ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/2443/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратова І.Д. - головуючої, суддів - Бакуліної С.В., Губенко Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Омельчук А.В.,

за участю представників сторін:

позивача - Євсеєнка В.В.;

відповідача -Косик С.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промвагонтранс"

на рішення Господарського суду міста Києва

(суддя - Бондарчук В.В.)

від 22.08.2022

та постанову Північного апеляційного господарського суду

(головуючий - Скрипка І.М., судді - Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.)

від 02.03.2023

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промвагонтранс"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про визнання відсутнім права та зобов`язання вчинити дії

Короткий зміст позовних вимог

1. У лютому 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Промвагонтранс" (надалі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (надалі - Залізниця) про:

- визнання з 01.04.2021 (першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому був розірваний додаток 1-8) відсутнім права Залізниці на нарахування та списання неустойки (штрафу, пені) за не реалізацію Товариством погодженого обсягу перевезень на підставі додатку № 1-8 "Умови надання послуги перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах Перевізника" до договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №8258580 від 03.03.2020 (надалі - договір перевезення);

- зобов`язання відповідача внести зміни до особового рахунку позивача № НОМЕР_1 шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми у розмірі 2 685 816,00 грн.

2. Позов обґрунтований тим, що Залізниця списала і безпідставно продовжує списувати з рахунку позивача неустойку за невикористані вагони. Позивач вважає, що з 01.04.2021 дію Додатку № 1-8, на підставі якого нараховується неустойка, було припинено в односторонньому порядку, що було передбачено пунктом 12.4 договору, тому підстави для нарахування неустойки відсутні. Позивач посилався на висновки Верховного Суду у постанові від 01.02.2022 у справі № 910/1305/21.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

3. 03 березня 2020 року позивач направив Залізниці заяву про прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом.

4. Цей договір є публічним, за яким перевізник бере на себе обов`язок здійснювати надання послуг, пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

5. Договір є укладеним з дня надання замовнику перевізником інформаційного повідомлення про укладення договору, але не раніше дня введення його в дію відповідно до пункту 12.1 договору. Згідно з цим пунктом договору дата введення в дію не може бути раніше 30 днів з дня оприлюднення договору. На звернення замовника умови договору застосовується до відносин з замовником, які виникли між сторонами до його укладення та введення в дію.

6. 03 березня 2020 року Залізниця прийняла пропозицію про укладення договору №32-35617553/2020-02, повідомила про присвоєння Товариству коду платника: №8258580 та коду відправника/одержувача: 8575.

7. Сторони погодили, що договір або його окремі умови щодо певних послуг припиняється: за згодою сторін; за ініціативи однієї з сторін. Ініціатива перевізника про припинення договору має бути вмотивованою (пункт 12.2). З ініціативи однієї з сторін договір вважається припиненим (розірваним) у відносинах з нею через 20 днів з моменту направлення протилежній стороні відповідного повідомлення, але не раніше завершення надання всіх послуг, яке розпочато і не завершено, в частині таких послуг.

8. Сторони також погодили, що дію додаткових умов до договору може бути припинено в односторонньому порядку шляхом направлення однією стороною іншій стороні повідомлення про їх припинення. У такому випадку дія відповідного додатку вважається припиненою через 10 днів з дня направлення відповідного інформаційного повідомлення стороною, що ініціювала припинення (пункт 12.4).

9. При цьому, якщо додатками до договору визначені умови інші, ніж в основному тексті договору, такі умови додатків мають переважну силу над умовами основного тексту договору (пункт 13.1).

10. 27.06.2020 Товариство направило через АС "Клієнт-УЗ" відповідачу замовлення на отримання послуги з перевезення вантажу з узгодженими строками та обсягами №35617553/2020-00007 з проханням надавати йому щомісячно 300 вагонів-зерновозів строком на 9 (дев`ять) місяців з липня 2020 року до березня 2021 року.

11. 02.07.2020 Залізниця погодила Замовлення на отримання послуги з перевезення вантажу з узгодженими строками та обсягами №УЗ-35617553/2020-00007, згідно з яким:

- початок періоду замовлення (місяць, рік): 07.2020;

- завершення періоду замовлення (місяць, рік): 03.2021;

- кількість місць: 9;

- тип рухомого складу: зерновози;

- щомісячна кількість рухомого складу: 142;

- нормативна кількість діб: 7;

- ставка плати за використання вагону перевізника: 682,00 грн/доба.

12. У пункті 9.4 договору сторони визначили порядок зміни (доповнення) до договору за ініціативою перевізника шляхом викладення в новій редакції договору в цілому або окремих його частин та їх оприлюднення на веб-сайті http://uz-cargo.com, з накладенням КЕП. Зокрема, зміни до договору, в тому числі ставки плати, коефіцієнти та інші умови платежів, вступають в дію через 30 календарних днів від дня їх оприлюднення або пізніше, якщо це вказано в повідомленні про оприлюднення. Зміни до договору, які зменшують розмір провізних платежів, ставок, коефіцієнтів та інших розрахункових величин, також можуть вступити в дію раніше ніж 30 календарних днів від дня їх оприлюднення. Зміни до договору поширюються на всіх осіб, що приєдналися до договору. В окремих випадках, за заявою замовника допускається вступ в дію змін до договору раніше, ніж визначено вище. Якщо замовник не згоден з внесеними перевізником змінами, він має право ініціювати внесення змін до договору в порядку, передбаченому пунктом 9.3. договору або з власної ініціативи припинити дію договору у відносинах з ним.

13. 21.07.2020 Залізниця оприлюднила нову редакцію договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, яка вводилась в дію 21.08.2020.

14. Згідно з цими змінами договір було доповнено додатком № 1-8 "Умови надання послуги з перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах" (надалі - Додаток № 1-8), який визначав спеціальні умови надання замовнику послуги з перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах перевізника (узгоджена щомісячна кількість вагонів визначеного роду рухомого складу протягом узгодженого сторонами строку надання послуг), які мають пріоритет над умовами договору. Умови договору, не визначені цим додатком до договору, застосовуються в частині, що не суперечить цьому додатку до договору (пункти 2.1 2.2 Додатку № 1-8).

15. Замовник надає перевізнику через АС "Клієнт-УЗ" замовлення із зазначенням: початку строку надання послуги (дати початку надання послуги - місяць, рік); завершення строку надання послуги (дати кінця надання послуги - місяць, рік); строк надання послуги (кількість місяців дії замовлення); роду рухомого складу; щомісячної кількості замовлених ним під навантаження вагонів перевізника (пункт 3.3 Додатку № 1-8).

16. Перевізник протягом двох робочих днів з моменту закінчення строку подання замовлення самостійно визначає і погоджує або частково погоджує, або не погоджує замовлення, та повідомляє про це замовника шляхом надання відповідного повідомлення (за формою відповідно до додатків 2-13, 2-14 до договору). Повідомлення про погодження замовлення має містити відомості про: початок строку надання послуги (дату початку надання послуги - місяць, рік); закінчення строку надання послуги (дату кінця надання послуги - місяць, рік); строк надання послуги (кількість місяців дії замовлення); рід рухомого складу; щомісячну кількість власних вагонів перевізника погоджених перевізником для послуги; ставку оплати за використання власного вагону перевізника; нормативну кількість діб (пункти 3.4 - 3.5 Додатку № 1-8).

17. Замовник не має права вносити зміни до погодженого перевізником замовлення. Відмову від погодженого замовлення (якщо замовлення погоджено повністю) замовник направляє перевізнику повідомлення за формою відповідно до додатку 2-15 до договору) не пізніше ніж за три робочих дні до дати скасування та сплачує неустойку, визначену розділом 7 цього додатку до договору за весь невиконаний строк та обсяг перевезень, зазначений в погодженому замовленні (пункти 3.6-3.7 Додатку № 1-8).

18. У разі невиконання замовником узгоджених обсягів перевезень, перевізником нараховується замовнику неустойка, яка відображається в інформаційному повідомленні щодобового переліку та зведеній відомості (пункт 3.15 Додатку № 1-8) за формулою, що наведена у пункті 7.2 цього додатку.

19. У разі наявності на особовому рахунку замовника достатньої суми коштів для сплати неустойки, сплата неустойки замовником здійснюється шляхом списання перевізником грошових коштів з особового рахунку замовника в останній календарний день кожного місяця із сум грошових коштів, перерахованих замовником для виконання грошового зобов`язання за договором, та факт списання такої неустойки відображається перевізником в інформаційному повідомленні в особовому рахунку замовника і підтверджується зведеною відомістю. У разі відсутності на особовому рахунку замовника достатньої кількості сум грошових коштів для сплати неустойки, неустойку має бути сплачено замовником не пізніше 10-го числа місяця, наступного за звітним, шляхом внесення грошових коштів на особовий рахунок замовника для виконання грошового зобов`язання за договором (пункт 7.3 Додатку № 1-8).

