РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.11.2023Справа № 910/12022/23

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Омега»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Бізнес Девелопмент»

про стягнення 2.550.484,01 грн

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Ключерова В.С.

за участю представників сторін

від позивача Гречківський Є.Л., ордер серії АА № 1332073 від 25.07.2023

від відповідача не з`явився

Суть спору :

28.07.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Омега» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Бізнес Девелопмент» про стягнення 2.550.484,01 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі договору оренди нежитлового приміщення № 1-ОС/19 від 27.12.2019 (далі - договір), позивачем передано відповідачу у строкове платне користування нерухоме майно - нежитлове приміщення, площею 680 кв.м, розміщене за адресою: м. Київ, вул. Максима Берлінського, 15. Приміщення було передано відповідачу 27.12.2019, що підтверджується актом приймання-передачі приміщення, підписаного сторонами. Відповідно до умов договору дата закінчення оренди 26.11.2022; розмір місячної орендної плати складає 7.000,00 доларів США у гривневому еквіваленті відповідно до офіційного обмінного курсу гривні до долару США, встановленого НБУ станом на 1-е число календарного місяця, за який здійснюється оплата, що включає ПДВ; орендна плата сплачується відповідачем у безготівковій формі шляхом авансування не пізніше 10-го числа кожного поточного місяця; сплата комунальних послуг обчислюється, починаючи з 01.01.2020 та оплачується відповідачем на розрахунковий рахунок позивача у відповідності до виставленого рахунку на підставі показників приладів обліку спожитих у приміщенні послуг з тепло-водо-електро-постачання; сторони можуть використовувати засоби електронного документообігу; кожна сторона має право достроково розірвати цей договір в односторонньому порядку у випадку допущення іншою стороною порушення умов цього договору. На прохання та з ініціативи відповідача, до договору неодноразово вносились зміни в частині зменшення суми орендної плати шляхом укладення відповідних додаткових угод та додатків. Проте, не зважаючи на отримане зменшення орендних платежів, починаючи з березня 2020 року відповідач оплачував рахунки із суттєвим порушенням строків, а з лютого 2022 року взагалі припинив здійснювати будь-які платежі по за договором. У зв`язку з допущенням відповідачем порушення умов договору, що призвело до накопичення відповідачем заборгованості, дострокового та без попередження залишення приміщення без належної охорони, позивач на підставі п. 6.2.4. договору здійснив зарахування передоплати за останній місяць оренди, а саме гарантійного внеску в розмірі 163.050,20 грн, в рахунок оплати заборгованості за квітень 2022 року та відповідно до п. 9.3. договору прийняв рішення про дострокове розірвання договору в односторонньому порядку, про що повідомив відповідача шляхом направлення на електронну адресу останнього повідомлення про розірвання договору № 29 від 29.03.2022. 08.05.2023 позивач направив відповідачу вимогу № 23/05/08-В/01 від 08.05.2023 про сплату заборгованості за договором та повернення приміщення. Оскільки відповідачем вимоги позивача залишені без відповіді та виконання, останній звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 2.550.484,01 грн, з яких 758.563,30 грн боргу по орендній платі, 655.154,55 грн боргу з відшкодування комунальних послуг, 421.855,69 грн штрафу, 97.100,51 грн пені, 453.223,05 грн інфляційних втрат, 164.586,91 грн 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/12022/23 від 04.08.2023 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

14.08.2023 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду відповідних документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2023 відкрито провадження у справі № 910/12022/23 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 26.09.2023.

Даною ухвалою встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 21.08.2023 було 22.08.2023 направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 775 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 25006, м. Кропивницький, вул. Чикаленка Євгена, 1-а, офіс 8/1, яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

06.09.2023 судом отримано конверт разом з ухвалою від 21.08.2023 (номер відправлення 775), який повернуто поштовим відділенням зв`язку без вручення адресату з довідкою форми Ф-20 від 29.08.2023 з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи викладене, відповідач мав подати відзив на позовну заяву у строк до 12.09.2023 включно.

26.09.2023 у підготовчому засіданні, відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 17.10.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/12022/23 від 26.09.2023 відповідача викликано у підготовче засідання, що відбудеться 17.10.2023. Дану ухвалу надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 286, проте конверт 07.11.2023 повернуто до суду поштовим відділенням зв`язку без вручення адресату з довідкою форми Ф-20 від 01.11.2023 з позначкою «за закінченням терміну зберігання».

