ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року

м. Київ

cправа № 911/47/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Картере В.І. - головуючий, Огороднік К.М., Погребняк В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Заріцької Т.В.,

представників учасників справи:

скаржника (Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро") - Борейко Н.О.,

керуючого реалізацією майна - Вегера А.А.,

боржника - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2023 (колегія суддів у складі: Пантелієнко В.О. - головуючий, Доманська М.Л., Гончаров С.А.)

та постанову Господарського суду Київської області від 30.05.2023 (суддя Наріжний С.Ю.)

у справі №911/47/23

за заявою ОСОБА_1

про неплатоспроможність,

ВСТАНОВИВ:

Хід розгляду справи

1. В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа №911/47/23 за заявою боржника ОСОБА_1 про неплатоспроможність.

2. Ухвалою Господарського суду Київської області від 31.01.2023 відкрито провадження у даній справі про неплатоспроможність; введено процедуру реструктуризації боргів ОСОБА_1 та призначено керуючим реструктуризацією боржника арбітражного керуючого Вегеру А.А. та ін.

3. Ухвалою попереднього засідання від 04.04.2023 визнано грошові вимоги Акціонерного товариства "Універсал Банк" до боржника у сумах: 5368,00 грн - до задоволення вимог кредиторів; 171949,11 грн - 2 черга; визнано грошові вимоги ОСОБА_2 до боржника у сумах: 5368,00 грн - до задоволення вимог кредиторів; 225000,00 грн - 2 черга.

4. Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.05.2023 визнано грошові вимоги Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" (далі - АТ "Банк Кредит Дніпро") до боржника у сумах: 5368,00 грн - до задоволення вимог кредиторів; 309009,98 грн - 2 черга.

5. 25.04.2023 до господарського суду надійшло клопотання керуючого реструктуризацією боржника від 24.04.2023 №02-01/2039 про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника.

6. Клопотання про визнання боржника банкрутом обґрунтоване тим, що зборами кредиторів не було погоджено розробленого керуючим реструктуризацією боржника разом з боржником плану реструктуризації боргів, натомість прийнято рішення про введення процедури погашення боргів боржника.

7. 29.05.2023 до господарського суду надійшли письмові заперечення АТ "Банк Кредит Дніпро" від 29.05.2023 проти визнання боржника банкрутом і переходу до процедури погашення боргів.

Стислий виклад постанови суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

8. Постановою Господарського суду Київської області від 30.05.2023 відмовлено у задоволенні клопотання АТ "Банк Кредит Дніпро" про закриття провадження у справі; припинено процедуру реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 та припинено повноваження арбітражного керуючого Вегери А.А., як керуючого реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_1 ; визнано банкрутом фізичну особу ОСОБА_1 ; введено процедуру погашення боргів фізичної особи ОСОБА_1 ; призначено керуючим реалізацією майна фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Вегеру А.А. та вирішено інші процедурні питання.

9. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2023 постанову Господарського суду Київської області від 30.05.2023 залишено без змін.

10. Ухвалюючи судові рішення, господарські суди попередніх інстанцій виходили з того, що боржником у заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність надано об`єктивну та достатню інформацію щодо передумов звернення до місцевого суду з відповідною заявою, зокрема, втрата постійного місця роботи, а також вплив повномасштабного вторгнення країни-агресора на територію України на платоспроможність боржника. При цьому, в заяві про відкриття провадження у справі та доданих до заяви доказах боржником повно та об`єктивно надано інформацію про її майновий стан, а також майновий стан членів сім`ї боржника (зокрема, неповнолітньої доньки та батька).

11. Господарські суди зазначили, що вказані обставини підтверджені керуючим реструктуризацією боржника у звіті за результатом вжитих заходів щодо перевірки декларацій боржника. Водночас, виявлені арбітражним керуючим недоліки декларацій, а саме не зазначення в деклараціях транспортного засобу Daihatsu Sirion, належного боржнику, не свідчать про намір приховати вказане майно, а є результатом технічної помилки, оскільки в переліку майна боржника, який додано до заяви, вказано відповідний транспортний засіб та, крім того, до заяви боржником безпосередньо додано копію технічного паспорту на даний транспортний засіб. Крім того, боржником було усунуто недоліки декларацій, вказані керуючим реструктуризацією боржника, у встановлений Кодексом України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) строк.

