ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2023 р. м. Київ Справа № 911/981/23

Розглянувши матеріали справи за позовом Комунального підприємства «Автотранспортне підприємство»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДС ПРОМ ГРУП»

про стягнення 5 848 347,93 грн.

Суддя А.Ю. Кошик

При секретарі судового засідання Фроль В.В.

За участю представників:

позивача: Бабіч В.О.

відповідача: Сіроштан О.О.

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Комунального підприємства «Автотранспортне підприємство» (надалі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДС ПРОМ ГРУП» (надалі - відповідач) про стягнення 5 848 347,93 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.04.2023 року відкрито провадження у справі № 911/981/23 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 11.05.2023 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 11.05.2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 08.05.2023 року.

У підготовчому засіданні 11.05.2023 року оголошено перерву на 01.06.2023 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 25.05.2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив б/н від 24.05.2023 року.

У підготовчому засіданні 01.06.2023 року оголошено перерву на 22.06.2023 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 22.06.2023 року позивачем подано заперечення на відповідь на відзив б/н від 21.06.2023 року.

У підготовчому засіданні 22.06.2023 року оголошено перерву на 10.08.2023 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 09.08.2023 року від позивача надійшли додаткові пояснення б/н від 08.08.2023 року.

У підготовчому засіданні 10.08.2023 року представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Враховуючи, що судом під час підготовчого судового засідання 10.08.2023 року вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд за результатами підготовчого засідання постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 31.08.2023 року.

В судовому засіданні 31.08.2023 року оголошувалась перерва в розгляді справи на 21.09.2023 року.

В судовому засіданні 21.09.2023 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача позовні вимоги частково заперечував з підстав, викладених у відзиві на позов.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 21.09.2023 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 06.07.2021 року між Комунальним підприємством «Автотранспортне підприємство» (позивач, Орендодавець, який знаходиться в Донецькій області, м. Краматорськ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДС ПРОМ ГРУП» (відповідач, Орендар) укладено Договір оренди майна, що належить до спільної власності територіальних громад, сіл селищ, міст Донецької області № 4 (далі - Договір), строком дії з 06.07.2021 року по 07.07.2022 року включно.

Відповідно до п. 1.1. Договору Орендодавець (позивач) передав, а Орендар (відповідач) прийняв в строкове платне користування фронтальний навантажувач марки JCB 455 ZX державний номерний знак НОМЕР_1 , про що між сторонами у відповідності до вимог пункту 2.1. Договору було складено Акт приймання передач транспортних засобів, що є невід`ємною частиною договору.

Як зазначає позивач, укладенню з відповідачем Договору передувало укладення 18.03.2019 року між Комунальним підприємством «Автотранспортним підприємством» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Констракшн Машинері» Договору поставки № 15. Відповідно до зазначеного договору позивач придбав у власність фронтальний ковшовий навантажувач ЈСВ 455 ZX, право власності на який було зареєстровано у встановленому законом порядку в Головному управлінні Держпраці, яким видано свідоцтво про реєстрацію технологічного транспортного засобу серія НОМЕР_2 , та присвоєно (видано) державний номерний знак НОМЕР_3 .

Вимогами пункту 3.2.1 розділу 3.2 Змінюваних умов Договору, сторони між собою погодили адресу електронної пошти Орендаря, на яку направляються офіційні повідомлення за цим Договором, включаючи Акти виконаних робіт на надання орендних послуг, а саме: .

Таким чином, документообіг між сторонами здійснювався за допомогою зазначеної вище електронної пошти.

Позивач зазначає, що на виконання розділу 11 Змінюваних умов Договору та п. 4.6. Незмінюваних умов Договору відповідачем (Орендарем) перераховано на користь позивача суму забезпечувального депозиту у розмірі 130 000,00 грн.

Пунктом 3.1 розділу «Орендна плата» Незмінюваних умов Договору з відсиланням на п. 9 Змінюваних умов Договору визначено, що орендна плата становить суму, визначену пункті 9 Умов (орендна плата визначена за результатом проведення аукціону за базовий місяць 30.11.2021 року) та становить 65 000,00 грн.

Пунктом 3.1 розділу «Орендна плата» Незмінюваних умов Договору визначено, що Орендар сплачує орендну плату за звітний місяць до 5 числа місяця наступного за звітним.

