Господарський суд Харківської області
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"14" грудня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/1998/22
вх. № 33882

Господарський суд Харківської області у складі:

судді: Кононової О.В.

розглянувши заяву представника АТ "Кредобанк" (вх. № 33882 від 08.12.2023) про відвід судді Міньковського С.В. від розгляду справи № 922/1998/22

за заявою Фізичної особи ОСОБА_1 :

до Фізичної особи ОСОБА_1

про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Харківської області перебуває справа №922/1998/22 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

В судовому засіданні 12.09.2023, 28.09.2023, 26.10.2023 суд постановив протокольні ухвали про відкладення справи в підсумковому засіданні суду та відкладення клопотання арбітражного керуючого про затвердження порядку формування фонду для авансування грошової винагороди, відшкодування витрат арбітражного керуючого.

01.12.2023 від представника АТ "Кредобанк" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з тим, що банк не має можливості забезпечити участь у розгляді справи представника АТ"Кредобанк".

В судовому засіданні 05.12.2023 суд за результатом проведення підсумкового засідання суду ухвалив постанову про визнання боржника банкрутом та постановив ухвалу про затвердження порядку формування фонду авансування грошової винагороди арбітражному керуючому Корольову В.В.

08.12.2023 р. до суду від представника АТ "Кредобанк" надійшла заява про відвід судді (вх.№ 33882 від 08.12.2023), в якій він просить суд відвести суддю Міньковського С.В. від розгляду справи №922/1998/22 та винести і відправити до Офісу Генерального прокурора, Вищої ради правосуддя окрему ухвалу щодо розпочату процедури перевірки незаконних дій судді Міньковського С.В., відкриття стосовно нього кримінального провадження, звільнення його з посади судді.

Свою заяву представник АТ "Кредобанк" обґрунтовує тим, що його, як представника АТ "Кредобанк" в справі №922/1998/22 в день слухання справи не було підключено до відеоконференцзв`язку, хоча у вказаний день та час представник АТ "Кредобанк" адвокат Павленко С.В. з`явився для участі в судовому засіданні в справі №922/1998/22 поза межами приміщення суду в системі «Ізікон» (клопотання раніше подавалось та було судом задоволено). Однак, на думку заявника, суддя Міньковський С.В. представника АТ «Кредобанк», адвоката, 05.12.2023 року до зв`язку із судом не підключив, до участі в судовому засіданні - не допустив, виніс в засіданні ряд негативних для Банку судових рішень

Також заявник зазначає, що суддя Міньковський С.В. знайшов можливості підключити до «Ізікону» та надати доступ до участі в судовому засіданні як адвокату боржниці - Іванченко А.В., так і арбітражному керуючому Корольову В.В.

Тобто, на думку заявника, суддя Міньковський С.В. по відношенню до представника Банку, вчинив зловмисні перешкоди в доступі заявника до правосуддя, вчинення перешкод в діяльності адвоката при виконані ним представницьких функцій.

Ухвалою відвід 11.12.2023 (суддя Міньковський С.В) заявлений відвід визнано необґрунтованим.

У порядку статті 39 Господарського процесуального кодексу України питання щодо розгляду заяви про відвід передано для вирішення іншим складом суду.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2023 для розгляду заявленого судді Міньковському С.В. відводу було визначено суддю Кононову О.В.

За частиною восьмою статті 39 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Матеріали справи дозволяють вирішити питання про відвід судді без повідомлення сторін.

За змістом статей 38, 42 Господарського процесуального кодексу України право на відвід судді є одним із процесуальних прав учасника справи.

Підстави для відводу (самовідводу) визначені статтями 35, 36 цього Кодексу, серед яких інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді (п.5 ч. 1 ст. 35 ГПК України).

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У контексті викладеного важливим є прецедентна практика Європейського суду з прав людини, зокрема рішення Суду у справі Білуха проти України (п. 49), який вказав на те, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися не лише за суб`єктивним, а й за об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п.38).

Отже, у цьому відношенні неупередженість повинна бути очевидною в межах справи, що розглядається.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" від 03 травня 2007 року суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 35 Господарського процесуального кодексу України:

Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Судом встановлено, що в судових засіданнях 12.09.2023, 28.09.2023, 26.10.2023 суд постановив протокольні ухвали про відкладення справи в підсумковому засіданні суду та відкладення клопотання арбітражного керуючого про затвердження порядку формування фонду для авансування грошової винагороди, відшкодування витрат арбітражного керуючого.

