ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2023 р. Справа№ 910/8961/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Гаврилюка О.М.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання: Новосельцева О.Р.

представників сторін:

від позивача: Мацайло В.М.;

від відповідача: Гачак І.О.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2023

у справі № 910/8961/23 (Суддя Чебикіна С.О.)

за позовом Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 45 690,06 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2023 року Акціонерне товариство "ДТЕК Західенерго" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства "Українська залізниця"(далі-відповідач) про стягнення 45 690,06 грн вартості нестачі вугілля.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором перевезення вантажу, а саме незабезпечення збереження вантажу в процесі перевезення, внаслідок чого позивачу заподіяно збитки у розмірі 45 690,06 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.08.2023 у справі № 910/8961/23 позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" 45 690,06 грн вартості нестачі вугілля та 2684 грн витрат по сплаті судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, що з урахуванням пункту 27 Правил видачі вантажів, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 1 % маси, зазначеної в перевізних документах, що відноситься, зокрема, до перевезення мінерального палива (вугілля кам`яного), вологість якого складає до 0,2%.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку вартості втраченого вантажу з урахуванням природної втрати, суд зазначив, що розрахунки є арифметично вірними.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки відповідача, що виявилась у незбереженні вантажу, завданої шкоди - нестачі товару на загальну суму 45 690,06 грн та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою. При цьому, відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що нестача вантажу у вказаних вагонах сталась не з вини Акціонерного товариства "Українська залізниця" відповідно до статті 127 Статуту залізниць України.

Приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини нестачі частини вантажу та враховуючи, що відповідачем не спростовано факту наявності в діях перевізника вини за незбереження прийнятого до перевезення вантажу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Регіональна філія «Львівська залізниця» Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2023 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт не погоджується із застосованим позивачем при розрахунку нестачі вантажу відсотку природних втрат.

Також апелянт вважає, що суд безпідставно включив вимоги щодо комерційних актів №410006/211/554 від 02.12.2022 та №410006/212/555 від 02.12.2022, з яких вбачається, що нестача вантажу виникла не з вини відповідача, а тому і відсутній причиний зв`язок між дією перевізника і втратою або ушкодженням вантажу.

Скаржник зазначає, що позивачем не надано жодних доказів того, що залізницею не забезпечено схоронності вантажу, що наявні сліди доступу до вантажу, немає таких відміток і в комерційних актах. Тому, на думку апелянта, безпідставним є твердження позивача у позовній заяві та в оскаржуваному рішенні щодо вжиття відправником всіх заходів, які забезпечували б збереження вантажу на всьому шляху слідування та наявність ознак, що вказують на втрату вантажу саме під час перевезення.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

В свою чергу, позивач у відзиві на апеляційну скаргу, поданому до суду 13.10.2023, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін.

Крім того, позивач вказує, що твердження відповідача щодо застосування 2% норми природної втрати по вагону № 62522339 згідно накладної 48133474 є необґрунтованим, з огляду на п. 27 Правил видачі вантажів, враховуючи те, що втраченим вантажем за спірними залізничними накладними було вугілля кам`яне, а за даними, які зазначені у графі 20 накладної №48133474 вказана гранична норма, а не фактичний стан вугілля, у вугіллі кам`яному показник вологи не перевищує гранично допустиму норму, тому обґрунтовано застосування норми природних втрат у розмірі 1% від маси вантажу при розрахунку збитків.

Також, позивач зазначає, що помилковим є висновок відповідача в апеляційній скарзі щодо безпідставності твердження в позовній заяві та в оскаржуваному рішенні про вжиття відправником всіх заходів, які забезпечували б збереження вантажу на всьому шляху слідування. Так, згідно з ч.3 ст.32 Статуту залізниць України відправник зобов`язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

Частиною 3 ст. 27 Статуту залізниць України передбачено, що під час перевезення вантажів, які змерзаються і здуваються, відправник зобов`язаний вжити відповідних профілактичних заходів. Залізниця може відмовити в перевезенні у разі невжиття відправником зазначених заходів.

За приписами п. 4 ст. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Дана норма не передбачає звільнення перевізника від обов`язку перевірки вагону з вантажем у технічному та комерційному відношенні.