Абзацом 3 пункту 3.1 розділу «Орендна плата» Незмінюваних умов Договору визначено, що орендна плата на кожен наступний місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Пунктом 3.7 розділу «Орендна плата» Незмінюваних умов Договору визначено, що Орендна плата, яка не перерахована Орендарем або перерахована не в повному обсязі, стягується Орендодавцем шляхом зверненням із позовом про стягнення орендної плати і інших платежів за цим Договором, по яких у Орендаря є заборгованість.

Однак, як зазначає позивач, відповідач припинив виконувати зобов`язання по оплаті орендної плати з січня 2022 року (за користування майном за грудень 2021 року). Останній платіж був здійснений відповідачем 30.12.2021 року за листопад 2021 року.

Позивачем передавалися та направлялися відповідачу відповідні рахунки на оплату, акти виконаних робіт, акти звіряння розрахунків по Договору за допомогою електронних засобів зв`язку, в тому числі на електронну пошту відповідача, яка указана сторонами в Договорі. Крім того, позивачем повторно направлялися вказані первинні документи у паперовому вигляді на адресу відповідача 10.11.2022 року. Натомість жодної оплати в 2022 та 2023 році відповідачем здійснено не було.

Таким чином, відповідачем не здійснено оплату орендної плати по Договору починаючи з січня 2022 року (за грудень 2021 року) по 07.07.2022 року включно, що становить 7 місяців та 7 днів. Таким чином, заборгованість відповідача з орендної плати з урахуванням індексу інфляції становить 629 860,82 грн., яку позивач просить стягнути у позові.

Відповідно до п. 3.8 розділу «Орендна плата» Незмінюваних умов Договору визначено, що на суму заборгованості Орендаря зі сплати орендної плати нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення перерахування орендної плати.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних з простроченої суми.

У зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошових зобов`язань зі сплати орендних платежів, позивач у позові просить стягнути з відповідача пеню за період з 05.01.2022 року по 23.03.2023 рік в загальній сумі 267 018,40 грн., 119 361,24 грн. інфляційних та 17821,78 грн. 3% річних.

Крім того, як зазначає позивач, відповідачем не здійснено повернення Майна, переданого по Договору, чим порушено його приписи визначені розділом 4 «Повернення майна з оренди та забезпечувальний депозит» Незмінюваних умов Договору, де встановлено обов`язок відповідача повернути позивачу орендоване Майно у разі припинення строку дії договору або його розірвання, протягом трьох робочих днів відповідно до Акту повернення з оренди орендованого майна, в тому стані в якому Майно перебувало у момент його передачі в оренду, з урахуванням нормального зносу.

Укладений Договір між сторонами є строковим, та останній день користування майном визначений у Договорі 07.07.2022 року включно. Тобто, відповідач був зобов`язаний здійснити повернення майна 10.07.2022 року, що останнім зроблено не було.

Статтею 785 Цивільного кодексу України визначено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Частиною 2 стаття 785 Цивільного кодексу України визначено, що якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Аналогічну норма викладено сторонами в п. 4.5. Незмінюваних умов Договору.

На підставі наведених норм законодавства та умов Договору позивач просить стягнути з відповідача за період з 11.07.2022 року (наступний день за спливом крайнього строку повернення Майна) по 01.03.2023 року 1 298 049,84 грн. неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення повернення майна.

Позивач зазначає, що листом вих. № 2106-01 від 21.06.2022 року відповідач повідомляв позивача, що орендоване майно нібито вибуло із його користування, проте будь яких письмових доказів та інформації, яка б підтверджувала викладені у листі факти, позивачу відповідачем не надано.

Розглянувши лист відповідача Комунальне підприємство «Автотранспортне підприємство» листом з вих. № 28/а від 24.06.2022 року повідомило ТОВ «ДС ПРОМ ГРУП» про вимогу надати більш детальні данні та інформацію відносно викладених обставин. Проте, відповідач запитувану інформацію не надав, про заходи, які ним вжиті або вживаються щодо переданого Майна, позивачу не доведено.

Статтею 803 Цивільного кодексу України визначено, що наймач зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані у зв`язку із втратою або пошкодженням транспортного засобу, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини.

Тобто відповідач повинен довести, що втрата Майна сталося не з його вини, однак він ігнорує вимоги позивача щодо повернення Майна та надання роз`яснень щодо його втрати.

