ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про забезпечення позову

"20" грудня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/5518/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерновий термінал Кілія» від 18.12.2023р. вх. №ГСОО 2-1875/23 про забезпечення позовної заяви у справі №916/5518/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерновий термінал Кілія» до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі філії «Усть-Дунайськ» Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про внесення змін до договору.

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю «Зерновий термінал Кілія» звернулась до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі філії «Усть-Дунайськ» Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про внесення змін до договору.

18.12.2023р. до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерновий термінал Кілія» надійшла заява про забезпечення позовної заяви в порядку ст. 136 ГПК України, відповідно до якої позивач просить суд:

- заборони ДП «АМПУ» вчиняти дії, щодо виключення ТОВ «Зерновий термінал Кілія» з Реєстру морських портів України з підстав пов`язаних з закінченням строку дії Договору про забезпечення доступу Портового оператору до причалу(ів) № 44-П-АМПУ-21 від 10.06.2021 року до набрання рішенням з даної справи законної сили;

- заборони ДП «АМПУ» та ДП «АМПУ» в особі Філії Усть-Дунайськ ДП «АМПУ» чинити перешкоди, щодо припинення/обмеження доступу ТОВ «ЗТК» до причалу(ів)№ 1 за адресою: м. Кілія, вул. Портова, 4 у порто-пункті Кілія, порту Усть-Дунайськ, шляхом забезпечення можливості використання причалу(ів)№1 портового пункту Кілія порту «Усть-Дунайськ», з метою здійснення господарської діяльності обробки (перевантаження) вантажу, навантаженння суден, здійснення інших вантажно-розвантажувальних операцій із можливістю приймання під навантаження/розвантаження плавзасоби (постановки до причалу, включення у відповідні плани філії Усть-Дунайськ ДП «АМПУ») на умовах портового оператора і відповідно до порядку передбаченого Договором про забезпечення доступу Портового оператору до причалу № 44-П-АМПУ-21 від 10.06.2021 року, до набрання рішенням з даної справи законної сили.

В обґрунтування поданої заяви, позивачем було зазначено суду, що позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач всупереч імперативним вимогам ст. 13, 15, 18 Закону України «Про морські порти України», ст. ст. 5, 6,13, 15,19 Закону України «Про захист економічної конкуренції», Наказу В.о Голови ДП «АМПУ» № 321 від 08.11.2017 року виклав п.7.1. Договору про забезпечення доступу Портового оператора до причалу(ів) № 44-П-АМПУ-21 від 10.06.2021 року у наступній редакції: «цей Договір набирає чинності з дати його підписання обох Сторін і діє до 31 грудня поточного року його підписання, але у будь-якому разі не пізніше строку дії (чинності) документів, які були подані Портовим оператором до Адміністрації та стали підставою для укладання цього Договору. У разі відсутності заяви однієї зі Сторін про припинення або зміну цього Договору за 30 календарних днів до закінчення строку його дії, Договір вважається продовженим на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього Договору, до 31 грудня кожного наступного календарного року.».

Також позивачем було зазначено суду, що з іншими портовими операторами, які здійснюють господарську діяльність у порто-пункті Кілія порту Усть-Дунайськ, а саме: ТОВ «Краншип», ДП «МТП «Усть-Дунайськ» укладено Договори про забезпечення доступу портового оператора до причалу від 19.02.2018 року № 23-П-АМПУ-18 та від 13.12.2017 року №51-П-АМПУ-17, відповідно, та п. 7.1. зазначених договорів викладено у строгій відповідності до уніфікованої форми Договору про забезпечення доступу портового оператора до причалу, затвердженого наказом В.о. голови ДП «АМПУ» № 321 від 08.11.2017 року та положень Закону України «Про морські порти України» та Закону України «Про захист економічної конкуренції», що створює рівні умови доступу на ринок для зазначених осіб, рівні умови діяльності та відсутність переваги будь-якому учаснику з боку природного монополіста, оскільки для кожного встановлені рівні умови Договору, який є підставою для здійснення діяльності як портового оператора.