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/12022/23 від 17.10.2023, у відповідності до ст.ст. 182, 185 Господарського процесуального кодексу України, підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.11.2023.

19.10.2023 позивачем через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» сформовано повідомлення про сплату судового збору та надання доступу до запису судового засідання за допомогою Електронного кабінету користувача ЄСІТС.

07.11.2023 у судовому засіданні, відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 21.11.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/12022/23 від 07.11.2023 відповідача викликано у судове засідання, що відбудеться 21.11.2023. Дану ухвалу надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 361, проте конверт 20.11.2023 повернуто до суду поштовим відділенням зв`язку без вручення адресату з довідкою форми Ф-20 від 15.11.2023 з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою».

13.11.2023 позивачем через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» подано клопотання про стягнення судових витрат.

Позивач в судовому засіданні 21.11.2023 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання 21.11.2023 не з`явився, письмовий відзив на позов не подав.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представника відповідача.

В судовому засіданні 21.11.2023 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

27.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Омега» (далі орендодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київ Бізнес Девелопмент» (далі орендар, відповідач) було укладено договір оренди нежитлового приміщення № 1-ОС/19 (далі договір).

Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець зобов`язується передати орендареві у строкове плане користування нежитлове приміщення, ідентифіковане у пунктах 1.2 1.4 договору (далі - приміщення), для використання з метою, визначеною у п. 2.1 цього договору, а орендар зобов`язується прийняти це приміщення та сплачувати в подальшому орендну плату, встановлену пунктом 5.1 цього договору.

Адреса приміщення: м. Київ, вул. Максима Берлінського, буд. 15 (п. 1.2 договору).

Загальна площа приміщення: 680 квадратних метрів (п. 1.3 договору).

Приміщення складається з: окремих кабінетів та місць загального користування (п. 1.4 договору).

Згідно з п. 2.1 договору орендар приймає в оренду приміщення з метою розміщення в ньому офісу орендаря та (або) «коворкінг-центру».

Спір виник в зв`язку з тим, що відповідачем в порушення умов договору оренди не сплачено орендну плату у повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 758.563,30 грн по орендній платі та 655.154,55 грн з відшкодування комунальних послуг. У зв`язку з порушенням умов договору та простроченням відповідачем грошового зобов`язання позивачем нараховано 421.855,69 грн штрафу, 97.100,51 грн пені, 453.223,05 грн інфляційних втрат, 164.586,91 грн 3% річних.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За приписами ст. 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк встановлений договором найму.

Відповідно до п. 3.1 договору приміщення (разом з наявними у ньому меблями та обладнанням відповідно до переліку) передається в оренду на підставі акту приймання-передачі.

Як свідчать матеріали справи 27.12.2019 позивачем передано, а відповідачем прийнято нежитлове приміщення, ідентифіковане у пунктах 1.2-1.4 договору та повний комплект ключів від усіх дверей приміщення, що підтверджується підписаним та скріпленим печатками обох сторін акт приймання-передачі від 27.12.2019.

Відповідно до ч.1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно з п. 9.1 договору він укладений у дату його підписання, що зазначена на другій та третій сторінках цього договору, та діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків за ним.

Пунктом 4.1 договору встановлено, строк оренди нежитлового приміщення складає 35 місяців з моменту підписання договору та акту приймання-передачі.

Дата початку оренди: 27 грудня 2019 року (п. 4.2 договору).

Дата закінчення оренди: 26 листопада 2022 року (п. 4.3 договору).

У відповідності до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди.

Згідно з п. 5.1 договору розмір орендної плати складається 7.000,00 доларів США у гривневому еквіваленті відповідно до офіційного обмінного курсу гривні до долару США, встановленого Національним банком України станом на 1-е число календарного місяця, за який здійснюється оплата, що включає податок на додану вартість.

Пунктом 5.7. договору сторони погодили, що розмір орендної плати (виражений у доларах США) може змінюватися лише за взаємною згодою сторін, що оформлюється додатковою угодою до цього договору.

В подальшому між сторонами було підписано ряд додаткових угод, якими сторони змінювали розмір орендної плати за певні місяці, а саме:

Додатковою угодою № 3 від 18.03.2020 до договору сторони погодили, що у зв`язку із введенням карантинних заходів у м. Києві, орендна плата за березень 2020 року складає 137.541,60 грн (п. 1 додаткової угоди № 3).