В свою чергу пунктом 4.1. Незмінюваних умов Договору визначено, що у разі припинення або розірвання Договору Орендар зобов`язаний відшкодувати Орендодавцю збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого Майна з вини Орендаря (і в межах сум, що перевищують суму страхового відшкодування, якщо воно поширюється на такі випадки погіршення стану або втрати орендованого майна) або в разі демонтажу або іншого вилучення невід`ємних поліпшень/капітального ремонту.

Відповідно до п. 6.2. Незмінюваних умов Договору визначено, що Орендар зобов`язаний забезпечувати збереження орендованого майна, запобігати його пошкодженню, і псуванню.

Відповідно до п. 7.1. Незмінюваних умов Договору визначено, що Орендар зобов`язаний: протягом 10 календарних днів з дня укладення цього Договору застрахувати майно на суму не менше ніж зазначено у п. 6.2. Умов, на користь Орендодавця. Договір страхування укладається відповідно до умов затверджених Департаментом розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації; протягом 10 календарних днів з дня укладення договору страхування надати Орендодавцю по одному екземпляру договору страхування і платіжного доручення (платіжних доручень) про сплату страхового платежу (страхових платежів); щорічно поновлювати договір страхування так, щоб протягом строку дії цього Договору Майно було застраховано, і надавати Орендодавцю по одному екземпляру договору страхування і доказів сплати страхового платежу. Оплата послуг страховика здійснюється за рахунок Орендаря (страхувальника).

Відповідно до п. 6.2. А. Змінюваних умов Договору, Страхова сума дорівнює балансовій та залишковій вартості майна та становить 3 646 235,85 грн.

Пунктом 175. Постанови КМ України від 03.06.2020 року № 483 «Про деякі питання оренди державного та комунального майна» визначено, що Орендар протягом десяти календарних днів з дати укладення договору оренди зобов`язаний застрахувати орендоване нерухоме та інше окреме індивідуально визначене майно на користь балансоутримувача, a єдиний майновий комплекс на користь орендодавця майна на період строку дії договору оренди на суму:

вартості майна відповідно до висновку про ринкову вартість (акта оцінки). визначеного відповідно до законодавства про оцінку майна, під час передачі такого майна в оренду якщо така оцінка майна здійснювалася, або

балансової вартості майна, але не менше ніж добуток місячної орендної плати за орендоване майно за договором оренди, помножений на 100, якщо оцінка ринкової вартості такого майна не здійснювалася.

Орендар зобов`язаний постійно поновлювати договір страхування так, щоб протягом строку дії договору оренди майно було застрахованим.

Однак, відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань по Договору та не надав Орендодавцеві копію Договору страхування та платіжного доручення (платіжних доручень) про сплату страхового платежу.

Крім того, позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою надати документи визначені п.6.2. Незмінюваних умов Договору, натомість вказані документи не були надані.

Сторонами Договору визначено вартість майна п. 6.2. Змінюваних умов Договору, яка становить 3 646 235,85 грн., а отже і розмір збитків завданих позивачу ним визначено в сумі 3 646 235,85 грн.

В ході розгляду спору відповідач подав відзив, в якому позовні вимоги частково заперечував, зазначив, що з моменту прийняття фронтального навантажувача, марка (модель) ЈСВ, 455ZX, державний номерний знак НОМЕР_4 в оренду по Договору оренди за актом приймання-передачі, Т3 перебував на території Донецької області (с. Красна Поляна), де і використовувався відповідачем в своїй господарській діяльності.

Однак, з початком повномасштабної війни в Україні, орендоване майно вибуло з користування орендаря не з його вини.

Відповідач позбавлений можливості використовувати ТЗ в своїй господарській діяльності у зв`язку з тим, що техніка знаходиться на окупованій військами російської федерації території Донецької області.

Про цю обставину позивача було повідомлено листом №2106-01 від 21.06.2022 року (вхід. №381а від 21.06.2022 року), який додано позивачем до позовної заяви.

Цим же листом відповідач звертався до позивача з проханням посприяти відповідачу у поверненні об`єкту оренди на підконтрольну нашій державі територію та забезпечити орендарю можливість використовувати ТЗ в своїй господарській діяльності в порядку, передбаченому Договором оренди, а також, звільнити відповідача від сплати орендної плати за Договором оренди на термін, рівний строку дії форс-мажорних обставин і строку, необхідного для усунення наслідків їх дії.

За результатами розгляду вказаного повідомлення-звернення, позивач листом від 24.06.2022 року №28/а відмовив відповідачу в задоволенні його прохань.

На лист позивача від 17.06.2022 року вих. №25/а щодо необхідності повернення орендованого майна з оренди з вимогою про сплату орендної плати та пені за порушення строку виконання грошових зобов`язань, відповідач відповів листом від 13.07.2022 року №1307/02, в якому не заперечував проти повернення об`єкту оренди позивачу та вказував на відсутність можливості під час огляду та складання акту приймання-передачі (повернення з оренди орендованого майна) забезпечити присутність свого представника, оскільки враховуючи місцезнаходження техніки (окупована військами російської федерації територія), це становитиме загрозу життю та здоров`ю такого представника.

Водночас відповідач звернув увагу позивача на те, що його вимога стосовно сплати відповідачем основного боргу з орендної плати та пені не ґрунтується на нормах чинного законодавства, з цих підстав не підлягає задоволенню.

Позивач стверджує, що відповідач допустив заборгованість зі сплати орендної плати за період користування орендним майном з грудня 2021 року по 07.07.2022 року.

Відповідач вважає себе зобов`язаним стосовно виконання грошових вимог позивача в частині сплати орендної плати за період з грудня 2021 року по 23.02.2022 року включно, загальний розмір яких становить 230 629,87 грн.

Також відповідач посилається на ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Відповідач не мав змоги передбачити та/або вплинути на обставини, за яких орендоване майно вибуло з його володіння, а отже, до правовідносин сторін підлягає застосуванню вищенаведена норма закону.

Крім того, відповідно до п. 1 частини 1 Постанови КМУ «Про особливості оренди державного і комунального майна у період воєнного стану» №634 від 27.05.2022 року (далі - Постанова №634) визначено, що на період воєнного стану і протягом трьох місяців після його припинення чи скасування, але у будь-якому разі до 31.12.2022 року, за договорами оренди державного і комунального майна, чинними станом на 24 лютого 2022 року або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24 лютого 2022 року або раніше, звільняються від орендної плати орендарі державного і комунального майна, зокрема, які використовують майно, розташоване в адміністративно-територіальних одиницях, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану (Донецька область; Запорізька область в межах Бердянського, Василівського, Мелітопольського, Пологівського районів; Луганська область; Миколаївська область в межах Баштанського, Вознесенського районів (крім селищ міського типу Доманівка, Братське, м. Южноукраїнська), Миколаївського району (крім м. Миколаєва); Харківська область в межах Богодухівського району (крім мм. Валків, Богодухова, смт Краснокутськ), Ізюмського району, Куп`янського і Харківського районів (крім м. Мерефи, смт Нова Водолага, м. Харкова), Чугуївського району (крім м. Змієва); Херсонська область; Автономна Республіка Крим; м. Севастополь) (далі визначені території).

Звільнення або перерахунок орендної плати відповідно до цього пункту здійснюється без окремого рішення орендодавця (ч. 5 п. 1 Постанови №634).

Орендодавцям державного та комунального майна забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї постанови, а також продовження та припинення договорів оренди відповідно до пункту 5 цієї постанови починаючи з 24 лютого 2022 року (п. 16 Постанови №634).

Позивач є комунальним підприємством, тому майно, що перебуває у його господарському віданні, віднесено до об`єктів комунальної власності, отже до правовідносин сторін підлягає застосуванню Постанова №634.

Стосовно нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційного збільшення на суму основного боргу, відповідач зазначив, що не погоджується із здійсненим позивачем розрахунком, оскільки розрахунок пені, інфляційного збільшення та 3% річних здійснено позивачем на суму основного боргу в розмірі 629 860,82 грн., розрахованого останнім без врахування положень Постанови № 634.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 614 ЦК України).

28 лютого 2022 року Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) на підставі ст.ст. 14, 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України опублікувала на своєму сайті загальний офіційний лист щодо засвідчення форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) воєнну агресію російської федерації проти України. ТПП України врахувала надзвичайно важку ситуацію, з якою зіткнулась наша країна, та ухвалила рішення спростити процедуру засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), відповідно до якого суб`єкти господарювання не зобов`язані звертатись до ТПП України та готувати пакет документів в період воєнного стану.

Відповідач листом №2106-01 від 21.06.2022 року (вхід. №381а від 21.06.2022) повідомляв позивача про настання форс-мажорних обставин, що не заперечується позивачем.

