ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" грудня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/4202/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.,

розглянувши справу № 916/4202/23 в порядку спрощеного позовного провадження

за позовом: Державної служби України з безпеки на транспорті /, адреса 03150, м. Київ, вул. Антоновича, e-mail: /

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» /, адреса 65025, Одеська обл., Лиманський р., 21 км. Старокиївського шосе, 30-а/

про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у розмірі 16 719,07 грн

ВСТАНОВИВ:

26.09.2023 Державна служба України з безпеки на транспорті звернулася до Господарського суду Одеської області з позовною заявою /вх. № 4756/23/ до товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у розмірі 16 719,07 грн.

Позов обґрунтовано порушенням відповідачем вимог законодавства про автомобільний транспорт під час перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Позов пред`явлено на підставі ст.ст. 87, 92 ЦК України, Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», Закону України «Про автомобільний транспорт», Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про автомобільні дороги».

Ухвалою суду від 02.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/4202/23; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ст.ст.247-252 ГПК України без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Вказана ухвала була надіслана відповідачу до електронного кабінету та відповідно до довідки про доставку електронного документу 03.10.2023 о 17:40 год відповідачу було доставлено до електронного кабінету дану ухвалу.

Також необхідно зазначити, що за змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.01.2023 було оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень, а тому відповідач, обізнаний про розгляд справи № 916/4202/23, міг ознайомитися з текстом цієї ухвали.

Оскільки відповідач по справі не надав суду відзив на позовну заяву у строк, встановлений судом, суд в порядку ч. 9 ст. 165 ГПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного.

Як встановлено судом при безпосередньому дослідженні доказів, 27.08.2020 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області, а саме старшим державним інспектором Марченко О.О. та старшим державним інспектором Білобров Є.О., на підставі направлення на рейдову перевірку № 003546 від 21.08.2020 на а/д Н-24 «Благовіщенське Миколаїв» км 120 проведена рейдова перевірка додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Так, 27.08.2020 працівниками Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області, а саме старшим державним інспектором Марченко О.О. та старшим державним інспектором Білобров Є.О., на а/д Н-24 «Благовіщенське Миколаїв» км 120 здійснено габаритно-ваговий контроль транспорту: Mercedes-Benz Actros 2641, р/н НОМЕР_1 .

Судом встановлено наявність в матеріалах справи сертифікату відповідності на вимірювальний прилад та сертифікат перевірки типу.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 вказаний автомобіль належить ТОВ «СПМК-17».

За результатами проведення габаритно-вагового контролю 27.08.2020 складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 044212 та довідку № 046691 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, згідно з якими було виявлено перевищення нормативних вагових параметрів, а саме: фактичне навантаження на строєну вісь з одиночними шинами складало 27,100т при допустимих 22 т.

З довідки № 046691 про результати здійснення габаритно - вагового контролю від 27.08.2020 вбачається, що довідка підписана посадовою особою Укртрансбезпеки, що проводила габаритно - ваговий контроль (Марченко О.О.) та оператором вагового комплексу (Білобров Є.О.).

Повноваження посадових осіб Укртрансбезпеки підтверджено направленням на рейдову перевірку № 003546 від 21.08.2020, щотижневим графіком проведення рейдових перевірок працівниками Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області з 24.08.2020 по 30.08.2020.

Уповноваженою особою Управління складено розрахунок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів № 279/18 від 27.08.2020, згідно якого плата за проїзд великовагового транспортного засобу склала 517,92 євро, що у відповідності до розрахунку Національного банку України станом на час вчинення правопорушення, а саме 27.08.2020 становить 16 719,07 грн.

Управлінням Укртрансбезпеки у Миколаївській області було направлено на адресу відповідача лист-повідомлення № 66116/31/24-20 від 01.09.2020 про необхідність внесення плати за проїзд великовагового транспортного засобу Mercedes-Benz Actros 2641, р/н НОМЕР_1 автомобільними дорогами загального користування у розмірі 517,92 євро.