У разі виявлення комерційної несправності складається акт загальної форми ГУ- 23 згідно з Правилами складання актів (п.п. 2.5, 2.6 Правил комерційного огляду). Вагони (контейнери) з комерційними несправностями, що виникли внаслідок їх технічної несправності, можуть бути відправлені тільки після приведення їх у належний технічний стан працівниками ПТО (п. 2.11 Правил комерційного огляду).

На момент прийняття вагонів до перевезення на станції відправлення не було складено залізницею актів про технічний стан вагонів, актів загальної форми ГУ-23, комерційних актів, які би підтвердили несправність вагонів у технічному відношенні, комерційну несправність, зокрема, завантаження з порушенням Технічних умов, не вжиття вантажовідправником заходів щодо запобігання втрати вантажу, неякісну технічну підготовку вагонів під навантаження, наявність тріщини, зламу верхнього, вертикального листа поперечної балки рами вагону. Отже, працівниками станції відправлення не було встановлено порушень з боку вантажовідправника, а було визнано поведінкою та діями (приймання вагонів до перевезення та постановка у склад поїзда) правильність внесеної у накладну інформації та придатність вагонів до перевезення у комерційному та технічному відношенні.

Таким чином, позивач зауважує, що матеріали справи не містять доказів, які б підтвердили факт не придатності вагонів в комерційному та технічному відношенні для перевезення вугілля кам`яного на момент прийняття перевізником вагонів на станції відправлення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.09.2023 передано апеляційну скаргу Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2023 у справі № 910/8961/23 для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Гаврилюк О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.09.2023 витребувано у Господарському суду міста Києва матеріали справи № 910/8961/23.

28.09.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/8961/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2023 у справі № 910/8961/23 та призначено розгляд справи на 27.11.2023.

У судовому засіданні 27.11.2023 оголошено перерву у розгляді справи до 18.12.2023.

Позиції учасників справи

Представник відповідача в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення "Easy Con" 18.12.2023 підтримав доводи своєї апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення "Easy Con" 18.12.2023 заперечувала проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у запереченнях на апеляційну скаргу, просила її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що на адресу відокремленого підрозділу «ДТЕК Бурштинська ТЕС» АТ «ДТЕК Західенерго» у період листопад 2022 року - лютий 2023 року було направлено кам`яне вугілля марки ДГ(0-100), відправниками якого є:

- ТОВ «ЦЗФ «Селидівська», за залізничними накладними, зокрема: №4-8031983, у вагоні № 60462165; № 48065676/47049515, у вагоні № 54039375; №48078703/41809542, у вагоні № 62197827; №48078976/41809534, у вагоні №56558554; №48232094(40047771), у вагоні № 54040753.

- АТ «Жовтнева ЦЗФ», за залізничними накладними, зокрема: №48133474(4-2281493), у вагоні №62522339.

Під час перевезення відповідачем вантажу за вищезазначеними накладними на станціях Чаплине Придніпровської залізниці та Знам`янка Одеської залізниці було проведено перевірку стану вантажу та виявлена нестача кам`яного вугілля, про що були складені комерційні акти №№410006/196/536, 454201/30/553, 410006/211/554, 410006/212/555, 410006/225/2, 410006/35/56.

Згідно з комерційним актом №410006/196/536 при контрольному переважуванні вагону № 60462165 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 88500 кг, тара 22200 кг, нетто - 66300 кг, що менше вантажного документу на 1600 кг. На поверхні вантажу виїмка за рухом над 1-2 люками довжиною 2500 мм, на ширину вагона, глибиною 300-500 мм. Поверхня вантажу промаркована поперековими бороздами по всьому вагону нанесена катком та білим вапном. На момент прибуття та зважування просипання вантажу немає.

Згідно з комерційним актом № 454201/30/553 при контрольному переважуванні вагону № 54039375 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 86200 кг. тара - 22400 кг, нетто - 63800 кг, що менше вантажного документу на 3250 кг. Вантаж в твердому стані. Вантаж промаркований поперековими бороздами по усьому вагону нанесений катком та білим вапном. На поверхні вантажу в наявності виїмка над 1,2 люками довжиною 3 м на ширину вагона, на глибину вагона 0,5 м, над 7 люком ліворуч довжиною 1.0 м, шириною 1,0 м, глибиною 0,4м, в місцях виїмок маркування відсутнє. Люки зачинені. Течі вантажу не має.