12. При цьому, господарські суди відхилили твердження кредитора АТ "Банк Кредит Дніпро" про те, що боржником не вказано нерухоме майно члена сім`ї - батька боржника ОСОБА_3 у вигляді домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вказане нерухоме майно зазначене боржником у деклараціях про майновий стан, та визначене, як місце реєстрації і проживання боржника та членів її сім`ї.

13. Доводам кредитора АТ "Банк Кредит Дніпро" про наявність у члена сім`ї - батька боржника ОСОБА_3 транспортного засобу Nissan Altima, та приховування даного майна, господарські суди дали оцінку та зазначали, що такі твердження не ґрунтуються на наявних доказах у справі. Доводи кредитора АТ "Банк Кредит Дніпро" про незазначення боржником члена сім`ї - ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ненадання відомостей про його майновий стан, також були відхилені господарськими судами, оскільки заявником не доведено, що вказана особа є членом сім`ї боржника в розумінні КУзПБ.

14. Враховуючи викладене, господарські суди дійшли висновку про те, що матеріали справи в їх сукупності свідчать про належне виконання боржником обов`язків, покладених КУзПБ на боржника. Обставин, які б підтверджували прояв боржником недобросовісності по відношенню до кредиторів господарські суди не встановили.

15. Отже, враховуючи прийняте зборами кредиторів рішення про визнання боржника банкрутом та введення стосовно боржника процедури погашення боргів; зважаючи на розмір пасиву боржника (722063,09 грн), який значно перевищує орієнтовний розмір активу боржника (180105,00 грн), господарські суди дійшли висновку про наявність підстав, визначених ст. 130 КУзПБ, для визнання ОСОБА_1 банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника.

Стислий виклад вимог касаційної скарги та узагальнення доводів скаржника

16. АТ "Банк Кредит Дніпро" (далі - скаржник) звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2023, постанову Господарського суду Київського області від 30.05.2023 та ухвалити нове рішення, яким провадження у справі №911/47/23 про неплатоспроможність ОСОБА_1 закрити.

17. Скаржник у касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження судових рішень попередніх інстанцій зазначає обставини, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

18. Так, скаржник зазначає, що господарські суди першої та апеляційної інстанцій не врахували висновок Верховного Суду, викладений у постановах від 22.09.2022 у справі №916/2372/20, від 22.09.2021 у справі №910/6639/20, від 26.05.2022 у справі №903/806/20 щодо застосування ст. 236 ГПК України, ст.ст. 123, 126, 128 КУзПБ. Також, на думку скаржника, господарські суди порушили вимоги ст.ст. 13, 86, ч. 5 ст. 236, ст.ст. 238, 282 ГПК України.

19. Скаржник вважає, що загальна сума заявлених кредиторських вимог у розмірі 722063,09 грн є суттєвою, а господарськими судами не було встановлено джерело витрачання кредитних коштів. Зазначені обставини ставлять під сумнів наявність в діях ОСОБА_1 добросовісності.

20. Також скаржник зауважує, що втрата боржником постійного місця роботи, а також вплив повномасштабного вторгнення країни-агресора на територію України, не може бути підставою для звільнення боржника від боргів, адже в умовах військового стану перебуває вся країна, а боржник, хоча і втратила роботу, але могла вжити заходів з її пошуку, звернутись до центру зайнятості тощо.

21. Скаржник з посиланням на пункти 1-6 наказу Міністерства юстиції України від 21.08.2019 №2627/5 "Про затвердження форми Декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність" вважає, що подані ОСОБА_1 декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність за 2019, 2020, 2021 (виправлені) повинні були бути підписані нею власноручно із зазначенням дати їх складання, однак дати складання цих декларацій, як і особистий підпис боржника у цих деклараціях - відсутні.

22. Отже, на думку скаржника, за відсутності встановленого джерела витрачання значної суми кредитних коштів боржником, та з метою вирішення питання щодо добросовісності в діях боржника, задля уникнення виведення активів боржником на користь членів своєї сім`ї, господарський суд повинен був дослідити доходи членів сім`ї боржника, а боржник, зловживаючи своїми правами, не надав цієї інформації до суду, та в деклараціях зазначив "член сім`ї не надав інформації".

