РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2023Справа № 910/15518/23

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК "Технокомплект" м. Києва

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Індастріалбуд" м. Києва

про стягнення боргу, неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, ціна позову 12638,89 грн.,

Суддя Паламар П.І.

Без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

СУТЬ СПОРУ :

у жовтні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ТК "Технокомплект" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що на виконання умов укладеного з відповідачем договору купівлі-продажу продукції № 04022020-1 від 4 лютого 2020 р. він передав останньому товар загальною вартістю 11034,37 грн.

Всупереч умов договору відповідач не оплатив одержаний товар, заборгувавши йому 11034,37 грн.

З цих підстав просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь суму боргу, 70,74 грн. три проценти річних з простроченої суми, 430,34 грн. пені, 1103,44 грн. штрафу, а також понесені ним по справі судові витрати, у т.ч. 5000 грн. витрат по оплаті послуг адвоката.

Відповідач у письмових поясненнях на позовну заяву пояснив про сплату ним заявленої до стягнення суми основного боргу у розмірі 11034,37 грн. Також зазначав про неправомірність заявлених вимог в частині неустойки, оскільки за своєю правовою пеня та штраф відносяться до одного виду цивільно-правової відповідальності, а відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Заявив про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, вказував на не співмірність заявлених позивачем адвокатських витрат із ціною позову та характером спору.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що провадження у справі в частині вимог про стягнення 11034,37 грн. слід закрити, позов в іншій частині підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 4 лютого 2020 р. між сторонами по справі укладено договір купівлі-продажу продукції № 04022020-1, згідно з яким позивач зобов`язався передати відповідачу товар вироби в асортименті, кількості та за цінами вказаними у рахунках та накладних, а відповідач - прийняти та оплатити товар на умовах договору.

Згідно п. 4.2. договору відстрочка платежу за поставлений товар становить 7 календарних днів з моменту отримання товару покупцем.

Строк дії договору відповідно до умов п.п. 11.1., 11.4. договору встановлений з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2020 р. У випадку, якщо жодна із сторін за 30 календарних днів до дати закінчення дії договору письмово не повідомить про свій намір його розірвати, то договір вважається пролонгованим на кожен наступний рік, на тих же самих умовах.

Вказані обставини підтверджуються наявною у справі копією вищезазначеного договору.

Доказів припинення договору в установленому порядку суду не надано.

Поясненнями позивача, викладеними у позовній заяві, поясненнями відповідача, викладеними у письмових поясненнях на позовну заяву, наявними у матеріалах справи видатковою накладною № 2297 від 10 липня 2023 р., платіжною інструкцією № 15128 від 9 листопада 2023 р. стверджується факт передачі позивачем відповідачу товару за договором загальною вартістю 11034,37 грн., а також оплати відповідачем цього товару після звернення позивача в суд з цим позовом.

Враховуючи, що заявлена до стягнення сума боргу у розмірі 11034,37 грн. відповідачем сплачена після звернення позивача в суд з указаним позовом, предмет спору в цій частині між сторонами відсутній, то провадження у справі в частині вимог про стягнення 11034,37 грн. боргу відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України підлягає закриттю.

При цьому, вищевказаними доказами стверджується факт прострочення відповідачем виконання зобов`язання по оплаті придбаного на підставі спірного договору товару.

Відповідно до умов п. 8.3. договору за порушення умов оплати покупець сплачує продавцю пеню в розмірі 0,05% від суми, що підлягає оплаті, але не більше подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення та штраф у розмірі 10% від вартості неоплаченого вчасно товару.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов`язання по оплаті за договором, з нього на користь позивача відповідно до вимог ст.ст. 624, 625 ЦК України підлягає стягненню 70,74 грн. три проценти річних з простроченої суми, 430,34 грн. пені, 1103,44 грн. штрафу.

Доводи відповідача щодо неправомірності заявлених вимог в частині неустойки є необґрунтованими з огляду на наступне.

Так, можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань не лише не заборонено, але й передбачено ч. 2 ст. 231 ГК України.

При цьому щодо порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, передбаченою статтею 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (ст. 610, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Гарантована статтею 61 Конституції України заборона подвійного притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме має на меті уникнути несправедливого покарання за одне й те саме правопорушення двічі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 1 червня 2021 р. у справі № 910/12876/19.

На відносини між господарюючими суб`єктами зазначені обмеження ст. 61 Конституції України не поширюються.

Заявлений позивачем розмір неустойки співмірний допущеному відповідачем порушенню.

Враховуючи характер спору, обсяг наданих позивачу по справі послуг адвоката, суд вважає, що витрати по їх оплаті підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача в розмірі 5000 грн.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, то понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на нього.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

провадження у справі № 910/15518/23 в частині вимог про стягнення 11034,37 грн. боргу закрити.

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК "Технокомплект" м. Києва в іншій частині задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Індастріалбуд" (03110, м. Київ, вул. Преображенська, 23, офіс 507, код 40645273) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК "Технокомплект" (03083, м. Київ, вул. Пирогівський шлях, 34, код 24185151) 70,74 грн. три проценти річних з простроченої суми, 430,34 грн. пені, 1103,44 грн. штрафу, 5000 грн. витрат по оплаті послуг адвоката, 2684 грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар