УХВАЛА

про відмову у задоволенні заявленого відводу

м. Київ

13.12.2023Справа № 910/21280/21

Господарський суд міста Києва у складі: головуючого - судді Лиськова М.О.,

при секретарі судового засідання Осьмаку Ю.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали заяви ОСОБА_1 про відвід судді від розгляду справи

За позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

(вулиця Січових Стрільців, будинок 17, м. Київ, 04053)

до 1. ОСОБА_2

( АДРЕСА_1 )

2. ОСОБА_3

( АДРЕСА_2 )

3. ОСОБА_4

( АДРЕСА_3 )

4. ОСОБА_1

( АДРЕСА_4 )

5. ОСОБА_5

( АДРЕСА_5 )

6. ОСОБА_6

( АДРЕСА_6 )

7. ОСОБА_7

( АДРЕСА_7 )

8. ОСОБА_8

( АДРЕСА_8 )

про стягнення 22 861 522 608 грн 37 коп.

За участі представників учасників справи згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

22.12.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з вимогами до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про відшкодування шкоди у розмірі 22 861 522 608 грн 37 коп.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що в результаті протиправних дій та рішень керівництва та власника Акціонерного товариства "Дельта банк", членів комітету банку, які призвели до погіршення його фінансового становища та подальшої неплатоспроможності, позивач звернувся до суду з даним позовом з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів Акціонерного товариства "Дельта банк" та його кредиторів про повне солідарне відшкодування шкоди особами, пов`язаними з Акціонерним товариством "Дельта банк".

21.07.2022 ухвалою Господарського суду міста Києва (суддя Плотницька Н.Б.) залишено без розгляду позов до Відповідачів за вимогами Позивача.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2023 у справі №910/21280/21 скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.07.2022.

Постановою Верховного Суду від 18.08.2023 у справі №910/21280/21 постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2023 залишено без змін; касаційні скарги без задоволення.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями справу №910/21280/21 передано на розгляд судді Лиськову М.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.11.2023, що занесена до протоколу судового засідання, судом відмовлено у поновленні строку на подання відзиву відповідачу-4 та у закритому розгляді справи, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.12.2023.

13.12.2023 ОСОБА_1 подано заяву про відвід судді Лиськова М.О. від розгляду справи.

Заява про відвід судді Лиськова М.О. від розгляду справи №910/21280/21 мотивована тим, що, за твердженням відповідача-4, предмет спору та характер спірних правовідносин, що розглядається у справі №910/21280/21 належить до спеціалізації суддів судової палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів (категорія спорів про відшкодування збитків, завданих юридичній особі діями (бездіяльністю) її посадової особи (код класифікатора 207070000)).

Як вказує відповідач-4, до такого висновку прийшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у своїй постанові від 15.11.2023 року у справі №910/11028/20 за аналогічним позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до пов`язаних з банком осіб, про стягнення на його користь завданої Банку шкоди.

Проте, заявляючи відвід судді Лиськову М.О. від розгляду справи №910/21280/21 заявник зазначає, що з Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями (Господарський суд міста Києва) від 28.02.2023 у справі №910/21280/21 встановлено категорію спору «справи у спорах щодо недоговірних зобов`язань, з них відшкодування шкоди» (код класифікатора 210030000 відповідно до наказу Державної судової адміністрації України № 622 від 21.12.2018). Тобто Господарським судом м. Києва при повторному автоматизованому розподілу судової справи дану справу віднесено до категорії спорів: «Справи у спорах щодо недоговірних зобов`язань».

Таким чином, на переконання ОСОБА_1 спір у справі №910/21280/21, - відшкодування збитків, завданих юридичній особі діями (бездіяльністю) її посадової особи, належить до справ, що виникають з корпоративних відносин (код класифікатора 207070000), отже при повторному автоматизованому розподілу цієї судової справи порушений порядок визначення спеціалізації суддів та категорії спору (коду класифікатора), у зв`язку з чим ця справа розглядається неповноважним складом суду.

Статтею 35 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно з ч. 2 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

У ч. 3 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 35 цього Кодексу, статті 36 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу (ч. 4 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст. 9 Конституції України, статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Згідно Європейської Хартії "Про закон "Про статус суддів" судді при виконанні своїх обов`язків повинні бути доступними та виявляти повагу по відношенню до осіб, які до них звертаються; повинні турбуватися про підтримання високого рівні компетентності, необхідного рівня вирішення справ в кожному конкретному випадку, оскільки від рішень судді залежить гарантія прав особи.

Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Одночасно, ст. 15 Кодексу суддівської етики також визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006р. №2006/23 від 19.05.2006р., незалежність судових органів є передумовою забезпечення правопорядку та основною гарантією справедливого вирішення справи в суді. Отже, суддя має відстоювати та втілювати в життя принцип незалежності судових органів в його індивідуальному та колективному аспектах.

Пунктом 1.1 Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Одночасно, вказаними Принципами унормовано, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно п.п.2.1, 2.2 Бангалорських принципів поведінки суддів при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Поведінка судді в процесі засідання та за стінами суду має сприяти підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів.

За приписами частини 3 статті 6 ГПК України передбачено, що визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою у порядку, визначеному цим Кодексом (автоматизований розподіл справ).