20. 31 липня 2020 року Товариство направило через АС "Клієнт-УЗ" Залізниці Замовлення на отримання послуги з перевезення вантажу з узгодженими строками та обсягами №35617553/2020-00013 з проханням надавати йому щомісячно 250 вагонів-зерновозів строком на 12 (дванадцять) місяців з 08.2020 до 07.2021.

21. 3 серпня 2020 року Залізниця направила повідомлення про погодження Замовлення, згідно з яким:

- початок періоду замовлення (місяць, рік): серпень 2020;

- завершення періоду замовлення (місяць, рік): липень 2021;

- кількість місць:12;

- тип рухомого складу: зерновози;

- щомісячна кількість рухомого складу: 177.

22. 12 березня 2021 року Товариство надіслало Залізниці повідомлення про припинення Додатку № 1-8, посилаючись на пункт 12.4 договору.

23. У квітні 2021 року Товариство здійснило замовлення та отримало 11 вагонів для перевезення за Додатком № 1-8, що підтверджується відмітками у графі 3 "Перевезення за узгодженими строками та обсягами на підставі замовлення від 31.07.2020 № 35617553/2020-00013. Ставка оплати 584 грн." залізничних накладних: №39953492 від 06.04.2021 (2 вагони), №39953500 від 06.04.2021 (4 вагони), №39953518 від 06.04.2021 (2 вагони), №39953526 від 06.04.2021 (3 вагони).

24. Також Товариство здійснило замовлення на отримання вагонів на 30 та 31 липня 2021 року по 30 вагонів згідно з Додатком № 1-8. Залізниця цю заявку погодила та надала 30 липня 2021 - 15 вагонів та 31 липня 2021 - 25 вагонів, що підтверджується залізничними накладними: №42929083, №42929075, №42934901, №42934893, №42940643, №42940619 від 30.07.2021; №42964205, №42964171, №42972570, №42972497, №42978148, №42978155, №42983932, №42983940, №42990457, №42990440, №42995571 від 31.07.2022.

25. У графі 7 цих залізничних накладних зазначено: "Перевезення за узгодженими строками та обсягами на підставі замовлення від 31.07.2020 № 35617553/2020-00013 за ставкою плати 584 грн".

26. Оскільки позивач не виконував мінімальний обсяг місячного замовлення, Залізниця нарахувала у період з квітня по липень 2021 року включно неустойку на загальну суму 2 685 816,00 грн. Товариство підписало без будь-яких зауважень зведені відомості №4 від 30.04.2021, №5 від 31.05.2021, №6 від 30.06.2021 та №7 від 31.07.2021, в яких була зазначена неустойка у визначеному розмірі за нереалізацію погодженого обсягу перевезень з узгодженими строками та обсягами.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

27. Господарський суд міста Києва рішенням від 22.08.2022, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2023, у задоволенні позову відмовив.

28. Суд першої інстанції дійшов висновку, що Залізниця обґрунтовано нарахувала неустойку відповідно до пункту 7.2 Додатку № 1-8, оскільки позивач не виконав зобов`язання щодо навантаження і відправки вагонів у кількості, визначеній в погодженому замовленні; підписав без будь-яких зауважень зведені відомості, в яких зазначено неустойку за нереалізацію погодженого обсягу перевезень у встановлені строки; після направлення повідомлення від 12.03.2021 про припинення дії Додатку № 1-8 продовжував направляти заявки на отримання вагонів та отримувати їх, чим підтвердив дію цього додатку.

29. Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, що дія Додатку № 1-8 не була припинена позивачем з 22.03.2021, оскільки позивач продовжував направляти заявки на отримання вагонів. Заявки на подачу вагонів у квітні та липні 2021 року були здійснені за умовами цього додатка. Вид послуги перевезення та ставки плати за неї обираються замовником під час оформлення перевізного документу.

30. Суд апеляційної інстанції також вказав, що положення статей 651-653 ЦК України, на необхідності застосування яких наполягає позивач, регулюють питання зміни або розірвання договору, однак позивач це не ініціював, і сторони не дійшли згоди щодо припинення дії Додатку № 1-8.

