cправа № 904/3745/22
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючої - Вронської Г.О., суддів - Кондратової І.Д., Студенця В.І.,
за участю секретаря судового засідання Балли Л.М.,
представників учасників справи:
від позивача: Явтух О.Г.,
від відповідача-1: не з`явився,
від відповідача-2: не з`явився,
від відповідача-3: Прибильського В.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Приватного виконавця Сивокозова Олександра Миколайовича
про стягнення судових витрат
у справі за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз"
до: 1. Акціонерного товариства "ОТП Банк",
2. Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",
3. Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М.
про визнання незаконними дій, стягнення 3 900 508,32 грн, зобов`язання перерахувати кошти,
1. Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" (надалі - Позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "ОТП Банк" (надалі - Відповідач-1), Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - Відповідач-2) та Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М (надалі - Відповідач-3) про:
- стягнення з Відповідача-2 на користь Позивача безпідставно набутих коштів у розмірі 3 545 916,65 грн;
- стягнення з Відповідача-3 на користь Позивача безпідставно набутих коштів у розмірі 354 591,67 грн;
- зобов`язання Відповідача-3 перерахувати з депозитного рахунка на користь Позивача безпідставно набуті кошти у розмірі 5 811,86 грн.
2. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2023, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 15.06.2023 у справі № 904/3745/22, у задоволенні позову відмовлено.
3. Позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2023 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.06.2023 у справі № 904/3745/22, у якій просив скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.
4. Постановою Верховного Суду від 05.12.2023 касаційну скаргу Позивача залишено без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
5. 07 грудня 2023 року представник Відповідача-3 подав до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнення з Позивача на користь Відповідача-3 витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді касаційної інстанції, в загальному розмірі 68 000 грн, з них 33 000 грн - фактичні витрати, 35 000 грн - гонорар успіху адвоката (надалі - Заява).
6. До Заяви представник Відповідач-3 додав копії наступних документів:
- договору про надання правової допомоги від 03.04.2023 (надалі - Договір);
- додаткової угоди № 2 від 06.11.2023 до Договору (надалі - Додаткова угода № 2);
- акта надання послуг № 07/12 від 07.12.2023 (надалі - Акт);
- свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП № 3624;
- ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ № 1207624 від 20.06.2023.
7. 15 грудня 2023 року Позивач подав до Верховного Суду заперечення, в яких просить Суд відмовити у задоволенні Заяви.
8. Заперечення, зокрема, обґрунтовані тим, що:
- деякі види робіт є надуманими та фактично не виконувалися адвокатом, а саме:
(1) відзив на касаційну скаргу був сформований та направлений з електронного кабінету Відповідача-3. Вказане свідчить, що адвокатом не виконувався такий вид робіт як формування пакету документів, направлення сторонам, подача у суд відзиву на касаційну скаргу (пункт 3 Акта);
(2) на стадії касаційного розгляду справи правова позиція сторони має бути чітко сформована, а тому цей вид роботи є незрозумілим для Позивача (пункт 3 Акта);
(3) протокол судового засідання № 2223088 свідчить, що засідання тривало п`ятнадцять хвилин, де виступ адвоката тривав близько трьох хвилин, проте у пункті 4 Акта вказано, що участь у судовому засіданні (в режимі відеоконференції) тривала одну годину;
- Договором не передбачені такі види послуг, як правовий аналіз процесуальних документів (пункт 1 Акта), аналіз судової практики (пункт 2 Акта), підготовка процесуальних документів (пункт 3 Акта);
- станом на 2023 рік Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" є збитковим, що підтверджується звітом про фінансовий стан, відповідно до якого збиток Позивача за перший квартал 2023 року складає 298 923 млн грн, за перше півріччя 2023 року - 285 955 млн грн. При визначенні суми відшкодування Суд має враховувати фінансовий стан сторін.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
9. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
10. Частинами першою, третьою статті 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
11. Згідно зі статтею 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
12. Статтею 16 ГПК України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
13. Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" (надалі - Закон № 5076-VI) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.
14. Пункт 4 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI визначає, що договір про надання правничої допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
15. До договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (частина третя статті 27 Закону № 5076-VI).
16. Згідно зі статтею 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
17. Адвокатський гонорар може існувати у двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).
18. Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правничої допомоги.
19. Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
20. Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).
21. Практична реалізація зазначеного принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
- попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);
- визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
22. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).
23. Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правничу допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
24. Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
25. При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
26. Як вже було зазначено, Відповідач-3 подав до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнення на його користь понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції у загальному розмірі 68 000 грн, з них 33 000 грн - фактичні витрати, 35 000 грн - гонорар успіху адвоката.
27. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути необґрунтованим та непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
28. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
29. Верховний Суд ураховує, що на стадії касаційного розгляду справи правова позиція Відповідача-3 вже була сформована, а доказів додаткового комплексного та всестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин не надано.
30. Судом встановлено, що відзив на касаційну скаргу був складений та направлений з електронного кабінету представника Відповідача-3. До відзиву не додавалися письмові докази, подання відзиву до Суду та направлення його сторонам здійснено за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд".
31. Таким чином, стягнення повної вартості послуг, визначених у пункті 3 Акта, не узгоджується з критеріями реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру.
32. За змістом пункту 4 Акта на участь у судовому засіданні представник Відповідача-3 витратив одну годину. Водночас інформація щодо тривалості судового засідання, наведена Відповідачем-3, не відповідає дійсності. Так, відповідно до протоколу судового засідання в режимі конференції № 2223088 судове засідання відкрито о 14:51 год. О 15:07 год. Суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.
33. Разом із тим Верховний Суд відхиляє твердження Позивача, що Договором не передбачені такі види послуг, як правовий аналіз процесуальних документів (пункт 1 Акта), аналіз судової практики (пункт 2 Акта) та підготовка процесуальних документів (пункт 3 Акта).
34. Згідно з пунктом 1.1 Договору його предметом є надання адвокатом Прибильським Віталієм Геннадійовичем правничої допомоги Відповідачу-3.
Відповідно до Закону № 5076-VI одним із видів адвокатської діяльності є представництво, що полягає, зокрема, у забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в господарському судочинстві.
Правнича допомога може надаватися шляхом надання клієнту інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Суд зауважує, що підготовка відзиву на касаційну скаргу передбачає вивчення та аналіз останньої, а також у певних випадках може потребувати дослідження (опрацювання) релевантної судової практики.
35. Натомість Суд вважає, що час, витрачений на підготовку відзиву (текст якого викладений на семи сторінках), не повною мірою відповідає обсягу наданих адвокатом послуг та є надмірним, ураховуючи, зокрема, складність справи та фактичні обставини, на яких вона ґрунтується.
36. Доводи Позивача про його незадовільний фінансовий стан не беруться Судом до уваги, оскільки до заперечень не були надані належні, допустимі та достовірні докази, які б підтверджували зазначену обставину (збитковість акціонерного товариства).
37. Згідно зі статтею 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
38. На підставі викладеного вище Верховний Суд дійшов висновку, що витрати Відповідача-3 на професійну правничу допомогу, визначені як фактично надані послуги, підлягають частковому стягненню з Позивача. Керуючись критеріями обґрунтованості, пропорційності та розумності, розмір таких витрат має становити 20 000 грн.
Велика Палата Верховного Суду зауважила, що з урахуванням практики Європейського суду з прав людини не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
40. Відповідач-3 заявив до стягнення з Позивача 35 000 грн, визначивши цю суму як гонорар успіху у зв`язку з досягненням позитивного результату для Відповідача-3 у суді касаційної інстанції (відмова в задоволенні касаційної скарги Позивача).
41. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, Верховний Суд вважає, що узгоджений Відповідачем-3 та адвокатом гонорар успіху не відповідає критерію розумності, такі витрати не мають характеру необхідних, не є співмірними з обсягом наданої правничої допомоги в суді касаційної інстанції, а їх відшкодування за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини цієї справи матиме надмірний характер.
42. У справі, що переглядається, Суд, керуючись, зокрема, такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також ураховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, дійшов висновку не присуджувати Відповідачу-3, на користь якого ухвалено судове рішення, всі його витрати на професійну правничу допомогу, що заявлені до стягнення.
43. Дослідивши надані Відповідачем-3 докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, встановивши фактичний обсяг наданих адвокатом послуг, з урахуванням заперечень Позивача, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з Позивача на користь Відповідача-3 20 000 грн витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді касаційної інстанції.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 244, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
1. Заяву Приватного виконавця Сивокозова Олександра Миколайовича про стягнення судових витрат задовольнити частково.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді І. Кондратова

В. Студенець