23. Також скаржник зауважує, що згідно з відомостями, що були надані Державною прикордонною службою України, боржник ОСОБА_1 та її донька протягом 2021-2022 років неодноразово перетинали державний кордон України, зокрема, повітряним транспортом за напрямками Київ-Анталія, Барселона-Київ, автомобільним транспортом у пункті пропуску Устилуг 24.05.2023 та, наразі, відсутні відомості щодо їх повернення на територію України.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

24. До Верховного Суду від представника ОСОБА_1 адвоката Семенова О.В. надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому представник боржника із посиланням на правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального та матеріального права просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

25. Предметом касаційного перегляду у цій справі є питання дотримання судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права під час вирішення питання про припинення процедури реструктуризації боргів фізичної особи, визнання банкрутом фізичної особи ОСОБА_1 та введення процедури погашення боргів фізичної особи.

26. З урахуванням встановлених ст. 300 ГПК України меж розгляду справи судом касаційної інстанції, Верховний Суд переглядає судові рішення в межах вимог та доводів касаційної скарги.

27. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУзПБ (тут і далі в редакції, чинній на дату спірних правовідносин) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

28. Особливості відновлення платоспроможності боржника, який є фізичною особою, визначено Книгою четвертою КУзПБ.

29. За ч. 2 ст. 6 КУзПБ щодо боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури: реструктуризація боргів боржника; погашення боргів боржника. Процедура погашення боргів боржника вводиться у справі про неплатоспроможність разом з визнанням боржника банкрутом.

30. Регулювання процедури реструктуризації боргів боржника - фізичної особи наведено в розділі ІІІ "Реструктуризація боргів боржника" Книги четвертої "Відновлення платоспроможності фізичної особи" КУзПБ (ст.ст. 124-129 КУзПБ).

31. Реструктуризація боргів боржника - це судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника (ст. 1 КУзПБ).

32. Отже, ця судова процедура є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.

33. За приписами КУзПБ судова процедура реструктуризації боргів боржника має строковий характер та вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

34. В ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника господарський суд зазначає, зокрема, строк підготовки та подання до господарського суду плану реструктуризації боргів боржника, який не може перевищувати трьох місяців з дня проведення підготовчого засідання суду (п. 8 ч. 5 ст. 119 КУзПБ).

35. Попереднє засідання суду проводиться не пізніше 60 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (ч. 2 ст. 122 КУзПБ).

36. Стаття 124 КУзПБ встановлює загальні вимоги до плану реструктуризації боргів боржника, серед яких є вимоги до умов, що мають бути зазначені у цьому плані (частина друга), а частиною четвертою цієї статті також визначені загальні вимоги до виконання плану реструктуризації боргів боржника.

37. Так, ч. 2 ст. 124 КУзПБ визначено, що у плані реструктуризації боргів боржника зазначаються: 1) обставини, які спричинили неплатоспроможність боржника; 2) інформація про визнані судом вимоги кредиторів із зазначенням їх розміру та черговості задоволення; 3) інформація про майновий стан боржника за результатами проведених заходів з виявлення та складання опису майна боржника (проведення інвентаризації); 4) інформація про всі доходи боржника, у тому числі доходи, які боржник розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів; 5) розмір суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів; 6) вимоги кредиторів до боржника, які будуть прощені (списані) у разі виконання плану реструктуризації боргів; 7) розмір суми, яка щомісяця залишатиметься боржнику на задоволення побутових потреб, у розмірі не менше одного прожиткового мінімуму на боржника та на кожну особу, яка перебуває на його утриманні.

38. Згідно з ч. 3 ст. 124 КУзПБ план реструктуризації боргів боржника може містити положення про: 1) реалізацію в процедурі реструктуризації боргів частини майна боржника, у тому числі того, що є предметом забезпечення, черговість, строки реалізації такого майна та кошти, які планується отримати від його реалізації; 2) зміну способу та порядку виконання зобов`язань, у тому числі розміру та строків погашення боргів; 3) відстрочення чи розстрочення або прощення (списання) боргів чи їх частини; 4) виконання зобов`язань боржника третіми особами, зокрема шляхом укладення договору поруки, гарантії та інших правочинів згідно з цивільним законодавством; 5) інші заходи, спрямовані на покращення майнового стану боржника та задоволення вимог кредиторів (перекваліфікація, працевлаштування тощо). Задоволення вимог кредиторів здійснюється арбітражним керуючим пропорційно за рахунок коштів, отриманих від виконання плану реструктуризації боргів, у черговості, визначеній цим Кодексом.

