ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" грудня 2023 р. Справа № 924/1141/23

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Виноградової В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи

за позовом фермерського господарства Макс агро, с. Вербка-Мурована Хмельницького району Хмельницької області

до товариства з обмеженою відповідальністю ВВТ груп

про стягнення 109395,06 грн заборгованості

встановив: фермерське господарство Макс агро, с. Вербка-Мурована Хмельницького району Хмельницької області звернулось до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю ВВТ груп про стягнення 109395,06 грн заборгованості за поставлений товар.

Ухвалою суду від 02.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі для її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

В обґрунтування позову позивач зазначає про невиконання відповідачем договору поставки сільськогосподарської продукції від 10.02.2022 №314-02/22К. Як на правову підставу позову посилається на положення ст. ст. 509, 526, 530, 655, 692, 712 ЦК України, ст. ст. 193, 264, 265 ГК України.

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення 4500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу (клопотання від 06.12.2023).

Відповідач відзиву на позов не надав, причини не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 03.11.2023, згідно з якою ухвала суду від 02.11.2023 в електронному вигляді надіслана відповідачу в його електронний кабінет 02.11.2023.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

10.02.2022 між товариством з обмеженою відповідальністю ВВТ груп (покупець) та фермерським господарством Макс агро (постачальник) укладено договір поставки сільськогосподарської продукції №314-02/2К (далі - договір), згідно з п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти і оплатити сільськогосподарську продукцію, а саме: кукурудзу 3 класу (код товару згідно з УКТ ЗЕД) урожаю 2021 року (товар) в кількості, у строки і на умовах, передбачених у цьому договорі.

У п. 2.1, 2.2 договору сторони узгодили назву товару - кукурудза 3 класу (код 005900000), кількість - 100 тон (+/- 10%), ціну без ПДВ - 6710,53 грн/т без ПДВ, загальну вартість товару - 765000,42 грн з ПДВ (+/- 10%).

Постачальник поставляє товар покупцеві в заліковій вазі на умовах поставки DAP відповідно до умов ІНКОТЕРМС 2020 - ТОВ "ВВТ грейн" (адреса: 32101, Хмельницька область, Ярмолинецький район, смт Ярмолинці, вул. Гагаріна, 44/1), в подальшому "елеватор поставки", автомобільним транспортом. Базис поставки DAP використовується з урахуванням умов, визначених в цьому договорі (п. 3.1 договору).

Згідно з п. п. 3.2, 4.5 договору строк постачання товару - 28.02.2022 включно. Поставка товару партіями допускається.

Товар поставляється на елеватор поставки на ім`я покупця (п. 3.3 договору).

За умовами п. 3.4 договору постачальник несе всі ризики втрати (пошкодження) товару до моменту передачі його покупцеві в місці поставки, вказаному в п. 3.1 цього договору. Обов`язок постачальника по поставці товару вважається виконаним з моменту приймання товару елеватором поставки на ім`я покупця.

Датою поставки товару постачальником вважається фактична його передача покупцеві на елеваторі поставки в заліковій вазі та наданням покупцю видаткової накладної на товар. Під терміном "залікова вага" розуміється фізична вага товару, зменшена на розрахункову величину маси відхилень від показників якості по вмісту вологи та смітної домішки, які визначені в п. 6.1 договору (п. 3.5 договору).

У п. 3.6 договору зазначено, що приймання товару по кількості та якості здійснюється у заліковій вазі відповідно до чинного законодавства України.

Попередня оплата в розмірі 86% вартості кожної партії товару здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 3 банківських днів з моменту виставлення рахунку за умови підписання даного договору (п. 4.1 договору).

Відповідно до п. 4.2 договору остаточний розрахунок за товар проводиться виходячи з фактично поставленої кількості товару, як визначено розділом 3 цього договору, на підставі отриманих від елеватору поставки реєстрів ТТН на прийняте зерно з визначенням якості по середньодобовому зразку, наданням видаткової накладної (заліковій вазі), реєстрації податкової накладної в ЄРПН у відповідності до вимог чинного законодавства з наданням покупцю квитанції щодо її реєстрації, а також правильно заповнених товарно-транспортних накладних.

Пунктами 4.3, 4.4 договору передбачено, що у випадку порушення постачальником вимог відповідно п. 5.1 або п. 5.4 цього договору покупець має право притримати оплату товару у розмірі 10% від його загальної вартості до моменту усунення постачальником такого порушення, без застосування до покупця будь-яких штрафних санкцій.

Відповідно до п. 4.6 договору постачальник компенсує витрати покупця, пов`язані з наданням елеватором поставки послуг із сушіння, очищення, підробці та обліку товару, згідно рахунків покупця, протягом 3 банківських днів з дати виставлення рахунку. За домовленістю сторін, загальна вартість даних послуг може бути вирахувана покупцем при здійсненні оплати за поставлений товар та проведенні остаточних розрахунків між сторонами. Вартість послуг становить: очистка 1 т / % пониження засміченості 20,00 грн з ПДВ; послуги з сушіння т / % - 150,00 грн з ПДВ.