Згідно з комерційним актом № 410006/211/554 при контрольному переважуванні вагону № 62197827 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 85400 кг, тара 22200 кг, нетто - 63200 кг, що менше вантажного документу на 3800 кг. На поверхні вантажу маються воронкоподібні поглиблення праворуч за ходом поїзда над 5-6 люками довжиною 2800мм, шириною 2500 мм, глибиною 1000 мм, над 6-7 люками довжиною 1500мм, шириною 1500 мм, глибиною 100 мм, Поверхня маркована бороздами та вапном. Маркування не пошкоджене. Маються старі сліди просипання. На момент прибуття та зважування просипання вантажу відсутнє.

Згідно з комерційним актом № 410006/212/555 при контрольному переважуванні вагону № 56558554 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 84150кг, тара - 21200 кг, нетто -62950 кг, що менше вантажного документу на 4050 кг. На поверхні вантажу маються воронкоподібні поглиблення праворуч за ходом поїзда над 6-7 люками довжиною 2800 мм, шириною 2800 мм, глибиною до полу, над 4-5 люками довжиною 100 0мм, шириною 1000 мм, глибиною 1000 мм. Поверхня маркована бороздами та вапном. Маркування не пошкоджене. Маються старі сліди просипання. На момент прибуття та зважування просипання вантажу відсутнє.

Згідно з комерційним актом № 410006/225/2 при контрольному переважуванні вагону № 62522339 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 86250кг, тара - 23330 кг, нетто - 62950 кг, що менше вантажного документу на 1050 кг. Поверхня вантажу промаркована в формі поперечних смуг трикутної форми та вапном. На поверхні вантажу є виїмки праворуч за ходом поїзда над 3-4 люками довжиною 1800 мм, шириною 100 мм, глибиною 500 мм, над 7-м люком довжиною 1500 мм, шириною 2000 мм, глибиною 600 мм. В місці виїмок маркування відсутнє. Люки закриті. На момент прибуття та зважування просипання вантажу відсутнє.

Згідно з комерційним актом № 410006/35/56 при контрольному переважуванні вагону № 54040753 на справних 150-тонних вагонних вагах виявилось брутто - 88850 кг, тара - 22400 кг. нетто - 66450 кг, що менше вантажного документу на 850 кг. На поверхні вантажу виїмки ліворуч за ходом поїзда над 7 лютом довжиною 1000 мм, шириною 2000 мм, глибиною 250 мм та над 1 люком довжиною 1000 мм, ширинию 1100 мм, глибиною 300 мм. Поверхня маркована бороздами та вапном. Маркування не пошкоджене. Маються старі сліди просипання. Доступу до вантажу не має. На момент прибуття та зважування просипання вантажу відсутнє. Люки щільно закриті.

З урахуванням норми природної втрати під час перевезення, яка згідно з п. 27 Правил видачі вантажів для мінерального палива складає 1%, нестача вантажу (кг/т): у вагоні № 60462165 становить - 921 кг, у вагоні № 54039375 становить - 2579 кг, у вагоні № 62197827 становить - 3130 кг, у вагоні № 56558554 становить - 3380 кг, у вагоні № 62522339 становить - 410 кг у вагоні № 54040753 становить -177 кг.

За даними довідок № 1/53/20 від 14.12.2022, № 234 від 06.12.2022, №7/1 від 12.01.2023, № 1/5318 від 14.12.2022, № 241 від 14.12.2022, №1/5319 від 14.12.2022, №240 від 14.12.2022, № 2/80 від 11.01.2023, № 1/943 від 16.03.2023, № 90/1 від 17.03.2023, №2/81 від 11.01.2023, №104 від 27.03.2023 про вартість 1 тони відвантаженого вугілля становить: по накладній № 48031983, у вагоні №60462165 - вартість 4159,06 грн з ПДВ; по накладній № 48065676/47049515, у вагоні №54039375 - вартість 3104,63 грн з ПДВ; по накладній №48078703/41809542, у вагоні № 62197827 - вартість 4507,36 грн з ПДВ; по накладній №48078976/41809534, у вагоні № 56558554 вартість 4907,18 грн. з ПДВ; по накладній № 48232094(40047771), у вагоні № 54040753 вартість 5919,62 грн з ПДВ; по накладній № 48133474(42281493), у вагоні № 62522339 вартість 4123,27 грн з ПДВ.