39. У свою чергу, розроблення проєкту плану реструктуризації має відбуватися відповідно до вимог ст. 124 КУзПБ, зокрема, щодо форми і змісту проєкту плану, це дасть можливість зборам кредиторів оцінити перспективу відновлення платоспроможності боржника та дасть можливості прийняття рішення про його схвалення та подання на затвердження господарському суду або відхилення і прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів.

40. За змістом ч. 1 ст. 130 КУзПБ господарський суд ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника у двох випадках, якщо: - протягом 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника; - зборами кредиторів прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника.

41. Ця норма хоча і регламентує початок судової процедури погашення боргів боржника, проте не визначає всіх випадків її введення та усієї сукупності підстав, що належить з`ясувати суду для переходу до наступної судової процедури у справі.

42. Зокрема, у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 26.05.2022 №903/806/20 (на яку в тому числі посилається скаржник) було відзначено, що до встановленого строку визнання боржника банкрутом за ч. 1 ст. 130 КУзПБ господарський суд у судовому засіданні, призначеному згідно з п. 2 ч. 4 ст. 122 КУзПБ, зобов`язаний з`ясувати причини неподання на затвердження плану реструктуризації боргів і позиції сторін та за результатами ухвалити рішення про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника, або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність в порядку ч. 11 ст. 126 КУзПБ.

43. Відповідно до ч. 11 ст. 126 КУзПБ якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів боржника до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

44. У постанові Верховного Суду від 25.08.2021 у справі №925/473/20 викладена правова позиція, що також підтримана у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі №910/6639/20, за змістом якої суд може прийняти рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника, лише за умови добросовісного виконання боржником своїх обов`язків та якщо протягом 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника (ч. 1 ст. 130 КУзПБ).

45. Адже, у справах про неплатоспроможність фізичних осіб існує ризик ігнорування боржниками мети і завдань процедури реструктуризації боргів, що може полягати у не розробленні та не поданні на розгляд кредиторам проєкту плану реструктуризації, надання фіктивного (зазначення вигаданих розмірів сум погашення чи інших відомостей) та невиконуваного плану реструктуризації, який не відповідатиме вимогам ст. 124 КУзПБ, пасивній участі боржника в цій процедурі.

46. Така поведінка може пояснюватись прагненням боржників спонукати кредиторів до відхилення такого плану (не прийняття рішення щодо його схвалення зборами кредиторів), що зі спливом 120 днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 1 ст. 130 КУзПБ) створює формальні підстави для переходу в процедуру погашення боргів.

47. Верховний Суд зауважив, що вказане безперечно не повинно залишатись поза судовим контролем, оскільки господарський суд та сторони (учасники) справи не позбавлені можливості надавати оцінку поведінці боржника: чи є вона відкритою, зрозумілою, своєчасною та добросовісною чи, навпаки, недобросовісною, такою, що містить ознаки ухилення від виконання зобов`язань, маючи на меті фактичне списання заборгованості перед кредиторами, що може свідчити про зловживання правом на доступ до суду зі зверненням із заявою про неплатоспроможність.

48. Отже, у випадку неподання до господарського суду протягом трьох місяців погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, суд, через призму судового контролю, повинен за своїм внутрішнім переконанням оцінити за наявними у матеріалах справи доказами причини неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів, які можуть полягати за одних обставин у діях/бездіяльності кредиторів, за інших обставин - у діях/бездіяльності боржника, при цьому враховуючи добросовісність поведінки учасників провадження у справі про неплатоспроможність.

49. У розвиток цієї правової позиції Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 26.05.2022 у справі №903/806/20 наголосив, що добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав якими КУзПБ зумовлює вирішення судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи у випадках, передбачених ст.ст. 123, 126, 128 КУзПБ. Тому, обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.