Як зазначав позивач, п.7.1. зазначених Договорів про забезпечення доступу до причалу від 19.02.2018 року № 23-П-АМПУ-18 та від 13.12.2017 року № 51-П-АМПУ-17 викладено у наступній редакції: « 7.1. цей Договір набирає чинності з дати його підписання обох Сторін і діє протягом 3 (трьох)років з дати його підписання. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього Договору за 30 календарних днів до закінчення строку його чинності, Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього Договору».

Позивачем було зазначено суду, що аналізуючи зміст Договорів про забезпечення доступу до причалу із ДП «МТП «Усть- Дунайськ» та ТОВ «Краншип» вбачається, що ДП «АМПУ», як суб`єкт природної монополії поставив позивача - ТОВ «ЗТК» у заздалегідь неконкурентне становище, оскільки редакція п.7.1. Договору № 44-П-АМПУ-21 від 10.06.2021 року: не забезпечує створення рівних і конкурентних умов ведення господарської діяльності та отримання послуг у морському порту (ст. 15 Закону України «Про морські порти України»); не забезпечує рівного доступу до послуг, що надаються в морському порту (ст. 13 Закону України «Про морські порти України»); умисно встановлює для ТОВ «ЗТК» умови діяльності, що погіршують становище Позивача порівняно з іншими суб`єктами господарювання та порушують його права та законні інтереси (ч.5. ст. 18 Закону України «Про морські порти України»); залишає фактично одного портового оператора (ТОВ «Краншип»), який здійснює господарську діяльність у порто-пункті Кілія порту Усть-Дунайськ та здійснює суттєве обмеження конкурентоспроможності ТОВ «ЗТК» на ринку без об`єктивно виправданих на те причин; створює перешкоди доступу на ринок (виходу з ринку) та усуває з ринку ТОВ «ЗТК» (ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції»); порушує заборону встановлювати щодо господарської діяльності суб`єктів господарювання обмеження, які, як правило, не застосовуються до інших суб`єктів господарювання, та застосовує без об`єктивно виправданих причин різний підхід до різних суб`єктів господарювання (ст.19 Закону України «Про захист економічної конкуренції»); створює умови зловживання монопольним становищем на ринку послуг (ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції»).

Позивачем було зазначено суду, що підтвердженням умисного вчинення зазначених вище дій є направлення листа ДП «АМПУ» № 2249/10-09-02/Вих. від 13.07.2023 року про небажання останнього продовжувати дію Договору № 44-П-АМПУ-21 від 10.06.2021 року, та фактичне припинення Договору з 01.01.2024 року.

У випадку, якщо ДП «АМПУ» не порушив би приписи ст.13, 15, 18 Закону України «Про морські порти України», ст. ст. 5, 6,13, 15,19 Закону України «Про захист економічної конкуренції», Наказу В.о. Голови ДП «АМПУ» № 321 від 08.11.2017 року та виклав істотну умову Договору № 44-П-АМПУ-21 - строк дії у редакції, як того вимагає чинне законодавство, то дія Договору була би визначена до 10.06.2024 року, що у свою чергу унеможливило би вчинення правочину щодо не продовження договору листом № 2249/10- 09-02/Вих. від 13.07.2023 року.

Предметом позову в даному провадженні є внесення змін до 7.1. Договору про забезпечення доступу портового оператора до причалу № 44-П-АМПУ-21 від 10.06.2021 року та викладення його у редакції, запропонованої відповідачу Додаткової угоди № 1 від 11.12.2023 року.

Отже, у разі задоволення позовної заяви, строк дії договору буде встановлено, як-того вимагає чинне законодавство, на три роки з моменту підписання, тобто до 10.06.2024 року. Як вбачається з чинного законодавства, припинення Договору про забезпечення доступу до причалу є підставою для виключення відомостей про суб`єкта господарювання з Реєстру морських портів, як про портового оператора.

За посиланням позивача, портовий оператор - це суб`єкт господарювання, який провадять свою діяльність в морському порту, зокрема, здійснює вантажно-розвантажувальні роботи на власних причалах або на причалі(ах), які знаходяться у господарському віданні ДП «АМПУ», на підставі договорів про забезпечення доступу портового оператора до причалу(ів), договорів, оренди, концесії.

Як зазначає позивач, припинення дії Договору про забезпечення доступу до причалу №44-П-АПМУ-21 від 13.06.2021 року призведе до втрати статусу портового оператора у позивача - ТОВ «ЗТК».

За поясненнями позивача, з 01.01.2024 року ДП «АМПУ» буде мати всі повноваження на виключення ТОВ «ЗТК» з Реєстру морських портів України (зазначене буде здійснено за замовченням внаслідок приписів чинного законодавства), також з 01.01.2024 року незаконні та антиконкуретні дії ДП «АМПУ», порушення антимонопольного законодавства призведуть до повного зупинення діяльності ТОВ «ЗТК» як суб`єкта господарювання, який здійснює господарську діяльність як портовий оператор, та призведе до зриву контрактів щодо перевантаження вантажів на 2024, які відповідно до довідки, договорів вже на 2024 рік складають 150 тис. тон вантажів на загальну суму 66 млн 534 тис. 574 грн.

У зв`язку з чим у ТОВ «ЗТК» виникла необхідність звернутись з відповідною заявою в порядку ст.ст. 136-137 ГПК України про забезпечення позову, оскільки у разі задоволення позовної заяви про внесення змін до п.7.1 Договору в запропонованій ним редакції, що враховуючи процесуальні строки розгляду справи відбудеться після 01.01.2024 року, ТОВ «ЗТК» буде змушено звертатись до ДП «АМПУ» з відповідними позовами про відшкодування збитків, завданих незаконними діями ДП «АМПУ», також з відповідними позовними заявами про включення до Реєстру морських портів України. Зазначене, за посиланням позивача, свідчить про те, що у разі невжиття заходів забезпечення позову, ТОВ «ЗТК», навіть за умови задоволення позову, буде вимушене звертатись до суду з новими позовними заявами для повного та ефективного захисту своїх прав.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерновий термінал Кілія» від 18.12.2023р. вх. № ГСОО 2-1875/23 про забезпечення позовної заяви у справі №916/5518/23, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Положеннями абз. 1 ч. 6 ст. 140 ГПК України визначено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.138 ГПК України, заява про забезпечення позову подається: одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, у розумінні зазначених положень, обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано позитивне вирішення питання про забезпечення позову. Таким чином, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У справах з немайновою вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, не має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Предметом позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерновий термінал Кілія» є внесення змін до 7.1. Договору про забезпечення доступу портового оператора до причалу № 44-П-АМПУ-21 від 10.06.2021 року та викладення його у редакції, запропонованої відповідачу Додаткової угоди № 1 від 11.12.2023 року.

Оскільки в даному випадку позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, то в цьому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (наведену правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, постановах Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 915/1912/19, від 11.02.2021 у справі № 915/1185/20).

Не аналізуючи на даному етапі розгляду справи позовні вимоги позивача, які направлено на внесення змін до 7.1. Договору про забезпечення доступу портового оператора до причалу № 44-П-АМПУ-21 від 10.06.2021 року, суд констатує, що зазначені Товариством з обмеженою відповідальністю «Зерновий термінал Кілія» підстави дійсно породжують обґрунтоване припущення стосовно можливості настання зазначених позивачем обставин, внаслідок чого можуть бути порушені права позивача, у зв`язку з чим суд вважає, що наразі наявні реальні передумови для вжиття заходів забезпечення позову згідно ст.ст.136,137 ГПК України.

Обираючи заходи забезпечення позову, які підлягають застосуванню, суд вважає необхідним заборонити ДП «АМПУ» вчиняти дії, щодо виключення ТОВ «Зерновий термінал Кілія» з Реєстру морських портів України з підстав, пов`язаних з закінченням строку дії Договору про забезпечення доступу Портового оператору до причалу(ів) № 44-П-АМПУ-21 від 10.06.2021 року до набрання рішенням з даної справи законної сили, та заборонити ДП «АМПУ» та ДП «АМПУ» в особі Філії Усть-Дунайськ ДП «АМПУ» чинити перешкоди, щодо припинення/обмеження доступу ТОВ «ЗТК» до причалу(ів)№ 1 за адресою: м. Кілія, вул. Портова, 4 у порто-пункті Кілія, порту Усть-Дунайськ, шляхом забезпечення можливості використання причалу(ів)№1 портового пункту Кілія порту «Усть-Дунайськ», з метою здійснення господарської діяльності обробки (перевантаження) вантажу, навантаженння суден, здійснення інших вантажно-розвантажувальних операцій із можливістю приймання під навантаження/розвантаження плавзасоби (постановки до причалу, включення у відповідні плани філії Усть-Дунайськ ДП «АМПУ») на умовах портового оператора і відповідно до порядку, передбаченого Договором про забезпечення доступу Портового оператору до причалу № 44-П-АМПУ-21 від 10.06.2021 року, до набрання рішенням з даної справи законної сили.