Особливо зауважуємо, що оплата платежу за актом наданих послуг №16 від 28.02.2022 припала на період дії в Україні правового режиму воєнного стану, отже, пеня нарахування пені та штрафних санкцій призупиняється.

Стосовно нарахованої позивачем неустойку у порядку ч. 2 ст. 785 ЦК України у розмірі 1 298 049,84 грн. відповідач зауважив, що відповідно до п. 5 Постанови №634, договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, крім випадку, коли балансоутримувач з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди повідомив орендодавцю та орендарю про непродовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону. Норма щодо продовження договору, встановлена цим пунктом, не застосовується до договорів, щодо яких рішення про їх продовження прийнято на аукціоні і аукціон оголошено до дати набрання чинності цією постановою. Для продовження договору оренди на строк, передбачений цим пунктом, заява орендаря та окреме рішення орендодавця не вимагаються.

Договори оренди державного та комунального майна в період воєнного стану можуть бути достроково припинені за заявою орендаря, поданою ним орендодавцю на адресу електронної пошти, зазначену в договорі оренди. Заява вважається належно поданою, якщо вона підписана уповноваженою особою орендаря, а її PDF-копія надіслана з електронної адреси орендаря, зазначеної в договорі оренди (абз. 2 п. 5 Постанови №634).

Якщо сторони договору позбавлені можливості підписати акт повернення майна з оренди, майно вважається повернутим з моменту настання однієї з таких подій, серед іншого, отримання орендодавцем заяви орендаря про дострокове припинення договору (п. 5 Постанови №634).

Враховуючи, що орендоване майно вибуло з володіння відповідача за обставин, пов`язаними з війною в Україні, ним було направлено на адресу позивача заяву про припинення Договору оренди.

Така, заява була подана позивачу засобами електронного зв`язку 14.07.2022 року, тож, приймаючи до уваги обставини, що перешкоджали відповідачу підписати акт повернення тайна з оренди та положення Постанови № 634, відсутні підстави для застосування до відповідача відповідальності у вигляді неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Стосовно безпідставності вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків у розмірі 3 646 235,85 грн. відповідач зазначив та надав докази виконання ним обов`язку щодо страхування орендованого майна на суму його балансової вартості у розмірі 3 646 235,85 грн., що підтверджується Договором №73538ст1кп добровільного страхування транспортних засобів «Спецтехніка» від 12 липня 2021 (далі - Договір страхування). Строк дії Договору страхування визначений в п. 13 Договору страхування та закінчився 13 липня 2022. Тобто, об`єкт оренди застрахований відповідачем на весь строк дії Договору оренди.

Документи на підтвердження страхування орендованого майна були надані позивачу відразу після здійснення страхування наручно.

Майно передавалося відповідачу з метою його використання в господарській діяльності на території Донецької області (с. Красна Поляна), на якій знаходяться виробничі потужності відповідача, та котра перебуває під окупацією військ російської федерації.

Так, 22.12.2022 Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій наказом № 309 затвердило Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до якого з 10.03.2022 і до цього часу вся територія Волноваського району Донецької області, в межах якої знаходиться с. Красна Поляна, та Краматорська територіальна громада (місцезнаходження Позивача) окупована російською федерацією.

На сьогоднішній день у відповідача відсутні відомості щодо того, чи було орендоване майно знищене/пошкоджене. Таких доказів не надає до суду й позивач.

Своїм зверненням відповідач повідомляв позивача про відсутність можливості у відповідача використовувати майно за призначенням, а також, про неможливість повернути його у своє володіння/Власнику майна у зв`язку із незаконним заволодінням ним військовими російської федерації, та просив позивача як власника майна сприяння у вирішенні цього питання.

Також відповідач звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення, за результатами якої було відкрито кримінальне провадження №0000161 від за ч. 1 ст. 438 КК України.

Тобто, шкода (збитки) позивачу завдані не діями відповідача, а діями сторонніх (третіх) осіб - російською федерацією.

Частиною 6 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації держави Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на російську федерацію як на державу, що здійснює окупацію.

Таким чином, позивач як власник майна має право на відшкодування матеріальної шкоди російською федерацією, отже, в частині позовної вимоги про стягнення збитків ТОВ «ДС ПРОМ ГРУП» є неналежним відповідачем.

