УХВАЛА

м. Київ

18.12.2023Справа № 910/19086/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши заяву Державного підприємства «Український державний геологорозвідувальний інститут» про забезпечення позову у справі

за позовом Державного підприємства «Український державний геологорозвідувальний інститут»

до Фонду державного майна України

про визнання протиправним та скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Український державний геологорозвідувальний інститут» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Фонду державного майна України, в якій просило визнати протиправним та скасувати наказ Фонду державного майна України від 10.04.2023 № 630 «Про передачу державного майна до сфери управління Міністерства освіти і науки України».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.08.2020 № 1010-р вирішено передати Фонду державного майна України єдиний майновий комплекс Державного підприємства «Український державний геологорозвідувальний інститут» із метою його приватизації.

У подальшому, наказом від 10.04.2023 № 630 «Про передачу державного майна до сфери управління Міністерства освіти і науки України» Фондом державного майна України прийнято рішення передати зі сфери управління Фонду державного майна України з балансу Державного підприємства «Український державний геологорозвідувальний інститут» до сфери управління Міністерства освіти і науки України на баланс Львівського національного університету імені Івана Франка нерухоме майно у складі: будинок лабораторного корпусу загальною площею 3726,1 кв. м, будівля для хімічних речовин загальною площею 106,1 кв. м, захисна споруда цивільної оборони (сховище) загальною площею 166 кв. м, за адресою: вул. Пасічна, 38 а, м. Львів.

Водночас, позивач наголосив, що прийняття Фондом державного майна України оспорюваного наказу здійснено всупереч накладеного арешту на все нерухоме майно позивача, а також із порушенням установленого законом порядку.

Разом із позовною заявою подано заяву про забезпечення позову. Дана заява мотивована тим, що 01.12.2023 позивачу стало відомо про вчинення особами від імені Львівського національного університету імені Івана Франка дій щодо проникнення до приміщень інституту, розміщених за адресою: вул. Пасічна, 38 а, м. Львів.

Позивач зауважив, що до моменту розгляду даного позову існує реальна загроза обмеження позивача в користуванні приміщеннями, та порушення прав позивача, як особи, якій відповідне нерухоме майно належить на праві господарського відання.

У зв`язку з цим, позивач просив вжити заходи забезпечення позову, а саме: заборонити Фонду державного майна України та його регіональним відділенням вчиняти будь-які дії (крім дій пов`язаних з приватизацією), спрямовані на передачу нерухомого майна у складі: будинок лабораторного корпусу загальною площею 3726,1 кв. м, будівля для хімічних речовин загальною площею 106,1 кв. м, захисна споруда цивільної оборони (сховище) загальною площею 166 кв. м, за адресою: вул. Пасічна, 38 а, м. Львів, до сфери управління Міністерства освіти і науки України на баланс Львівського національного університету імені Івана Франка, яке знаходиться на балансі Державного підприємства «Український державний геологорозвідувальний інститут»; заборонити Міністерству освіти і науки України і Львівському національного університету імені Івана Франка вчиняти будь-які дії, у тому числі реєстраційних дій для прийняття та переоформлення (перереєстрації) нерухомого майна у складі: будинок лабораторного корпусу загальною площею 3726,1 кв. м, будівля для хімічних речовин загальною площею 106,1 кв. м, захисна споруда цивільної оборони (сховище) загальною площею 166 кв. м, за адресою: вул. Пасічна, 38 а, м. Львів, яке знаходиться на балансі Державного підприємства «Український державний геологорозвідувальний інститут»; заборонити Фонду державного майна України та його регіональним відділенням вчиняти будь-які дії (крім дій пов`язаних з приватизацією), спрямовані на передачу та/або перереєстрацію нерухомого майна, яке закріплене за Державним підприємством «Український державний геологорозвідувальний інститут» і знаходиться на його балансі, будь-яким третім особам; заборонити будь-яким особам вчиняти дії (крім дій пов`язаних з приватизацією), направлені на зміну балансоутримувача нерухомого майна, яке закріплене за Державним підприємством «Український державний геологорозвідувальний інститут» і знаходиться на його балансі.

За приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позов. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Суд зауважує, що позивачем не доведено наявності правових обставин, із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів щодо забезпечення позову, та які би свідчили про ускладнення ефективного захисту або поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача в разі задоволення позову.

До того ж, заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

За таких обставин, вживаючи заходів забезпечення позову, суд також повинен урахувати баланс інтересів сторін та визначити, чи не обмежать такі заходи права та законні інтереси сторін на здійснення господарської діяльності.

Таким чином, забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам вчиняти дії (крім дій пов`язаних з приватизацією), направлені на зміну балансоутримувача нерухомого майна, яке закріплене за позивачем, може призвести до порушення прав та законних інтересів невизначеного кола осіб, які не є учасниками даного спору.

При цьому, системний аналіз висновків про застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 916/2786/17, та положень частини 1 статті 136 і 137 ГПК України, дає підстави дійти до висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в частинах 2, 5, 6, 7 статті 137 ГПК України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими ГПК України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про вжиття заявлених заходів забезпечення позову в даній справі.

Керуючись статтями 140, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Державного підприємства «Український державний геологорозвідувальний інститут» про забезпечення позову у справі № 910/19086/23 відмовити повністю.

Ухвала набирає законної після її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені статтями 254-257 ГПК України.

Дата підписання: 18.12.2023 року.

Суддя К.В. Полякова