Рішенням Ради суддів України від 12.04.2018 № 16 визначено, що пункт 21 Розділу VIII "Автоматизований розподіл судових справ між суддями" Положення про автоматизовану систему документообігу суду у редакції, затвердженій рішенням Ради суддів України від 02.03.2018, набуває чинності з 15.03.2018.

Пунктом 21 Розділу VIII вищевказаного положення передбачено, що передача судової справи (матеріалів кримінального провадження) раніше визначеному судді, колегії суддів, палаті або об`єднаній палаті проводиться модулем автоматизованого розподілу, зокрема, щодо судових справ, що надійшли із судів апеляційної або касаційної інстанції після скасування ухвал, які перешкоджають подальшому розгляду судової справи (крім ухвал про закриття, припинення провадження) та ухвал, які не перешкоджають подальшому розгляду судової справи.

Разом з тим, рішенням Ради суддів України від 12.04.2018 № 16 визначено також, що до підключення до модуля автоматизованого розподілу справ та інших підсистем, використання яких є обов`язковим для його роботи в судах застосовуються норми Положення про автоматизовану систему документообігу суду у редакції, затвердженій рішенням Ради суддів України від 15.09.2016 (далі - Положення), та Засади використання автоматизованої системи документообігу суду, затверджені рішенням зборів суддів відповідного суду.

Згідно з п.п. 2.3.4.- 2.3.7 Положення автоматизований розподіл судових справ здійснюється в автоматизованій системі за такими правилами:

із загального списку суддів визначаються судді, які мають повноваження щодо розгляду судової справи на момент автоматизованого розподілу;

для суддів, які мають повноваження щодо розгляду судової справи на момент автоматизованого розподілу, здійснюється розрахунок коефіцієнтів навантаження;

із числа суддів, які мають повноваження щодо розгляду судової справи на момент автоматизованого розподілу з урахуванням визначених автоматизованою системою коефіцієнтів навантаження здійснюється визначення судді для розгляду конкретної судової справи за принципом випадковості.

Відповідно до п. 1.2.1 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, що затверджене Рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30, засади використання автоматизованої системи документообігу суду - це затверджені рішенням зборів суддів відповідного суду правила застосування цього Положення з урахуванням юрисдикції та інстанційності суду, норм процесуальних кодексів та законів України.

Відповідно до п. 2.3.10. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, Збори суддів відповідного суду мають право запроваджувати спеціалізацію суддів з розгляду конкретних категорій судових справ. Спеціалізація суддів визначається із розрахунку розподілу не менше двох суддів на одну спеціалізацію.

Засади використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду міста Києва (далі - Засади) розроблені на виконання Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30 (із змінами) (далі - Положення).

Розділом І Засад використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду міста Києва, затверджених зборами рішення суддів від 14.09.2015 № 17 (з подальшими змінами та доповненнями, зокрема від 20 листопада 2018 року № 10 та від 08 жовтня 2020 року № 6, тобто, актуальними станом на день звернення позивача з позовом), визначено, що розподіл судових справ між суддями здійснюється з урахуванням спеціалізації суддів, навантаження кожного судді, заборони брати участь у перегляді рішень для судді, який брав участь в ухваленні судового рішення, про перегляд якого порушується питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні, закінчення терміну повноважень судді, а також в інших передбачених законом випадках, у яких суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ. У Господарському суді міста Києва запроваджено спеціалізацію суддів з розгляду таких категорій справ:

1.2.1. За заявами про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

1.2.2. У спорах між господарюючими суб`єктами та з інших підстав (загальна).

1.2.3. Пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності, дотримання антимонопольного законодавства. Судді зазначеної спеціалізації з урахуванням коефіцієнту навантаження розглядають також справи загальної спеціалізації.

Таким чином, у Господарському суді міста Києва не запроваджено окремої спеціалізації із розгляду категорії спору «корпоративні спори», а автоматизований розподіл як категорії спору «корпоративні спори», так і категорії «справи у спорах щодо недоговірних зобов`язань», належить до загальної спеціалізації.

Водночас, відповідно до п. 17 Розділу ІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, категорія справи визначається в суді першої інстанції: для проведення автоматизованого розподілу справ - відповідальним працівником апарату суду; під час здійснення судочинства - головуючим суддею у справі. Категорія справи може бути змінена головуючим суддею до завершення розгляду справи.

Оскільки під час здійснення судочинства суддею встановлено, що справа №910/21280/21 відноситься до категорії спорів, які виникають з корпоративних відносин, а саме відшкодування збитків, завданих юридичній особі діями (бездіяльністю) її посадової особи (код категорії 207070000), відповідальним працівником Господарського суду міста Києва, на підставі службової записки судді Лиськова М.О., внесено відповідні зміни щодо категорії справи №910/21280/21 до її реєстраційної картки в КП "ДСС".

Суд зазначає, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів), у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

У ч.ч. 2, 3 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Згідно з ч. 7 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід (ч. 8 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку щодо необґрунтованості заявленого представником відповідача відводу судді Лиськова М.О. від розгляду справи №910/21280/21.

Відповідно до ч. 11 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Лиськова М.О. від розгляду справи №910/21280/21.

2. Згідно ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 15.12.2023

Суддя М.О. Лиськов