Твердження позивача, що об`єкт оренди вважається таким, що перебуває за адресою місцезнаходження відповідача у м. Бровари Київської області, тобто на підконтрольній Україні території, не приймаються судом, оскільки суперечать встановленим в ході розгляду спору обставинам щодо розташування виробничих потужностей відповідача у Донецькій області та оренду техніки саме у позивача на місці ведення господарської діяльності.

До того ж позивачем відповідні твердження не обґрунтовані та не підтверджені жодними доказами, в тому числі даним GPS трекерів, якими обладнана техніка.

Щодо тверджень позивача, що відповідачем не доведено дії форс-мажорних обставин саме до відповідача і до спірних правовідносин, суд зазначає, що початок повномасштабного вторгнення рф на територію України з 24.02.2022 року, зокрема, зі східного напрямку, де розташовані виробничі потужності відповідача у с. Красна Поляна та подальша окупація с. Красна Поляна є достатнім підтвердженням того, що відповідач не міг використовувати орендовану техніку та відповідати за її збереження після вчинення рф злочинних дій на території України, які становили безпосередню загрозу територіям, на яких використовувалась техніка.

Щодо посилання позивача на окупацію с. Красна Поляна лише 10.03.2023 року, суд зазначає, що окупації зазвичай передують обстріли та інші дії агресора, які становлять загрозу для життя та здоров`я працівників і схоронності техніки. Твердження позивача що відповідач мав вжити заходів для збереження техніки оцінюються судом критично, оскільки позивачем не наведено які заходи міг і мав вжити відповідач в умовах повномасштабної збройної агресії.

Щодо заперечень позивача з приводу застосування Постанови №634 з посиланням на те, що така Постанова № 634 суперечить вимогам частини 5 ст. 16 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та вимогам п. 127 Порядку передачі в оренду держаного та комунального майна, затвердженого Постановою КМУ № 483 від 03.06.2020 року, суд зазначає, що відповідна Постанова № 634 є спеціальним нормативним актом, покликаним врегульовувати правовідносин під час воєнного стану та в умовах повномасштабної збройної агресії.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відносини найму регулюються відповідними статтями Цивільного кодексу України, зокрема статтею 759 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до частин 1-2, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частиною 6 ст. 762 Цивільного кодексу України визначено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Частиною 2 ст. 286 Господарського кодексу України визначено, що орендар має право вимагати зменшення розміру орендної плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, змінилися передбачені договором умови господарювання або істотно погіршився стан об`єкта оренди.

З огляду на наведені норми законодавства з 24.02.2022 року суттєво змінились умови господарювання відповідача на території ведення ним господарської діяльності, що призвело до неможливості використання орендованої у позивача техніки.

У зв`язку з чим, наявні достатні підстави для застосування ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 286 Господарського кодексу України та звільнення відповідача від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Тобто до цього часу, оскільки війна триває і с. Красна Поляна досі перебуває під окупацією військ рф.

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи, що шкода (збитки) майну позивача завдана не діями відповідача, а діями сторонніх (третіх) осіб - російською федерацією, в тому числі, згідно з ч. 6 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відшкодування шкоди у повному обсязі покладається на російську федерацію як на державу, що здійснює окупацію.

Наведені обставини також свідчать про відсутність можливості у відповідача вчасно повернути майно з оренди, яким він до того ж у спірний період не користувався.

За наведених обставин, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за період з 24.02.2022 року та нарахованих штрафних санкцій, стягнення неустойки в розміні подвійної орендної плати та вартості майна, яке залишилось на окупованій території.

Таким чином, позов підлягає задоволенню у визнаній відповідачем частині основного боргу, що відповідає фактичним обставинам спору.

Враховуючи встановлений в ході розгляду спору факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання зі сплати орендних платежів до 24.02.2022 року, з відповідача підлягає стягненню 230 629,87 грн. орендної плати. В решті вимог позов задоволенню не підлягає.

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними у розумінні ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як визначено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 123, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Комунального підприємства «Автотранспортне підприємство» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДС ПРОМ ГРУП» про стягнення 5 848 347,93 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДС ПРОМ ГРУП» (07403, Київська область, м. Бровари, вул. О. Оникієнка, 2/1, ) на користь Комунального підприємства «Автотранспортне підприємство» (84333, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Академічна, 11, ) 230 629,87 грн. заборгованості з орендної плати та 3 459,45 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик

повний текст рішення складено 15.12.2023 року