Додатковою угодою № 4 від 31.03.2020 до договору сторони погодили, що у зв`язку із введенням карантинних заходів у м. Києві, орендна плата за квітень 2020 року складає 96.701,15 грн (п. 1 додаткової угоди № 4).

Додатковою угодою № 5 від 30.04.2020 до договору сторони погодили, що у зв`язку із введенням карантинних заходів у м. Києві, орендна плата за травень 2020 року складає 94.399,90 грн (п. 1 додаткової угоди № 5).

Додатком № 6 від 28.05.2020 до договору сторони погодили, що у зв`язку з продовженням карантинних заходів у м. Києві, орендна плата за червень 2020 року складає 94.039,75 грн (п. 1 додаткової угоди № 6).

Додатковою угодою № 7 від 30.06.2020 до договору сторони погодили, що у зв`язку із введенням карантинних заходів у м. Києві, орендна плата за липень-серпень 2020 року складає 317.344,44 грн (п. 1 додаткової угоди № 7).

Додатковою угодою № 8 від 29.09.2020 до договору сторони погодили, що у зв`язку з продовженням карантинних заходів у м. Києві, орендна плата за жовтень 2020 року складає 178.356,15 грн (п. 1 додаткової угоди № 8).

Додатковою угодою № 9 від 30.11.2020 до договору сторони погодили, що у зв`язку з продовженням карантинних заходів у м. Києві, орендна плата за грудень 2020 року складає 169.552,39 грн (п. 1 додаткової угоди № 9).

Додатковою угодою № 10 від 30.12.2020 до договору сторони погодили, що у зв`язку з запровадженням локдауну в Україні, орендна плата за січень 2021 року складає 65.964,00 грн (п. 1 додаткової угоди № 10).

Додатковою угодою № 11 від 26.02.2021 до договору сторони погодили, що у зв`язку з продовженням карантинних заходів в Україні, орендна плата за березень 2021 року складає 156.492,00 грн (п. 1 додаткової угоди № 11).

Додатковою угодою № 12 від 30.03.2021 до договору сторони погодили, що у зв`язку з запровадженням локдауну у м. Києві, орендна плата за квітень 2021 року складає 58.500,00 грн (п. 1 додаткової угоди № 12).

Відповідно до п. 5.6 договору орендодавець виставляє рахунки на оплату орендареві в електронному вигляді (або у інший доступний спосіб) до 4-го числа кожного поточного місяця, розраховуючи вартість оренди, виходячи з офіційного обмінного курсу гривні до долару США, встановленого Національним банком України станом на 1-е число такого місяця.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було виставлено відповідачу наступні рахунки на оплату орендної плати, на загальну суму 4.446.292,48 грн, а саме: № 5 від 03.02.2020 на суму 174.437,20 грн; № 12 від 02.03.2020 на суму 137.541,60 грн; № 16 від 01.04.2020 на суму 96.701,15 грн; № 26 від 01.05.2020 на суму 94.399,90 грн; № 30 від 01.06.2020 на суму 94.039,75 грн; № 36 від 01.07.2020 на суму 317.344,44 грн; № 48 від 01.09.2020 на суму 192.932,60 грн; № 52 від 01.10.2020 на суму 178.356,15 грн; № 60 від 02.11.2020 на суму 199.068,10 грн; № 64 від 01.12.2020 на суму 169.552,39 грн; № 2 від 04.01.2021 на суму 65.964,00 грн; № 7 від 01.02.2021 на суму 196.929,80 грн; № 14 від 01.03.2021 на суму 156.492,00 грн; № 21 від 01.04.2021 на суму 58.500,00 грн; № 31 від 05.05.2021 на суму 194.250,00 грн; № 36 від 01.06.2021 на суму 192.271,80 грн; № 42 від 01.07.2021 на суму 190.592,50 грн; № 48 від 02.08.2021 на суму 188.209,00 грн; № 55 від 01.09.2021 на суму 188.249,60 грн; № 62 від 01.10.2021 на суму 186.322,50 грн; № 66 від 01.11.2021 на суму 183.936,90 грн; № 72 від 01.12.2021 на суму 190.499,40 грн; № 3 від 04.01.2022 на суму 190.947,40 грн; № 6 від 01.02.2022 на суму 199.188,50 грн; № 114 від 01.03.2022 на суму 204.784,30 грн. Рахунок за квітень 2022 року в матеріалах справи відсутній, проте позивачем згідно наявного у справі розрахунку нараховано оренду плату за цей місяць в розмірі 204.784,30 грн.