05.10.2020 Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області застосовано до ТОВ «СПМК-17» адміністративно-господарський штраф у розмірі 34 000,00 грн (постанова № 214999 від 05.10.2020) за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, а також застосовано до ТОВ «СПМК-17» адміністративно-господарський штраф у розмірі 1 700,00 грн (постанова № 214998 від 05.10.2020) за надання послуг з перевезення вантажу без наявності оформлених документів.

Відповідач у судовому порядку оскаржував постанову № 214999 від 05.10.2020. Однак, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 у справі № 420/83/21, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2021, відмовлено у задоволенні позову ТОВ «СПМК-17».

30.08.2023 відділом державного нагляду (контролю) у Миколаївській області повторно скеровувався лист № 66306/32/24-23 про необхідність внесення плати за проїзд великовагового транспортного засобу Mercedes-Benz Actros 2641, р/н НОМЕР_1 автомобільними дорогами загального користування у розмірі 517,92 євро. В подальшому, а саме 06.09.2023 відділом державного нагляду (контролю) у Миколаївській області було направлено відповідачу уточнюючий лист.

Господарський суд зазначає, що правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначені Законом України "Про дорожній рух".

Частиною 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Пунктом 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженому постановою Кабінету міністрів України від 08.11.2006 № 1567, передбачено, що державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок.

Згідно з п. 3 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 27.06.2007 № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Порядок № 879), габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюються Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Відповідно до п.п. 4 п. 2 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до п. 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України під 18.01.2001 № 30, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

У свою чергу, положенням п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги -4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 тон (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т, здвоєнні осі - 18 т, строєні - т), або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш на 2 м осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 тонн, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - понад 11т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Частиною 3 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт передбачено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом (окрім зазначених у ч. 2 даної статті) є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно зі ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 № 198, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Із положень пункту 4 Правил № 30 випливає, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, видані перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Пунктом 27 Порядку № 879 передбачено, що плата за проїзд справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Згідно з п. 28 Порядку № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками, виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів чи (та) пасажирів транспортними засобами. Згідно зі ст. 48 цього ж Закону документом для здійснення перевезень вантажів, зокрема для автомобільного перевізника, є документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах та інші документи, передбачені законодавством. Водій зобов`язаний пред`явити посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортні накладні або інший визначений законодавством документ на вантаж.

Судом встановлено, що в порушення п. 31-1 Порядку (перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки, за даними Управління у визначений вище термін платником ТОВ «СПМК-17») - кошти добровільно не було сплачено.

Північним міжрегіональним Управлінням Укртрансбезпеки повідомлено належним чином ТОВ «СПМК-17» про складання акту, розрахунку та необхідність сплати коштів за проїзд у добровільному порядку.

Суд зауважує, що обов`язок оплати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування не залежить від наявності або відсутності вини перевізника, оскільки підставою для оплати є сам факт проїзду (руху) великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, що мало місце в даному випадку.

У ході розгляду справи судом не виявлено норм права, на які посилався позивач, що не підлягають застосуванню до даних правовідносин.

За правилами ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Положеннями ч. 1 ст. 14 ГПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Проаналізувавши встановлені обставини в їх сукупності, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги Державної служби України з безпеки на транспорті підлягають задоволенню у повному обсязі, так як обґрунтовані та доведені. При цьому суд зауважує, що відповідачем не було надано жодних доказів на спростування факту перевищення нормативно-вагових параметрів транспортним засобом, який перебуває в його користуванні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Прокурор при пред`явленні позову сплатив судовий збір у розмірі 2 684,00 грн., що вбачається із платіжної інструкції № 2582 від 07.08.2023 року.

Таким чином, враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог Державної служби України з безпеки на транспорті у повному обсязі, судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 74-75, 129, 237-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» /, адреса 65025, Одеська обл., Лиманський р., 21 км. Старокиївського шосе, 30-а/ на користь Державної служби України з безпеки на транспорті /, адреса 03150, м. Київ, вул. Антоновича, e-mail: / плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у розмірі 16 719,07 грн /шістнадцять тисяч сімсот дев`ятнадцять гривень 07 копійок/ та судовий збір у розмірі 2 684,00 грн /дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження аби прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 19 грудня 2023 р.

Суддя Н.Д. Петренко