31. Суд апеляційної інстанції виснував, що умови Додатку № 1-8 мають пріоритет над умовами договору. Цей додаток передбачає можливість скасування замовлення, але не встановлює право замовника припинити його дію. Пункт 12.4 договору перевезення не поширюється на цей додаток. Він стосується інформаційного повідомлення про припинення дії лише окремих додаткових умов до договору, а саме: надання послуг за малодіяльною станцією та накопичення вагонів, форма якого визначена згідно з Додатком № 2-9.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та підстава (підстави) відкриття касаційного провадження. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

32. 15.09.2023 позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

33. Скаржник визначив підставою касаційного оскарження судових рішень пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, посилається на те, що суди порушили норми статей 13, 282 ГПК України, неправильно застосували норми частин першої, третьої статті 653 ЦК України без врахування висновків Верховного Суду, що викладені у пунктах 106 - 116 постанови від 08.06.2023 у справі № 908/1957/21 (910/82/21) та у пунктах 40 - 45 постанови від 01.02.2022 у справі № 910/1305/21, щодо можливості розірвання Додатку № 1-8 внаслідок реалізації права на односторонню відмову від нього на підставі пункту 12.4 договору.

34. Також скаржник посилається на висновок Верховного Суду, який викладено у постановах від 02.05.2018 у справі № 910/16011/17, від 20.05.2019 у справі № 911/1366/18, від 30.07.2019 у справі № 910/14179/18, щодо застосування принципу тлумачення умов договору, відповідно до якого особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови.

Позиція інших учасників справи

35. Відповідач у відзиві на касаційну скаргу просить судові рішення залишити без змін, а скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що:

(1) норми частин першої, третьої статті 653 ЦК України не застосовуються до спірних правовідносин;

(2) відповідно до пункту 4.1.3 Додатку № 1-8 замовник має право відмовитися від погодженого замовлення, але не має права припинити дію Додатку № 1-8 в цілому;

(3) повідомлення про припинення дії додаткових умов (додаток № 2-9), про яке йдеться у пункті 12.4 договору, стосується лише двох додаткових умов до договору;

(4) після надсилання заяви про припинення дії Додатку № 1-8 позивач продовжував замовляти послуги за встановленою в ньому вартістю в межах здійсненого замовлення, чим підтвердив його дію;

(5) у суді розглядається інша справа за позовом позивача про розірвання договору в частині надання послуг згідно з Додатком № 1-8, що також підтверджує, що позивач сам не вважав дію цього додатку припиненою (справа № 910/6058/21);

(6) позивач безпідставно не враховує висновки щодо застосування статті 634 ЦК України, які викладені у постановах Верховного Суду від 27.04.2023 у справі № 910/20596/20, від 01.08.2022 у справі № 910/16784/20;

(7) висновки щодо застосування частин першої, третьої статті 653 ЦК України, що викладені у постановах Верховного Суду від 08.06.2023 у справі №908/1957/21 та від 01.02.2022 у справі №910/1305/21, на які посилається скаржник, стосуються неподібних правовідносин, оскільки у цих справах замовник не продовжував замовляти вагони після направлення повідомлення про припинення дії Додатку № 1-8;

(8) відсутній висновок Верховного Суду щодо можливості вважати дію Додатку № 1-8 припиненою, якщо замовник продовжував направляти заявки на отримання вагонів саме на підставі цього додатку, отримав вагони та оплатив надані послуги.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосоване законодавство

36. Відповідно до частини третьої статті 3 статті 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

37. Згідно з частиною четвертою статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

38. У низці справ, залежно від їх конкретних обставин, Верховний Суд вже розглядав питання щодо правових наслідків направлення Залізниці інформаційного повідомлення про часткову відмову від договору (в частині Додатку № 1- 8).