Відповідачем заперечень щодо виставлених позивачем рахунків на оплату орендної плати до суду не подано.

Також матеріали справи містять підписані та скріплені печатками сторін договору акти надання послуг, а саме оренди нежитлового приміщення, за період з лютого 2020 року по жовтень 2021 року включно.

Акти надання послуг за період з листопада 2021 року по березень 2022 року підписані та скріплені печаткою лише позивачем, з боку відповідача підписи відсутні.

Частина 5 статті 762 Цивільного кодексу України визначає, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 5.3 договору орендна плата сплачується орендарем у безготівковій формі шляхом авансування не пізніше 10-го числа кожного поточного місяця.

Якщо сторони письмово не узгодять інше, у випадку якщо 10-е число поточного місяця припадає на вихідний, святковий або інший неробочий чи не банківський день за законодавством України, останнім днем для оплати оренди за поточний місяць є останній банківський день, що передує 10-му числу цього місяця.

Згідно з п. 5.5 договору протягом 1-го банківського дня з дати укладання договору орендар сплачує орендодавцю орендну плату за останній місяць оренди, в якості гарантійного внеску у розмірі місячної орендної плати відповідно до п. 5.1 цього договору.

На виконання п. 5.5 договору 28.12.2019 відповідачем було сплачено позивачу 163.050,20 грн гарантійного внеску, що підтверджується платіжною інструкцією № 1393, які позивачем враховано в рахунок погашення боргу за орендну плату за квітень 2022 року.

Відповідно до п. 5.8 договору вартість енергоносіїв, тепло- та водопостачання не включається до орендної плати та сплачується орендарем додатково протягом 10-ти календарних днів з моменту отримання відповідних рахунків від орендодавця.

Матеріали справи містять докази направлення відповідачу, засобами електронного зв`язку, рахунки на оплату відшкодування витрат за використану електроенергію, воду та на теплопостачання на загальну суму 1.010.028,03 грн, а саме наступні рахунки: № 3 від 31.01.2020 на суму 4.946,32 грн, № 8 від 10.02.2020 на суму 25.591,02 грн, № 13 від 29.02.2020 на суму 5.092,31 грн, № 15 від 29.02.2020 на суму 22.409,93 грн, № 21 від 31.03.2020 на суму 5.271,29 грн, № 22 від 31.03.2020 на суму 3.706,18 грн, № 28 від 30.04.2020 на суму 4.345,70 грн, № 29 від 30.04.2020 на суму 183,13 грн, № 34 від 31.05.2020 на суму 5.927,93 грн, № 40 від 01.07.2020 на суму 5.416,20 грн, № 44 від 31.07.2020 на суму 4.889,42 грн, № 49 від 31.08.2020 на суму 6.565,68 грн, № 56 від 30.09.2020 на суму 6.710,60 грн, № 58 від 31.10.2020 на суму 8.123,36 грн, № 67 від 30.11.2020 на суму 7.202,25 грн, № 69 від 30.11.2020 на суму 22.758,46 грн, № 71 від 31.12.2020 на суму 7.126,65 грн, № 72 від 31.12.2020 на суму 15.342,32 грн, № 10 від 31.01.2021 на суму 7.973,89 грн, № 11 від 31.01.2021 на суму 30.317,39 грн, № 16 від 28.02.2021 на суму 6.918,21 грн, № 18 від 28.02.2021 на суму 42.958,81 грн, № 23 від 31.03.2021 на суму 8.962,64 грн, № 25 від 31.03.2021 на суму 25.235,83, № 30 від 30.04.2021 на суму 9.961,44 грн, № 32 від 30.04.2021 на суму 17.471,96 грн, № 37 від 31.05.2021 на суму 8.961,21 грн, № 44 від 30.06.2021 на суму 7.132,43 грн, № 50 від 31.07.2021 на суму 10.373,80 грн, № 57 від 31.08.2021 на суму 5.959,13 грн, № 63 від 30.09.2021 на суму 10.037,99 грн, № 69 від 31.10.2021 на суму 8.943,88 грн, № 68 від 01.11.2021 на суму 9.844,40 грн, № 74 від 30.11.2021 на суму 11.478,57 грн, № 75 від 30.11.2021 на суму 27.021,08 грн, № 78 від 30.11.2021 на суму 69.365,04 грн, № 77 від 31.12.2021 на суму 15.998,42 грн, № 79 від 31.12.2021 на суму 92.465,30 грн, № 8 від 31.01.2022 на суму 16.277,83 грн, № 9 від 31.01.2022 на суму 136.573,82 грн, № 21 від 28.02.2022 на суму 15.291,48 грн, № 20 від 28.02.2022 на суму 83.573,78 грн, № 22 від 31.03.2022 на суму 155.281,58 грн, № 23 від 21.03.2022 на суму 6.736,53 грн та № 113 від 30.04.2022 на суму 6.302,84 грн.

