РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2023 м. КиївСправа № 910/12649/23

За позовом: ДЕПАРТАМЕНТУ ОСВІТИ ПОЛТАВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ;

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "РЕСУРСГРУП";

про: стягнення 248.723,77 грн. та визнання недійсною додаткової угоди.

Суддя Сергій Балац

Секретар судового засідання Бут Д.О.

Представники:

позивача: не з`явилися;

відповідача: Зайцева А.М.

С У Т Ь С П О Р У :

ДЕПАРТАМЕНТ ОСВІТИ ПОЛТАВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ звернувся до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "РЕСУРСГРУП" про стягнення 248.723,77 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в результаті укладення додаткової угоди від 26.07.2022 № 5 до укладеного між позивачем та відповідачем договору від 01.04.2022 № 59 було збільшено ціну товару, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 248.723,77 грн. та визнання недійсною додаткової угоди від 26.07.2022 № 5 до договору від 01.04.2022 № 59.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/12649/23 та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку (за правилами) загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 16.10.2023.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням правомірності укладення між сторонами оспорюваного правочину та відсутність підстав для стягнення заявленої до стягнення суми грошових коштів.

В підготовчому засіданні 16.10.2023 оголошено перерву до 06.11.2023.

Ухвалою від 06.11.2023 № 910/12649/23 відповідь позивача на відзив повернуто судом без розгляду з підстав, зазначених у вказаній ухвалі.

В підготовчому засіданні 06.11.2023 суд на місці ухвалив: закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 11.12.2023.

В судовому засіданні 11.12.2023 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши уповноваженого представника відповідача по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як споживачем, та відповідачем, як постачальником, укладено договір про постачання електричної енергії споживачу 01.04.2022 № 59 (далі Договір), відповідно до предмету якого відповідач продає електричну енергію позивачу для забезпечення потреб електроустановок позивача, а позивач оплачує відповідачу вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору (п. 2.1 Договору).

Пунктом 5.1 Договору визначено, що позивач розраховується з відповідачем за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною позивачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього Договору.

У разі надання у встановленому порядку відповідачем позивачу повідомлення про зміни умов цього Договору (у тому числі зміну ціни), що викликані змінами регульованих складових ціни (тарифу на послуги з передачі та/або розподілу електричної енергії) та/або змінами в нормативно-правових актах щодо формування цієї ціни або умов постачання електричної енергії, тощо, цей Договір вважається із зазначеної в повідомленні дати зміни його умов (але не раніше ніж через 20 днів від дня надання відповідачу повідомлення):

1) розірваним (без штрафних санкцій) за ініціативою позивача у разі надання відповідачу письмової заяви позивача про незгоду/неприйняття змін;

2) зміненим на запропонованих відповідачем умовах якщо позивач не надав відповідачу письмову заяву про незгоду/неприйняття змін;

Положеннями пункту 5.5 Договору передбачено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Відповідно до пункту 5.6 Договору, у випадку коливання ціни електричної енергії на ринку в бік збільшення, відповідач має право письмово звернутись до позивача з відповідною пропозицією, при цьому, така пропозиція в кожному окремому випадку, коли на ринку відбувається об`єктивне коливання ціни за одиницю товару в бік збільшення, повинна бути обґрунтована і документально підтверджена. Відповідач разом з письмовою пропозицією щодо внесення змін до договору надає документ, що підтверджує збільшення ціни за одиницю товару в тих межах, на які відповідач пропонує змінити ціну товару. Документ, що підтверджує збільшення ціни товару, повинен бути наданий у формі належним чином оформленої довідки (висновку), виданої ТПП України, регіональною ТПП, органами державної статистики, ДП "Держзовнашінформ", біржами та іншими уповноваженими органами та організаціями. Згідно із ч. 6 ст. 67 Закону України "Про ринок електричної енергії", з урахуванням листа Мінекономрозвитку України від 14.08.2019 № 3304-04/33869-06 "Щодо зміни ціни у договорах постачання електричної енергії", відповідач також може використовувати інформацію з веб-сайту ДП "Оператор ринку" (https://www.oree.com.ua) для документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку.