На думку суду, такі заходи забезпечення позову є адекватними, достатніми для запобігання порушенню прав позивача, дозволять виконати судове рішення в разі його ухвалення на користь позивача, в той час як відповідні заборони, вжиті судом, на думку суду, не будуть мати наслідком втручання в господарську діяльність.

Окремо суд звертає увагу учасників справи на те, що в ч.6 ст.140 ГПК України передбачена можливість вирішення судом питання щодо зустрічного забезпечення.

Частинами 1 та 4 ст.141 ГПК України встановлено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

З урахуванням відсутності у суду інформації з приводу можливих збитків відповідача та їх розміру, правові підстави для зустрічного забезпечення наразі не вбачаються. Разом з тим, відповідач не позбавлений права подати до суду відповідне клопотання, яке підлягає розгляду протягом строків, встановлених ст.141 ГПК України.

Підсумовуючи усе вищевикладене, враховуючи те, що вжиття заходів забезпечення позову є процесуальною гарантією захисту прав сторін у справі, в зв`язку із чим не може порушувати їх прав та інтересів і не є вирішенням судового спору по суті, а не забезпечення позову може утруднити або навіть зробити неможливим виконання рішення суду, суд вважає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерновий термінал Кілія» від 18.12.2023р. вх. № ГСОО 2-1875/23 про забезпечення позовної заяви у справі №916/5518/23 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.136-140, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1.Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерновий термінал Кілія» від 18.12.2023р. вх. № ГСОО 2-1875/23 про забезпечення позовної заяви у справі №916/5518/23 задовольнити.

2.Заборонити ДП «АМПУ» (01135, м. Київ, проспект Берестейський, будинок 14 ) вчиняти дії, щодо виключення ТОВ «Зерновий термінал Кілія» (м.Одеса, вул. Спиридонівська, буд.31,) з Реєстру морських портів України з підстав, пов`язаних з закінченням строку дії Договору про забезпечення доступу Портового оператору до причалу(ів) № 44-П-АМПУ-21 від 10.06.2021 року до набрання рішенням з даної справи законної сили.

3.Заборонити ДП «АМПУ» (01135, м. Київ, проспект Берестейський, будинок 14 ) та ДП «АМПУ» в особі Філії Усть-Дунайськ ДП «АМПУ» (68355, Одеська область, м. Вилкове, вул. Придунайська, 2, ) чинити перешкоди, щодо припинення/обмеження доступу ТОВ «ЗТК» (м. Одеса, вул. Спиридонівська, буд.31, ) до причалу(ів)№ 1 за. адресою: м. Кілія, вул. Портова, 4 у порто-пункті Кілія, порту Усть-Дунайськ, шляхом забезпечення можливості використання причалу(ів)№1 портового пункту Кілія порту «Усть-Дунайськ», з метою здійснення господарської діяльності обробки (перевантаження) вантажу, навантаження суден, здійснення інших вантажно-розвантажувальних операцій із можливістю приймання під навантаження/розвантаження плавзасоби (постановки до причалу, включення у відповідні плани філії Усть-Дунайськ ДП «АМПУ») на умовах портового оператора і відповідно до порядку передбаченого Договором про забезпечення доступу Портового оператору до причалу № 44-П-АМПУ-21 від 10.06.2021 року, до набрання рішенням з даної справи законної сили.

Стягувач за ухвалою: ТОВ «Зерновий термінал Кілія» (м. Одеса, вул. Спиридонівська, буд.31,)

Боржник за ухвалою: ДП «АМПУ» (01135, м. Київ, проспект Берестейський, будинок 14 )

Боржник за ухвалою: ДП «АМПУ» в особі Філії Усть-Дунайськ ДП «АМПУ» (68355, Одеська область, м. Вилкове, вул. Придунайська, 2, )

Ухвала набрала законної сили 20.12.2023р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Суддя Д`яченко Тетяна Геннадіївна