50. Отже, до боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

51. Задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів КУзПБ покладає на боржника обов`язки, зокрема на етапі ініціювання справи про його неплатоспроможність:

- повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (п. 3 ч. 2 ст. 116 КУзПБ), отже обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо;

- надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4-11 ч. 3 ст. 116 КУзПБ), тому у разі необхідності і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог.

52. Реалізація обов`язку фізичної особи, яка звернулася до компетентного суду за визнанням факту її неплатоспроможності, у тому числі, надавати достовірну інформацію про все наявне майно, зумовлена не тільки формальними вимогами законодавця, а й сутнісним змістом процедур у справах про неплатоспроможність фізичної особи, тому надання повної і достовірної інформації у декларації про майновий стан є процесуальним обов`язком боржника у провадженнях про неплатоспроможність фізичної особи (подібний за змістом висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі №910/6639/20).

53. Інститут надання фізичною особою декларації про майновий стан боржника за останні три роки разом із заявою про визнання її неплатоспроможною обумовлений, передусім, необхідністю визначення обсягів майнових активів боржника з метою ефективного здійснення процедури погашення боргів такої особи, зокрема шляхом їх реструктуризації та подальшого задоволення грошових вимог кредиторів.

54. Саме тому, реалізація обов`язку фізичної особи, яка звернулася до компетентного суду за визнанням факту її неплатоспроможності, у тому числі, надавати достовірну інформацію про все наявне майно, зумовлена не тільки формальними вимогами законодавця, а й сутнісним змістом процедур у справах про неплатоспроможність фізичної особи. Подання декларації про майновий стан надає можливість не лише встановити перелік та вартість майна, стан доходів та витрат на відповідну дату, а й динаміку розміру активів за відповідний період (див. постанову Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 22.09.2021 у справі №910/6639/20).

55. Положення статті 116 КУзПБ визначають обсяг та перелік документів та відомостей, які боржник - фізична особа зобов`язаний додати до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

56. За змістом абз. 2 ч. 2 ст. 6, ч. 1 ст. 130 КУзПБ процедура погашення боргів боржника вводиться у справі про неплатоспроможність фізичної особи одночасно з визнанням банкрутом боржника, тобто у разі встановлення ознак неплатоспроможності боржника. Тобто, визнаючи боржника - фізичну особу банкрутом, господарський суд має встановити його неоплатність, тобто недостатність майна для задоволення вимог кредиторів, шляхом з`ясування та зіставлення активів і пасивів боржника.

57. Тому неплатоспроможність боржника є обов`язковою підставою для визнання боржника банкрутом та переходу до судової процедури погашення боргів, зокрема в порядку ч. 1 ст. 130 КУзПБ, а відсутність ознак неплатоспроможності боржника матиме наслідком закриття провадження у справі на підставі п. 8 ч. 1 ст. 90 КУзПБ (господарським судом не встановлені ознаки неплатоспроможності боржника).

58. Отже, приписи ч. 1 ст. 130 КУзПБ не повинні застосовуватися суто формально та зводитися до підрахунку строків чи встановлення відсутності/наявності рішення зборів кредиторів про схвалення плану реструктуризації боргів боржника без встановлення господарським судом обставин справи, перевірки дотримання процесуальних гарантій реалізації прав і захисту інтересів сторін, а також з`ясування підстав для закриття провадження у справі, зокрема за ч. 7 ст. 123, ч. 11 ст. 126 КУзПБ.

59. Зважаючи на викладене, суди попередніх інстанцій мають проаналізувати зміст плану реструктуризації стосовно відповідності його положенням ст. 124 КУзПБ через призму його реальності, виконуваності та відповідності самій природі реструктуризації, в тому числі дослідили причини незгоди кредиторів з таким планом та його умовами.

60. Господарські суди встановили, що проєкт плану реструктуризації боргів боржника та план подавалися на розгляд кредиторів, проте на засіданні кредиторів від 17.04.2023 було вирішено уповноважити арбітражного керуючого Вегеру А.А. звернутись до суду з клопотанням про визнання фізичної особи ОСОБА_1 банкрутом і ведення процедури погашення боргів боржника.