Між сторонами Договору укладено додаткову угоду від 26.07.2022 № 5 до Договору (далі Додаткова угода), відповідно до якої сторони дійшли згоди щодо зміни ціни за одиницю товару з 01.07.2022 у бік збільшення на 9,99 % без збільшення загальної вартості Договору та внесення відповідних змін до Договору (пункт 2.3, пункт 5.3, додаток № 3).

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Позивач зазначає, що відповідно до акту управління північно-східного офісу держаудитслужби в Полтавській області від 04.05.2023 № 201603-22/13, з огляду на порушення законодавства у сфері закупівель, що призвело до зайвої (надмірної) сплати позивачем бюджетних коштів упродовж липня жовтня 2022 відповідачу суми грошових коштів в розмірі 248.723,77 грн., яка заявлена позивачем до стягнення у даному спорі.

Також позивачем заявлена вимога про визнання недійсною Додаткової угоди (далі Додаткова угода/оспорюваний правочин) на підставі частини 3 статті 215 Цивільного кодексу України.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з урахуванням наступного.

Відносно обсягу поставки відповідачем товару за Договором та його оплати позивачем спір у даній справі між сторонами відсутній.

Положеннями пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" встановлено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

Як встановлено вище, умовами Додаткової угоди зміна ціни за одиницю товару з 01.07.2022 змінена у бік збільшення на 9,99 % без збільшення загальної вартості Договору.

Таким чином, при укладенні Додаткової угоди приписи пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" не порушені.

Таким чином, за висновками суду, покладений позивачем в обґрунтування позову, акт управління північно-східного офісу держаудитслужби в Полтавській області від 04.05.2023 № 201603-22/13 носить виключно рекомендаційний характер, оскільки, як встановлено вище при укладенні Додаткової угоди приписи пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" не порушені.

Враховуючи викладені обставини, позовна вимога про стягнення з відповідача 248.723,77 грн. у вигляді зайвої (надмірної) сплати позивачем бюджетних коштів є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Вирішуючи спір в частині позовної вимоги про визнання недійсною Додаткової угоди суд виходить з наступного.

Приписами частини 3 статті 215 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Так відповідачем, перед укладенням між сторонами спору Додаткової угоди, керуючись положеннями пункту 5.1-1) Договору, направлено на адресу позивача лист від 15.07.2022 № 5484, відповідно до якого позивач повідомлений про необхідність внесення змін до Договору в частині зміни ціни із обґрунтуванням такої зміни (довідка Харківської ТПП від 13.07.2022 № 395/22) та два примірники Додаткової угоди.

Крім того, у вказаному вище листі позивач повідомлений про можливість розірвання укладеного між сторонами спору Договору у разі незгоди із такими змінами.

Проте, позивачем не здійснено ініціювання розірвання Договору та підписано примірники Додаткової угоди.

Відтак, враховуючи положення пункту 5.1-2) Договору, такий договір є зміненим на запропонованих відповідачем умовах, тобто на умовах Додаткової угоди.

Положеннями частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Підсумовуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про визнання недійсною Додаткової угоди задоволенню не підлягає, оскільки: при укладенні оспорюваного правочину приписи пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" не порушені; як наслідок акт управління північно-східного офісу держаудитслужби в Полтавській області від 04.05.2023 № 201603-22/13 носить виключно рекомендаційний характер; позивач не скористався правом на розірвання Договору та погодився на умови Додаткової угоди, запропоновані відповідачем шляхом підписання оспорюваного правочину.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Також суд зазначає, що у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Таким чином, суд прийняв до уваги лише доводи сторін у суттєвих аспектах справи.

Також судом встановлено, що при зверненні до господарського суду з даним позовом, позивачем не сплачено судовий збір за вимогу немайнового характеру.

Приписами частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", зокрема, встановлено, що за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за позовну заяву майнового характеру - ставка складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до положень, встановлених у статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", прожитковий мінімум з 01.01.2023 для працездатних осіб становить - 2.684,00 грн.

Таким чином, судовий збір за одну вимогу немайнового характеру в сумі 2.684,00 грн. підлягає стягненню з позивача в дохід державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Стягнути з ДЕПАРТАМЕНТУ ОСВІТИ ПОЛТАВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (Україна, 36000, Полтавська область, місто Полтава, вулиця Соборності, будинок 36, ідентифікаційний код: 02145725) в дохід державного бюджету 2.684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 21 грудня 2023 року

Cуддя Сергій Балац