01.12.2023 від представника АТ "Кредобанк" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з тим, що банк не має можливості забезпечити участь у розгляді справи представника АТ"Кредобанк".

В судовому засіданні 05.12.2023 суд за результатом проведення підсумкового засідання, суд ухвалив постанову про визнання боржника банкрутом та постановив ухвалу про затвердження порядку формування фонду авансування грошової винагороди арбітражному керуючому Корольову В.В.

С приводу недопущення представника АТ "Кредобанк" в судове засідання 05.12.2023 в справі №922/1998/22, суд зазначає, що матеріали справи підтверджують, що представником банку особисто подано клопотання від 01.12.2023 за вх. № 32938, в якому було зазначено, що представник АТ "Кредобанк" не може прийняти участь в цьому засіданні, в зв`язку із зайнятістю представника в іншому судовому засіданні в іншій справі.

Водночас 05.12.2023, вже після проведення судового засідання по справі №922/1998/22 о 16:16 годині представником АТ "Кредобанк" через Електронний суд подано заяву, в якій адвокат Павленко С.В. повідомив, що 05.12.2023 представник Банку прибув для участі у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, однак суд на зв`язок не вийшов.

Суд вважає, що заявником у заяві про відвід судді Міньковського С.В. не наведено жодної з підстав для відводу судді у справі №922/1998/22, які містяться у статтях 35, 36 Господарського процесуального кодексу України, а обставини на які посилається представник АТ "Кредобанк" зводяться до незгоди останнього з результатами вирішення судом заявлених при розгляді справи №922/1998/22 заяв/клопотань. Зокрема, всі перераховані заявником зауваження відносяться суто до процесуальних моментів здійснення правосуддя суддею по справі. Судження заявника з мотивів можливих процесуальних порушень з боку судді може бути покладене в основу оскарження рішення чи ухвали суду, однак не може бути підставою для його відводу і не свідчить про упередженість або відсутність об`єктивності судді Міньковського С.В.

Суд зазначає, що вирішення питань про застосування норм чинного законодавства є виключним правом судді, в провадженні якого знаходиться справа. При цьому результат вирішення вказаних питань не може свідчити про упереджене ставлення судді відповідно до учасників судового процесу, оскільки наявність чи відсутність підстав для відводу судді не може ставиться в залежність від результату застосування судом норм чинного законодавства.

Оцінюючи перелічені доводи заявника, суд приймає до уваги основоположний принцип свободи вираження поглядів, гарантований кожному статтею 10 Європейської конвенції з прав людини.

Разом з тим суд враховує також і нормативні приписи частини четвертої статті 35 Господарського процесуального кодексу України, за змістом якої незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Здійснюючи правосуддя, суддя є незалежним та керується верховенством права (ст. 129 Конституції України).

Розглядаючи конкретну судову справу (здійснюючи правосуддя) суд самостійно вирішує питання про розгляд по суті заяв та клопотань учасників судового процесу, надає правову оцінку обставинам справи на підставі внутрішнього переконання, що ґрунтується на приписах закону.

За таких обставин, заявляючи відвід судді Міньковському С.В., заявником не наведено обставин, які свідчать про упереджене чи необ`єктивне ставлення судді, а отже, вони не є тими обставинами у розумінні ст.ст. 35, 36 ГПК України, за наявності яких можна дійти висновку про упередженість судді, у зв`язку з чим суд вважає заявлений відвід необґрунтованим та відмовляє у його задоволенні.

При цьому суд звертає увагу заявника на те, що за змістом статті 38 Господарського процесуального кодексу України право сторони на повторний відвід судді з підстав, які раніше не розглядалися, не виключається.

Крім того, порушення норм процесуального права, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, або ухвалення судового рішення суддею, якому було заявлено відвід і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою, є підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення (ст. 277 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про відвід судді Міньковського С.В (вх.№ 33882 від 08.12.2023), поданої представником АТ "Кредобанк".

Керуючись ст. ст. 116 - 123 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 39-41, 233 - 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника АТ "Кредобанк" про відвід судді Міньковського С.В. (вх.№ 33882 від 08.12.2023) від розгляду справи № 922/1998/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду відповідно до приписів статті 255 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала підписана 14.12.2023.

Суддя Кононова О.В.