61. Однак, АТ "Банк Кредит Дніпро", яке стало кредитором боржника лише 09.05.2023, у зв`язку з чим було позбавлене можливості прийняти участь у зборах кредиторів, як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції звертав увагу господарських судів на те, що арбітражним керуючим не в повному обсязі були досліджені певні обставини, що ставить під сумнів наявність ознак неплатоспроможності та добросовісності боржника.

62. Так, стверджуючи про наявність підстав для закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 на підставі ч. 7 ст. 123 КУзПБ, у своїх запереченнях АТ "Банк Кредит Дніпро" щодо визнання ОСОБА_1 банкрутом і переходу до процедури погашення боргів наводило аргументи щодо неповноти інформації в поданій боржником декларації про майновий стан, зокрема, відсутність інформації щодо витрачання коштів кредиторів; не отримання інформації від офіційних джерел щодо майна членів сім`ї; відсутність інформації про доходи, витрати та майно батька боржника; не відображення в декларації транспортного засобу, зареєстрованого за боржником.

63. Так, в заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, боржником зазначено про наявність загальної заборгованості за кредитами у розмірі 778268,34 грн, яка утворилась за період з 2020 по 2021 роки.

64. Водночас господарські суди не встановили джерело витрачання коштів, отриманих від кредиторів, та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами.

65. Крім того, господарські суди не надали будь-якої оцінки відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, яка міститься в матеріалах справи, що за період з 31.01.2020 по 31.01.2023 ОСОБА_1 разом з дочкою неодноразово перетинали державний кордон України, зокрема, повітряним транспортом за напрямками Київ-Анталія, Барселона-Київ, автомобільним транспортом у пункті пропуску Устилуг 24.05.2023 та відсутності відомостей щодо їх повернення на територію України.

66. Також господарські суди встановили, що в декларації про майновий стан, відсутня будь-яка інформація щодо доходів та майна членів сім`ї декларанта ОСОБА_1 , оскільки деклараціях боржником зазначено "член сім`ї не надав інформації", однак до заяви не додано доказів звернення до відповідних офіційних джерел щодо отримання інформації про членів сім`ї, яка необхідна була для заповнення розділів ІІ та ІІІ декларацій про майновий стан, відсутня інформація щодо доходу тощо.

67. При цьому, боржник не обґрунтував об`єктивну неможливість отримання інформації з офіційних джерел щодо наявності у членів його сім`ї доходу, рухомого та нерухомого майна, витрат тощо.

68. Крім того, Верховний Суд вважає, що втрата постійного місця роботи, а також вплив повномасштабного вторгнення країни-агресора на територію України не може бути достатньою підставою для звільнення боржника від боргів. При цьому, господарські суди не встановили обставин, які заходи вживались боржником з пошуку роботи або звернення до центру зайнятості тощо. Також господарські суди не встановили обставин, що боржник є непрацездатною особою.

69. Верховний Суд вважає, що за відсутності встановленого джерела витрачання кредитних коштів боржником, та з метою вирішення питання щодо добросовісності в діях боржника, задля уникнення виведення активів боржником на користь членів своєї сім`ї, господарські суди повинні були дослідити доходи членів сім`ї боржника.

70. Наказом Міністерства юстиції України від 21.08.2019 №2627/5 затверджено форму Декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність. Пунктом 4 Розділу "Примітки" зазначеного вище Наказу встановлено, що декларація заповнюється власноруч або з використанням засобів комп`ютерної техніки українською мовою та не повинна містити виправлень, підчисток, помарок, дописок і закреслень. Пунктом 5 Розділу "Примітки" Декларація заповнюється і підписується особисто боржником із зазначенням дати її складання та подається до господарського суду у паперовому вигляді або засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу із застосуванням власного кваліфікованого електронного підпису.

71. Так, декларація про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність є документом, що заповнюється та подається боржником для мети розкриття перед судом та кредиторами свого реального майнового стану та дослідження питання можливості реструктуризації боргів. Декларація про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність повинна відповідати принципам повноти та достовірності. Порушення цих принципів може свідчити про недобросовісність або необачність боржника. При цьому, встановлюючи обов`язковість надання суду декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність, законодавець передбачив можливість подання виправленої декларації.