39. Зокрема, у постанові від 01.02.2022 у справі № 910/1305/21, на яку посилається скаржник, Верховний Суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції про те, що 1) поняття "додаткові умови" у договорі перевезення вживається лише в контексті розділу 9 цього договору, який якраз містить назву "додаткові умови", проте, оскільки вказаним розділом договору не передбачено жодних положень щодо порядку надання послуги довгострокових вагонів та припинення дії договору в цілому або його додатків, то пункт 12.4 договору перевезення містить положення щодо припинення в односторонньому порядку дії саме відповідного додатку до договору; 2) договір перевезення та додатки до нього укладено в електронній формі шляхом приєднання позивача до його умов, а його редакцію опубліковано АТ "Українська залізниця" на власному веб-сайті, тому в розумінні статей 633, 634 ЦК України такий договір є публічним договором приєднання; 3) оскільки передбачені статтею 213 ЦК України правила не дозволяють визначити справжній зміст пункту 12.4 договору перевезення (щодо припинення дії окремих його положень), а положення цього договору та додатків до нього розроблено безпосередньо перевізником і розміщено на веб-сайті АТ "Українська залізниця", то у такому випадку можливим є застосовування принципу тлумачення "contra proferentem", суть якого полягає в тому, що слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін" (under the diminant sinfluence of the party) (висновок щодо необхідності застосування вказаного принципу тлумачення викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.05.2018 у справі №910/16011/17, від 20.05.2019 у справі №911/1366/18, від 30.07.2019 у справі №910/14179/18); 4) у пункті 4.1.3 № Додатку 1-8 до договору перевезення йдеться про скасування певного (конкретного) погодженого замовлення, здійсненого на виконання спірного додатку щодо певної (конкретної) послуги, тоді як в пункті 12.4 договору йдеться про можливість припинення в односторонньому порядку Додатку № 1-8 до договору в цілому.

40. Цей висновок був повторений і у постанові від 08.06.2023 у справі №908/1957/21(910/82/21). Верховний Суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції, що відсутні підстави для розірвання в судовому порядку з 01.12.2020 Додатку № 1-8, оскільки з 01.12.2020 замовник припинив взагалі використовувати вагони-зерновози Залізниці відповідно до замовленої послуги довгострокових вагонів, і з 25.12.2020 згідно з пунктом 12.4 договору перевезення Додаток № 1-8 є припиненим шляхом вручення замовником Залізниці повідомлення про припинення дії цього Додатку.

41. Отже за висновком Верховного Суду Додаток № 1-8 може бути припинено згідно з пунктом 12.4 договору шляхом надсилання повідомлення про припинення дії, тому висновки суду апеляційної інстанції, що "повідомлення про припинення дії додаткових умов, про яке йдеться у пункті 12.4 договору, є Додатком № 2-9 до договору і стосується лише двох додаткових умов до договору (щодо надання послуг за малодіяльною станцією та щодо накопичення вагонів), тому не поширюється на Додаток № 1-8", ґрунтуються на неправильному застосуванні норм статей 213, 615 ЦК України без урахування висновків, що викладені у постановах Верховного Суду, на які посилається скаржник.

42. Водночас така помилка у застосуванні норм матеріального права не є підставою для скасування судових рішень і ухвалення нового рішення, оскільки у цій справі, на відміну від справ №908/1957/21(910/82/21) та №910/1305/21, що раніше переглядав Верховний Суд, суди встановили обставини продовження використання вагонів-зерновозів Залізниці у квітні та липні 2021 на підставі замовлення відповідно до Додатку № 1-8 після надсилання повідомлення про припинення його дії, а також обставини підписання позивачем зведених відомостей, в яких була зазначена неустойка у визначеному розмірі за нереалізацію погодженого обсягу перевезень з узгодженими строками та обсягами, що й стало підставою для висновку, що за конкретних обставин справи Додаток № 1-8 не був припинений, навіть не зважаючи на те, що за умовами пункту 12.4 договору замовник має право на односторонню відмову від Додатку № 1-8.

43. За змістом вимог частини третьої статті 651 ЦК України одностороння відмова від договору у повному обсязі є одним із способів розірвання договору (поряд із розірванням договору у судовому порядку і розірванням договору за згодою сторін), спрямованих на припинення зобов`язання.

