.2022 № 142 видано наказ Міністерства розвитку громад та територій України від 07.09.2022 № 165 "Про затвердження актів приймання-передачі" державного нерухомого майна.

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву від 27.02.2023 № 261 "Про включення об`єкта оренди до Переліку першого типу та затвердження додаткових умов договору" частину майна площею 345,8 м2 на першому поверсі будівлі по бульвару Лесі Українки, 26-А у м. Києві включено до Переліку нерухомого державного майна.

Пунктом 13 частини 1 статті 1 Закону визначено, що Перелік першого типу - Перелік об`єктів, щодо яких прийнято рішення про передачу в оренду на аукціоні.

27.03.2023 нежитлові приміщення 1-го поверху адміністративного будинку, площею 345,8 м2, за адресою: 01113, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26А виставлено на аукціон в системі онлайн аукціонів з продажу та здачу в оренду майна "Прозорро.Продажі", № лоту: 50733.

Тобто, електронний аукціон LLD001-UA-980 643d22109914c585560а40c9 з передачі в оренду державного майна: нежитлового приміщення 1-го поверху будівлі, площею 345,8 м2 за адресою: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26А, що обліковується на балансі ДП "Укркомунобслуговування" було оголошено в порядку, встановленому Законом України «Про оренду державного та комунального майна».

У свою чергу, відомостей щодо укладання позивачем договору оренди спірного майна в порядку, визначеному Законом матеріали справи не містять.

Щодо порушення переважного права позивача на продовження орендних відносин, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною 3 статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договори оренди можуть бути продовжені на той самий строк, на який вони були укладені, на підставі заяви орендаря про продовження договору, поданої орендодавцю не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди.

Аналогічні за змістом положення містяться в пункті 143 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна.

Проведення електронного аукціону на продовження договору оренди здійснюється відповідно до цього Порядку з урахуванням особливостей, встановлених пунктом 149 цього Порядку.

Так, у пункті 149 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна визначено, що чинний орендар має переважне право на продовження договору оренди в ході аукціону на продовження договору оренди за умови, що він бере участь в такому аукціоні та зробив закриту цінову пропозицію, яка є не меншою, ніж розмір стартової орендної плати. У випадках, передбачених пунктом 152 цього Порядку, чинний орендар втрачає своє переважне право на продовження договору оренди.

Для реалізації переважного права чинний орендар надає згоду сплачувати орендну плату, що є рівною ціновій пропозиції учасника, який подав найвищу цінову пропозицію за лот відповідно до пункту 75 цього Порядку, після чого чинний орендар набуває статусу переможця аукціону на продовження договору оренди. У разі відмови чинного орендаря сплачувати таку орендну плату він може надати попередню згоду сплачувати орендну плату, що є рівною ціновій пропозицій учасника з наступною за величиною ціновою пропозицією відповідно до абзацу другого пункту 76 цього Порядку.

Згода надається в ході спеціального етапу аукціону шляхом натискання відповідної кнопки в електронній торговій системі.

У разі відмови чинного орендаря сплачувати орендну плату, що є рівною ціновій пропозиції учасника, що подав найвищу цінову пропозицію за лот, або у випадку, передбаченому абзацом першим пункту 76 цього Порядку щодо такого чинного орендаря, переможцем аукціону визнається учасник, що подав найвищу цінову пропозицію за лот відповідно до пункту 75 цього Порядку.

У випадку, передбаченому абзацом першим пункту 76 цього Порядку щодо учасника, що подав найвищу цінову пропозицію за лот, переможцем аукціону визнається чинний орендар в разі надання ним попередньої згоди сплачувати орендну плату, що є рівною ціновій пропозицій учасника з наступною за величиною ціновою пропозицією відповідно до абзацу другого пункту 76 цього Порядку, а в разі відмови в наданні такої згоди переможцем визначається учасник з наступною за величиною ціновою пропозицією.

У випадку, передбаченому пунктом 79 цього Порядку, аукціон визнається таким, що не відбувся, а електронна торгова система автоматично присвоює електронному аукціону статус "аукціон не відбувся". У такому разі протягом п`яти робочих днів з дати присвоєння аукціону такого статусу оголошується аукціон на продовження договору оренди на тих же умовах, що і попередній аукціон на продовження договору оренди.

У разі коли для участі в аукціоні на продовження договору оренди подано заяву на участь в аукціоні лише від одного учасника, договір оренди укладається з таким учасником або продовжується з чинним орендарем, якщо таким єдиним учасником є чинний орендар, згідно з абзацом другим пункту 73 цього Порядку.

За змістом пункті 73 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна переможець електронного аукціону визначається шляхом автоматичної оцінки електронною торговою системою цінових пропозицій учасників після завершення останнього раунду електронного аукціону та формування протоколу про результати електронного аукціону, крім випадків використання переважного права чинним орендарем при проведенні аукціону на продовження договору оренди відповідно до пункту 149 цього Порядку.

З протоколу електронного аукціону LLD001-UA-980 вбачається, що ТОВ «Капітал Маркет Груп» був єдиним учасником аукціону, у свою чергу, позивач будучи обізнаним про аукціон (вбачається з наданих ним доказів, зокрема, скарги №31/03-2023 від 31.03.2023), участі в аукціоні не брав, що свідчить про безпідставність тверджень щодо порушення переважного права позивача на продовження орендних відносин стосовно майна за адресою: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26А.

Так, станом на момент розгляду справи договірні відносини з позивачем стосовно спірного державного майна припинені, доказів дотримання позивачем порядку, визначеного Законом, для реалізації його права на продовження орендних відносин матеріали справи не містять, відтак, позивачем не доведено як наявності порушення норм законодавства при проведенні спірних торгів, так і порушенням його прав, що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позову.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія ДКТ Лтд" до Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву, Державного підприємства "Укркомунобслуговування", Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал Маркет Груп" про визнання недійсним електронного аукціону та договору оренди державного нерухомого майна.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача покладаються на позивача у зв`язку з відмовою в позові.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 15.12.2023

Суддя Ю.В. Картавцева