За розрахунками позивача, вартість недостачі вантажу у вищевказаних вагонах з урахуванням норми недостачі вантажу для мінерального палива 1% становить 45 690,06 грн.

Спір у справі виник у зв`язку з наявністю, на думку позивача, вини відповідача у частковій втраті вантажу під час його перевезення, внаслідок чого позивачу заподіяно збитки на суму 45 690,06 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Між сторонами виникли правовідносини з перевезення вантажу залізницею, які регулюються положеннями глави 64 Цивільного кодексу України та глави 32 Господарського кодексу України та нормами спеціального законодавства, що регулюють залізничне перевезення в Україні.

За змістом частини п`ятої статті 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України), яка кореспондує положенням частини другої статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин (стаття 23 Закону України «Про залізничний транспорт»).

Згідно зі статтею 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі іншому підприємству згідно з Правилами видачі вантажу.

За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин (стаття 113 Статуту залізниць України).

У статті 924 ЦК України передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Згідно із статтею 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Згідно зі статтею 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Отже, вказані норми передбачають презумпцію вини перевізника у разі втрати, нестачі, псування й ушкодження вантажу, прийнятого до перевезення, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини. Обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на перевізникові. Перевізник несе відповідальність щодо забезпечення схоронності вантажу чи багажу в період здійснення перевезення. Крім того, він також зобов`язаний доставити вантаж чи багаж у пункт призначення і видати його уповноваженій особі. Невиконання цього обов`язку тягне відповідальність перевізника, який звільняється від відповідальності тільки у випадках, коли незбереження вантажу стало наслідком обставин, що характеризуються одночасно двома ознаками: усунення цих обставин не залежало від перевізника; перевізник не міг запобігти цим обставинам.

Тобто, законодавець покладає на перевізника обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Згідно з пунктом 2.1 Правил оформлення перевізних документів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Судом першої інстанції встановлено, під час перевезення відповідачем вантажу за вищезазначеними накладними на станціях Чаплине Придніпровської залізниці та Знам`янка Одеської залізниці було проведено перевірку стану вантажу та виявлена нестача кам`яного вугілля, про що були складені комерційні акти №№410006/196/536, 454201/30/553, 410006/211/554, 410006/212/555, 410006/225/2, 410006/35/56.

Надані з позовом комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правилам складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року №334, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 року за № 567/6855, а тому прийняті судом в якості належних та допустимих доказів на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладних № 48031983, № 48065676, №47049515, № 48078703, №41809542, №48078976, №41809534, № 48232094, № 40047771, № 48133474, № 42281493 фактичній масі вантажу.

Суд першої інстанції встановив, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що недостача вантажу виникла із незалежних від перевізника причин.

За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин (частина 2 статті 23 Закону України "Про залізничний транспорт" та стаття 113 Статуту).

Частиною 3 статті 314 Господарського кодексу України передбачено, що за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, у разі втрати або нестачі вантажу перевізник відповідає у розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (стаття 114 Статуту залізниць України).

За приписами статті 22 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування збитків, які їй було завдано в результаті порушення її цивільного права. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частини 2 статті 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 Господарського кодексу України визначено вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Для застосування таких правових наслідків порушення зобов`язань як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини. Відсутність хоча б одного з вище перелічених елементів, які створюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань.

За приписами статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Факт нестачі за спірним перевезенням підтверджений комерційними актами, які є належними і допустимими доказами відповідно до вимог статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України.

У той же час відповідач, не спростував подані позивачем докази. Крім того, відповідач не надав жодних доказів на підтвердження того, що недостача прийнятого залізницею до перевезення вантажу без зауважень виникла з незалежних від неї причин.

Частиною третьою статті 314 ГК України передбачено, що за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, зокрема у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

За змістом статті 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення (частина друга статті 114 Статуту залізниць України).

Таким чином, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, який прийняв надані позивачем довідки як докази понесених збитків, адже положення статті 115 Статуту залізниць України не визначають вичерпного переліку документів, якими може підтверджуватись вартість вантажу, а відтак, такі обставини мають бути встановлені судом за допомогою належних та допустимих доказів, зокрема, на підставі довідок про вартість вугільної продукції, які складені відправником вантажу та підтверджують вартість відправленого вантажу.