Відповідачем заперечень щодо виставлених позивачем рахунків на відшкодування витрат за використану електроенергію, воду та на теплопостачання до суду не подано.

Також матеріали справи містять підписані та скріплені печатками сторін договору акти надання послуг, а саме на відшкодування витрат за використану електроенергію, воду та на теплопостачання, за період з січня 2020 року по жовтень 2021 року включно.

Акти надання послуг за період з листопада 2021 року по квітень 2022 року підписані та скріплені печаткою лише позивачем, з боку відповідача підписи відсутні.

З наявних в матеріалах справи платіжних інструкцій вбачається, що відповідачем за весь період дії договору було сплачено позивачу 4.042.602,66 грн, з яких 3.687.729,18 грн орендної плати (включаючи 163.050,20 грн гарантійного внеску) та 354.873,48 грн за комунальні послуги.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать про порушення відповідачем зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати орендної плати за договором, в результаті чого виникла заборгованість, яка не оспорена відповідачем та становить 758.563,30 грн.

Також матеріали справи свідчать про порушення відповідачем зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати відшкодування витрат за використану електроенергію, воду та на теплопостачання, в результаті чого виникла заборгованість, яка не оспорена відповідачем та становить 655.154,55 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з п. 6.3.9 договору орендар зобов`язаний своєчасно за власний рахунок сплачувати орендні та комунальні платежі, здійснювати оплату за тепло-, водо- та електропостачання, водовідведення тощо.

08.05.2023 позивач звернувся до відповідача з вимогою № 23/05/08-В/01 про добровільну сплату заборгованість за договором оренди нежитлового приміщення № 1-ОС/19 від 27.12.2019.

Вимога № 23/05/08-В/01 від 08.05.2023 направлена на юридичну адресу відповідача, а саме: 25006, м. Кропивницький, вул. Чикаленка Євгена, 1-А, оф. 8/1, що підтверджується наявними в матеріалах справи описом вкладення у цінний лист за номером відправлення 055, накладною № 055 та фіскальним чеком від 08.05.2023.

Доказів того, що відповідачем виконано зобов`язання по сплаті орендної плати та відшкодування витрат за використану електроенергію, воду та на теплопостачання не подано.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача 1.413.717,85 грн заборгованості, з яких 758.563,30 грн боргу по сплаті орендної плати та 655.154,55 грн боргу з відшкодування комунальних послуг.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується що відповідач, в порушення умов договору, у визначений строк зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати орендної плати та відшкодування комунальних платежів у повному обсязі не здійснив, та є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі ст.ст. 546, 547 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафних санкцій надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України.

Так, розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 7.4 договору передбачено, що за прострочення оплати будь-якого платежу за цим договором винна сторона сплачує іншій стороні неустойку у формі пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, яка нараховується за весь час існування прострочення.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За умовами п. 7.4 договору сторони визначили відповідальність за порушення зобов`язання щодо оплати платежів за договором та передбачили інший період нарахування ніж встановлений законом.

В зв`язку з тим, що взяті на себе зобов`язання по сплаті орендної плати та відшкодуванню комунальних платежів у встановлені договором строки відповідач не виконав, він повинен сплатити позивачу пеню у розмірі 97.100,51 грн (за обґрунтованими розрахунками позивача).

Відповідно до п. 9.2 договору кожна сторона має право достроково розірвати цей договір в односторонньому порядку лише за умов та на підставах, передбачених цим договором, шляхом направлення іншій стороні повідомлення про дострокове розірвання договору із зазначенням підстави розірвання та посиланням на відповідний пункт договору не пізніше як за 1 місяць до дати припинення.