72. Верховний Суд також звертається до позиції, висловленої у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 22.09.2021 у справі №910/6639/20 щодо того, що нормами КУзПБ не передбачено перевірку керуючим реструктуризацією виправлених декларацій, а зазначена в них інформація підлягає оцінці судом та використанню при подальшому розгляді справи.

73. Декларації ОСОБА_1 про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність за 2019, 2020, 2021 роки (виправлені) не містять дати складання цих Декларацій, як і особистий підпис боржника. Водночас, господарські не надали наведеній обставині будь-якої оцінки та не зазначали через призму судового контролю, чи є такі Декларації (виправлені) належними доказами у справі про неплатоспроможність.

74. Верховний Суд наголошує на тому, що господарський суд не може залишити поза увагою обставини, які вказують на наявність підстав для закриття провадження у справі за ч. 7 ст. 123 КУзПБ, тому вирішуючи питання про перехід до судової процедури погашення боргів, зобов`язаний перевірити такі обставини справи та надати їм юридичну оцінку, про що зазначити у відповідному судовому рішенні (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 26.05.2022 у справі №903/806/20).

75. Водночас у цій справі, господарський суд першої інстанції, ввівши постановою від 30.05.2023 процедуру погашення боргів, належним чином не дослідив питання повноти та достовірності відображення відомостей щодо майнового стану боржника, не навівши сутнісних мотивів відхилення клопотання АТ "Банк Кредит Дніпро" про закриття провадження у справі саме з підстав неповноти відомостей, зазначених у декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність, з посиланням на досліджені докази або обставини, не спростували доводів банку щодо недобросовісності боржника.

76. За висновком суду першої інстанції про те, що доводи банку спростовані доказами, наданими боржником є передчасними, в постанові суду першої інстанції відсутні посилання на будь-які досліджені та оцінені судом докази з цього приводу.

77. Отже, суду слід було належним чином дослідити наведені АТ "Банк Кредит Дніпро" доводи у клопотанні про закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 та відобразити мотиви їх прийняття чи відхилення у судовому рішенні, чого зроблено не було.

78. Верховний Суд вважає, що висновок господарського суду першої інстанції та апеляційного господарського суду про перехід до наступної судової процедури у цій справі про неплатоспроможність, зроблений без надання належної оцінки всім обставинам справи щодо добросовісності боржника та доводам кредитора про зазначення боржником неповної та недостовірної інформації в декларації про майновий стан як підстави для закриття провадження у справі про неплатоспроможність на підставі п. 1 ч. 7 ст. 123 КУзПБ.

79. Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що доводи касаційної скарги про неповне з`ясування судами попередніх інстанцій обставин справи та передчасність висновків знайшли своє часткове підтвердження. Водночас відсутність у суду касаційної інстанції процесуальної можливості дослідження доказів та встановлення обставин справи унеможливлюють прийняття Верховним Судом рішення по суті справи, а тому Верховний Суд дійшов висновку про скасування прийнятих у справі постанови суду першої інстанції та постанови апеляційного господарського суду із направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

80. Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

81. Однак, ухвалені у цій справі постанову місцевого господарського суду та постанову апеляційного господарського суду не можна визнати обґрунтованими, оскільки судами попередніх інстанцій допущено неповне з`ясування фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

82. Відповідно до положень ст.ст. 300, 310 ГПК України рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції підлягають скасуванню з переданням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

83. Під час нового розгляду справи судам слід взяти до уваги викладене, повно та всебічно перевірити фактичні обставини справи, надати належну оцінку наявним у справі доказам, доводам та запереченням сторін, і в залежності від установленого та вимог закону прийняти законне та обґрунтоване рішення.

84. Враховуючи вищевикладене та керуючись п. 2 ч. 1 ст. 308, ст. 310 ГПК України, касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а прийняті у справі постанова апеляційного господарського суду та постанова господарського суду - скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Розподіл судових витрат

85. Оскільки справа направляється на новий розгляд до суду першої інстанції, розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314-317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2023 та постанову Господарського суду Київської області від 30.05.2023 у справі №911/47/23 скасувати.

3. Справу №911/47/23 передати на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Картере

Судді К. Огороднік

В. Погребняк