44. Положеннями статті 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

45. Односторонню відмову від договору в тих випадках, коли вона допускається законом або договором, слід кваліфікувати як односторонній правочин, оскільки вона є волевиявленням особи, спеціально спрямованим на припинення цивільних прав та обов`язків (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року в справі № 727/898/19 (провадження № 61-7157св20)). Аналіз норм цивільного законодавства свідчить, що вчинення стороною договору такого одностороннього правочину як відмова від договору, за відсутності рішення суду про визнання його недійсним або підстав нікчемності, зумовлює необхідність з`ясовувати чи зумовив такий правочин припинення цивільних прав та обов`язків (тобто чи є підстави для односторонньої відмови від договору передбачені договором та/або законом). Це обумовлено тим, що одностороння відмова від договору як вид одностороннього правочину розрахована на сприйняття іншими особами. У разі, якщо встановлена відсутність підстав для односторонньої відмови від договору, то такий односторонній правочин не зумовлює розірвання договору (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року у справі № 357/15284/18 (провадження № 61-13518св21)).

46. Водночас стаття 214 ЦК України також визначає, що особа, яка вчинила односторонній правочин, має право відмовитися від нього, якщо інше не встановлено законом (ч.1). Правові наслідки відмови від правочину встановлюються законом або домовленістю сторін (ч.4).

47. Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) базується на римській максимі non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі зазначеної доктрини є принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, та, що не відповідає попереднім заявам або поведінці, за умови, що інша сторона, діючи собі на шкоду, розумно покладається на них (висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, сформульований у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17).

48. Відповідно до вимог статті 300 ГПК України, що визначає межі розгляду справи судом касаційної інстанції, суд касаційної інстанції обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, і не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

49. У касаційній скарзі скаржник не визначав таку підставу касаційного оскарження судового рішення, як порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, або встановлення обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України у поєднанні з частиною третьою статті 310 цього Кодексу). Скаржник також не обґрунтовував помилковість висновку судів щодо відсутності підстав для визнання Додатку № 1-8 припиненим внаслідок реалізації права на односторонню відмову від нього, оскільки наступна поведінка замовника засвідчила його волю до настання відповідних правових наслідків за цим додатком, і не визначав таку підставу касаційного оскарження судових рішень, послався лише на не врахування висновків Верховного Суду, які навпаки ґрунтувались на встановлених обставинах, що після надіслання повідомлення замовник припинив взагалі використовувати вагони-зерновози.

50. З огляду на викладені вище висновки, Верховний Суд за обставин цієї справи та визначених підстав касаційного оскарження, не вбачає підстав для скасування судових рішень з прийняттям нового рішення про задоволення позову. Допущена судом апеляційної інстанції помилка у застосуванні статті 651 ЦК України у сукупності зі статтею 213 цього Кодексу, є підставою для зміни постанови суду апеляційної інстанції в частині висновків, що Додаток № 1-8 взагалі не може бути припинено внаслідок реалізації замовником права на односторонню відмову відповідно до пункту 12.4.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

51. У частині першій статті 308 ГПК України установлено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

52. Згідно з положеннями статті 311 ГПК України суд змінює судове рішення, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

53. Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах наведених у касаційній скарзі вимог та доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, дійшов висновку про відсутність підстав для їх скасування. Мотивувальну частину постанови суду апеляційної в частині висновків, що "повідомлення про припинення дії додаткових умов, про яке йдеться у пункті 12.4 договору, є Додатком 2-9 до договору і стосується лише двох додаткових умов до договору (щодо надання послуг за малодіяльною станцією та щодо накопичення вагонів), тому не поширюється на Додаток 1-8" слід змінити шляхом його виключення, оскільки цей висновок зроблений всупереч практики Верховного Суду у подібних правовідносинах. В решті судові рішення залишаються без змін.

Розподіл судових витрат

54. За частиною чотирнадцятою статті 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

55. За приписами частини першої статті 315 ГПК України у резолютивній частині постанови касаційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення, а також розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

56. З огляду на те, що Верховний Суд погоджується з рішенням суду про відмову в позові, витрати зі сплати судового збору покладаються на скаржника згідно зі статтею 129 ГПК України.

Керуючись статтями 287, 300, 301, пунктом 3 частини першої статті 308, статтями 311, 314, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промвагонтранс" задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2023 у справі № № 910/2443/22 змінити, виключити з мотивувальної частини постанови висновки, що "повідомлення про припинення дії додаткових умов, про яке йдеться у пункті 12.4 договору, є Додатком 2-9 до договору і стосується лише двох додаткових умов до договору (щодо надання послуг за малодіяльною станцією та щодо накопичення вагонів), тому не поширюється на Додаток 1-8".

3. В решті постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 22.08.2022 у справі № 910/2443/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Кондратова

Судді С. Бакуліна

Н. Губенко