Згідно з п. 9.3 договору кожна сторона має право достроково розірвати цей договір в односторонньому порядку у випадку допущення іншою стороною порушення умов цього договору.

Відповідно до п. 8.2 договору сторони погодились, що у порядку виконання цього договору у спілкуванні між собою, в тому числі з метою направлення повідомлень, рахунків, актів, пропозицій про внесення змін до цього договору, проектів додаткових угод та додатків, а також додаткових угод та додатків до цього договору та будь-яких інших документів, передбачених цим договором, сторони можуть використовувати засоби електронного документообігу.

З цією метою сторони погодились використовувати такі електронні адреси: орендодавець: а) , b) ; орендар: @ukr.net (п. 8.3 договору).

З наявних матеріалів справи вбачається, що 30.03.2022 позивачем, з електронної адреси , на електронну адресу відповідача - @ukr.net, направлено повідомлення № 29 від 29.03.2022 про розірвання договору № 01-ОС/19 від 27.12.2019, у зв`язку з систематичним порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної та повної сплати орендних платежів, що призвело до заборгованості, станом на 01.02.2022, у розмірі 697.824,00 грн, а також у зв`язку із залишенням без попередження орендованого приміщення без належної охорони та не передавши його по акту приймання-передачі орендодавцю.

Повідомленням № 29 від 29.03.2022 позивач проінформував відповідача про те, що у відповідності до п.п. 6.3.9, 7.1, 9.2 та 9.3 договору оренди № 01-ОС/19 від 27.12.2019 розриває цей договір достроково і в односторонньому порядку з 01.04.2022.

Заперечень щодо отримання повідомлення № 29 від 29.03.2022 про розірвання договору № 01-ОС/19 від 27.12.2019 відповідачем до суду не подано.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги умови п. 9.2 договору, суд приходить до висновку, що договір оренди нежитлового приміщення № 1-ОС/19 від 27.12.2022 достроково розірваний в односторонньому порядку з 30.04.2022.

Відповідно до п. 7.5 договору у разі одностороннього дострокового розірвання цього договору орендарем (крім випадків настання форс-мажорних обставин для нього) або орендодавцем (у зв`язку з невиконанням орендарем умов цього договору) орендар сплачує орендодавцю штраф у розмірі 30 (тридцяти) відсотків від загальної суми недоотриманих орендодавцем орендних платежів, які мали б бути сплачені орендарем до дати закінчення оренди, встановленої п. 4.3 цього договору, включно.

Штраф сплачується орендарем протягом 10 календарних днів з дати дострокового розірвання договору на розрахунковий рахунок орендодавця, виходячи з офіційного обмінного курсу гривні до долару США, встановленого Національним банком України станом на дату розірвання цього договору.

Як вже було встановлено судом, договір оренди нежитлового приміщення № 1-ОС/19 від 27.12.2022 був достроково розірваний в односторонньому порядку з 30.04.2022 (у зв`язку з невиконанням орендарем умов цього договору).

Позивачем в поданій до суду позовній заяві здійснено наступний розрахунок суми штрафу, який підлягає стягненню з відповідача:

42.000,00 доларів США за період з травня по жовтень 2022 року (по 7.000,00 доларів США за кожен місяць) + 6.066,67 доларів США за період з 01 по 26 листопада 2022 року (7.000,00 доларів США : 30 х 26) = 48.066,67 доларів США;

48.066,67 доларів США х 29,2549 грн (офіційний курс гривні до долару США станом на 30.04.2022 дату розірвання договору) = 1.406.185,62 грн;

1.406.185,62 грн х 0,3 (відсоток штрафу передбаченого п. 7.5 договору) = 421.855,69 грн.

Суд погоджується з розрахунками позивача та приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 421.855,69 грн штрафу (30% від загальної суми недоотриманих орендодавцем орендних платежів, які мали б бути сплачені орендарем до дати закінчення оренди).

В зв`язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті платежів, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача на свою користь 453.223,05 грн інфляційних втрат та 164.586,91 грн 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Зазначена норма передбачає, що проценти та індекс інфляції, що стягуються у разі порушення стороною грошового зобов`язання, має компенсаційний, а не штрафний характер.

За змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Проценти, передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів. Тобто такі проценти є гарантією для кредитора у вигляді настання певних правових наслідків для боржника через неналежне виконання ним взятих за договором зобов`язань.

Стаття 625 Цивільного кодексу України надає можливість кредитору боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, встановити інший, ніж три проценти річних, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами.

Отже, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних.

Відповідно до п. 7.3 договору за прострочення оплати будь-якого грошового зобов`язання за цим договором винна сторона сплачує іншій стороні проценти річні за ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Враховуючи вкладене, умовами договору передбачено інший розмір процентів.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. п. 3.2 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у наступному місяці.

Якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Такий висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 № 910/13071/19.

Суд приходить до висновку про обґрунтованість нарахування 365.975,15 грн інфляційних втрат та 149.619,71 грн 3% річних, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

В іншій частині позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних в позові слід відмовити, оскільки позивачем нарахування інфляційних втрат та 3% річних здійснено на суму несплаченої відповідачем орендної плати (758.563,30 грн) з урахуванням суми штрафу (421.855,69 грн), що є порушенням чинного законодавства України, оскільки штраф не є грошовим зобов`язанням на яке здійснюється нарахування інфляційних втрат та 3% річних.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Омега» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Стосовно розподілу витрат позивача на правову допомогу в розмірі 100.560,59 грн слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України).

Стаття 161 Господарського процесуального кодексу України визначає, що заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

У позовній заяві позивачем зазначено, що позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 100.000,00 грн та позивачем понесено витрати на оплату витягів з ЄДРПОУ у розмірі 315,00 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

У поданому до суду 13.11.2023 клопотанні про стягнення судових витрат, позивач зазначає, що ним понесено витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 100.000,00 грн, витрати на оплату витягів з ЄДРПОУ у розмірі 315,00 грн та 245,59 грн витрат на оплату поштових послуг з направлення документів відповідачу.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

13.04.2023 між позивачем (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Еверлігал» (об`єднання) був укладений договір про надання правничої (правової) допомоги № 23/04-06 за умовами якого об`єднання зобов`язується надавати клієнту всі види правничої (правової) допомоги, а клієнт оплатити надану об`єднанням правову допомогу.

Пунктом 3.1 вказаного договору сторони погодили, що розмір винагороди об`єднання і порядок розрахунків встановлюється у додатках до договору, які з моменту підписання сторонами є невід`ємною частиною цього договору.

13.04.2023 між клієнтом та об`єднанням підписано додаток № 1 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 23/04-06 від 13.04.2023, відповідно до якого об`єднання зобов`язується надавати клієнту всі види правничої (правової) допомоги щодо представництва прав і законних інтересів клієнтах у будь-яких спорах, що стосується договору оренди нежитлового приміщення № 1-ОС/19 від 27.12.2019.

Згідно з п. 2.1 додатку № 1 від 13.04.2023, керуючись п. 3.1 договору, сторони погодили, що надання всіх видів правової допомоги у спорі з орендарем про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення № 1-ОС/19 від 27.12.2019, включаючи досудове врегулювання і представництво прав та законних інтересів клієнта в суді першої інстанції, зокрема, але не виключно підготовку досудових повідомлень, вимог, запитів (за необхідності) тощо, збирання доказової бази, підготовку та подання до суду позовної заяви та інших заяв по суті справи і заяв з процесуальних питань, участь у судових зсіданнях тощо, клієнт зобов`язаний сплатити об`єднанню винагороду у розмірі 100.000,00 грн.

Пунктом 2.2 додатку № 1 від 13.04.2023 сторони домовились, що клієнт оплачує правову допомогу, визначену у п. 2.1 додатку, протягом 3 (трьох) банківських днів з дати отримання від об`єднання рахунку на оплату, в тому числі в електронній формі.

Матеріали справи містять виставлений об`єднанням клієнту рахунок на оплату № 58 від 05.05.2023 за юридичні послуги/ надання правової допомоги на суму 100.000,00 грн.

Винагорода виплачена позивачем Адвокатському об`єднанню «Еверлігал» в розмірі 100.000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 893 від 05.05.2023.

Підтвердженням того, що Гречківський Євгеній Леонідович є адвокатом свідчить свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ЖТ № 001059 від 23.04.2019.

Відповідачем клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу не подано та жодними засобами доказування неспівмірність розміру витрат не підтверджено.