У зв`язку чим, доводи відповідача про недоведеність позивачем вартості та підтвердження оплати вартості відправленого вантажу за залізничними накладними колегією суддів також відхиляються, оскільки позивач у цій справі не був власником майна, а виступав вантажовідправником і право на подання позову було передано йому отримувачем вугілля (згідно з написами на залізничних накладних), що не заперечувалося відповідачем, і не суперечить положенням статті 133 Статуту залізниць України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.08.2018 у справі №910/22324/16, від 16.11.2019 у справі №910/16904/18, від 05.02.2020 у справі №910/3868/19, №910/15076/19 від 03.09.2020, від 15.03.2021 у справі №910/5038/20.

У пункті 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (далі - Правила видачі вантажів), встановлено норми природної втрати та граничного розходження у визначенні маси.

Зокрема, при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить:

1) 2 % маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0 - 6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м`ясо свіже;

2) 1,5 % маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива;

3) 1 % маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м`ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м`ясні всякі;

4) 0,5 % маси всіх інших вантажів.

Норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються: від маси брутто - для вантажів, які перевозяться в тарі й упаковці; від маси нетто - для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки.

Відповідач зазначив, що в графі № 20 залізничних накладних вологість вантажу становить орієнтовано 0,2% та те, що в комерційних актах містяться відомості, що у вагонах була наявна вода, а тому вологість вантажу, на думку відповідача, більше ніж 0,2 % і тому потрібно застосовувати 2% норм природних втрат.

Доводи відповідача, що нестача вантажу виникла не з вини відповідача, а у зв`язку навантаженням вантажевідправником вугілля у непридатні у комерційному відношенні для перевезення вагони, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на таке.

Наявні у матеріалах справи комерційні акти містять відомості про те, що на моменту огляду течі вантажу немає, люки закриті, в технічному та комерційному відношенні вагони справні, на момент прибуття та зважування вантажу просипання не було.

Крім того, матеріали справи не містять заперечень відповідача щодо несправності вагонів, прийнятих ним до перевезення.

Також судом відхилені заперечення відповідача щодо зменшення маси вантажу внаслідок вологості вантажу, оскільки в залізничних накладних зазначено, що вантаж (вугілля кам`яне) було відвантажено у твердому стані, граничний показник вологості до 0,2%, а в комерційних актах відсутні відомості, що у вагонах була наявна вода.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з урахуванням пункту 27 Правил видачі вантажів, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 1 % маси, зазначеної в перевізних документах, що відноситься, зокрема, до перевезення мінерального палива (вугілля кам`яного), вологість якого складає до 0,2%.

Перевіривши розрахунок щодо розміру втрати вантажу з урахуванням природної втрати, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що розмір збитків, заподіяних позивачу внаслідок втрати частини вантажу, під час залізничного перевезення, з вини перевізника, з урахуванням норми природних втрат 1%, становить 45 690,06 грн.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що під час розгляду даної справи встановлено наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки відповідача, що виявилась у незбереженні вантажу, який перевозився у вагонах, завданих збитків - нестачі товару вартістю на загальну суму 45 690,06 грн та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданими збитками. При цьому, відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що нестача вантажу у вищезазначених вагонах сталася не з вини залізниці. Тому покладення відповідальності на відповідача за заподіяні позивачу збитки є правомірним.

За таких обставин, приймаючи до уваги встановлений судом факт втрати частини вантажу, та враховуючи, що відповідачем не спростовано факту наявності в діях перевізника вини за незбереження прийнятого до перевезення вантажу, суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" до АТ "Українська залізниця" про стягнення суми збитків, які виникли у зв`язку з незбереженням вантажу при перевезенні, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в розмірі 45 690,06 грн.

На переконання колегії суддів апеляційного господарського суду, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункуту 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2023 у справі № 910/8961/23 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2023 у справі № 910/8961/23 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2023 у справі № 910/8961/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2023 у справі № 910/8961/23 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на апелянта .

4. Матеріали справи №910/8961/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України

Повний текст складено та підписано 20.12.2023.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.М. Гаврилюк

В.В. Сулім