Суд приходить до висновку про відповідність заявленого позивачем розміру витрат на професійну правову допомогу, у розмірі 100.000,00 грн, критеріям, що визначені ст. 126 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи те, що позивачем підтверджено правовий статус адвоката, співмірність розміру витрат з наданими послугами, господарський суд дійшов висновку, що у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати позивача на правову допомогу покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 95.992,32 грн.

Однак, суд зазначає про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача в порядку розподілу витрат адвоката позивача на оплату витягів з ЄДРПОУ у розмірі 315,00 грн та витрат на оплату поштових послуг з направлення документів відповідачу у розмірі 245,59 грн, з огляду на таке.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Отже, положення абзацу 2 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розрізняють витрати сторони на професійну правничу допомогу адвоката та витрати сторони, понесені у зв`язку з компенсацією витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, витрати на оплату витягів з ЄДРПОУ та витрат на оплату поштових послуг є сумою, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, та встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Подібні висновки Верховного Суду викладені у п. 31 постанови від 03.10.2019 у справі № 908/1654/18 та у постанові від 21.01.2021 у справі № 922/3812/19.

Відповідно до п. 2.3 додатку №1 від 13.04.2023 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 23/04-06 від 13.04.2023 клієнт окремо відшкодовує об`єднанню документально підтверджені фактичні витрати, понесені об`єднанням, його працівниками, залученими об`єднанням адвокатами, їх помічниками та іншими підрядниками під час надання правової допомоги, включаючи витрати на поштові послуги, витрат на витратні матеріали, витрати на відрядження і на проживання відряджених осіб тощо.

Суд зазначає про те, що умовою для розподілу витрат сторони, понесених на компенсацію витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, є факт понесення таких витрат стороною спору.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у пункті 140 постанови від 23.09.2021 у справі № 904/1907/15, для розподілу витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), необхідною умовою згідно з положеннями п. 2 ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, якою регламентовано порядок компенсації, є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Однак, з наявних з матеріалах справи доказів понесених об`єднанням витрат на оплату витягів з ЄДРПОУ у розмірі 315,00 грн (квитанції № М92Т-332L-B15E, № 3DR8-4EE8-T9RE та № 63K9-ZRED-LF2E) та витрат на оплату поштових послуг з направлення документів відповідачу у розмірі 245,59 грн (фіскальні чеки на суми 64,80 грн, 53,00 грн, 84,79 грн, 43,00 грн), не вбачається що дані витрати було погоджено та понесено позивачем, оскільки підписаного між сторонами акту приймання-передачі наданої правової допомоги та доказів відшкодування клієнтом об`єднанню документально підтверджених фактичних витрат матеріали справи не містять.

При цьому, суд зазначає про те, що за відсутності зазначених доказів самі лише надані квитанції та фіскальні чеки не є доказами понесення позивачем витрат на компенсацію фактичних витрат об`єднання.

З огляду на викладене суд зазначає про те, що оскільки докази понесення позивачем витрат на відшкодування об`єднанню документально підтверджених фактичних витрат відсутні, та факт понесення таких витрат позивачем не доведений, суд приходить до висновку, що витрати позивача на правову допомогу у розмірі 560,59 грн (315,00 грн + 245,59 грн) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Бізнес Девелопмент» (25006, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Чикаленка Євгена, 1а, офіс 8/1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Омега» (79017, м. Львів, вул. Зелена, 77, ) 758.563 (сімсот п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот шістдесят три) грн 30 коп. боргу по орендній платі, 655.154 (шістсот п`ятдесят п`ять тисяч сто п`ятдесят чотири) грн 55 коп. боргу з відшкодування комунальних послуг, 421.855 (чотириста двадцять одну тисячу вісімсот п`ятдесят п`ять) грн 69 коп. штрафу, 97.100 (дев`яносто сім тисяч сто) грн 51 коп. пені, 365.975 (триста шістдесят п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять) грн 15 коп. інфляційних втрат, 149.619 (сто сорок дев`ять тисяч шістсот дев`ятнадцять) грн 71 коп. 3% річних, 36.724 (тридцять шість тисяч сімсот двадцять чотири) грн 03 коп. витрат по сплаті судового збору, 95.992 (дев`яносто п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дві) грн 32 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 19.12.2023.

СуддяВ.В.Сівакова