За умовами п. 5.1 договору постачальник зобов`язується надати оригінал листа на фірмовому бланку підприємства, що товар, який поставляється по договору, є продукцією власного виробництва, постачальник має статус виробника сільськогосподарської продукції у 2022 році та є суб`єктом оподаткування податком на додану вартість.

Згідно з п. 5.3 договору постачальник зобов`язується надати покупцю не пізніше дати постачання товару видаткові накладні.

Постачальник зобов`язується зареєструвати податкові накладні на товар в строки та в порядку, що передбачені діючим законодавством України (п. 5.4 договору).

У п. 11.1 договору зазначено, що він вступає в силу з моменту підписання і діє до повного виконання зобов`язань сторонами.

На виконання договору сторонами підписано видаткову накладну від 10.02.2022 №РН-000009 на поставку 50,28 т кукурудзи 3 класу на суму 384642,21 грн з ПДВ.

Також у матеріали справи надано товарно-транспортні накладні на перевезення від замовника і вантажовідправника - ФГ "Макс агро" до вантажоодержувача - ТОВ "ВВТ грейн" (32101, Хмельницька область, Ярмолинецький район, смт Ярмолинці, вул. Гагаріна, 44/1) у власність ТОВ "ВВТ груп" кукурудзи 3 класу: від 10.02.2022 №17 - в кількості 25160 т, від 10.02.2022 №18 - в кількості 25120 т.

Крім того, сторонами підписано видаткову накладну від 11.02.2022 №РН-0000010 на поставку 50,02 т кукурудзи 3 класу на суму 382653,21 грн з ПДВ.

У матеріалах справи наявні товарно-транспортні накладні на перевезення від замовника і вантажовідправника - ФГ "Макс агро" до вантажоодержувача - ТОВ "ВВТ грейн" (32101, Хмельницька область, Ярмолинецький район, смт Ярмолинці, вул. Гагаріна, 44/1) у власність ТОВ "ВВТ груп" кукурудзи 3 класу: від 11.02.2022 №19 - в кількості 25100 т, від 11.02.2022 №20 - в кількості 24920 т.

Надані у матеріали справи товарно-транспортні накладні містять підписи та відтиски печатки позивача, підписи у графі "Прийняв" (відповідальна особа вантажоодержувача Білик Т.М.).

Позивачем виставлено відповідачу рахунок-фактуру від 10.02.2022 №СФ-0000007 на оплату кукурудзи 3 класу на загальну суму 765000,42 грн з ПДВ.

Відповідно до виписки за рахунками за 10.02.2022 відповідачем перераховано позивачу 657900,36 грн в якості оплати за кукурудзу 3 класу згідно з рахунком від 10.02.2022 №СФ-0000007 (договір №314-02/22К від 10.02.2022).

Позивачем для відповідача складено податкову накладну від 10.02.2022 №4 на суму 657900,36 грн, зареєстровану в ЄРПН за рішенням суду згідно із квитанцією від 25.05.2023 №2, та податкову накладну від 11.02.2022 №5 на суму 109395,06 грн, зареєстровану в ЄРПН за рішенням суду згідно із квитанцією від 10.05.2023 №2.

При цьому сторонами підписано акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.202 по 13.09.2022 за договором від 10.02.2022 №14-02/22К, згідно з яким заборгованість відповідача на користь позивача станом на 13.09.2022 становить 109395,06 гривні.

Позивач звернувся до відповідача з вимогою (від 05.06.2023), в якій просив повернути грошові кошти в сумі 109395,06 грн впродовж 3 банківських днів з дати отримання листа-вимоги (опис вкладення до цінного листа від 08.06.2023, накладна відділення поштового зв`язку від 08.06.2023).

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

Частиною 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України передбачено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями статей 11 Цивільного кодексу України та 174 Господарського кодексу України унормовано, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Стаття 627 ЦК України закріплює свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як убачається з матеріалів справи, 10.02.2022 між відповідачем як покупцем та позивачем як постачальником укладено договір поставки сільськогосподарської продукції №314-02/2К від 10.02.2022, за умовами якого позивач зобов`язався поставити, а відповідач прийняти і оплатити сільськогосподарську продукцію кукурудзу 3 класу урожаю 2021 року в кількості, у строки і на умовах, передбачених у цьому договорі, зокрема, загальною вартістю 765000,42 грн +/- 10% з ПДВ (п. п. 1.1, 2.2 договору).

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

На виконання договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 767295,42 грн, що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними від 10.02.2022 №РН-000009 на суму 384642,21 грн, від 11.02.2022 №РН-0000010 на суму 382653,21 грн, а також товарно-транспортними накладними відповідно від 10.02.2022 №17, №18 та від 11.02.2022 №19, №20.

Крім того, позивачем на господарські операції на загальну суму 767295,42 грн в ЄРПН зареєстровано податкові накладні від 10.02.2022 №4 та від 11.02.2022 №5, що підтверджується квитанціями від 25.05.2023 №2 та від 10.05.2023 №2 відповідно.

Статтями 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ч. 7 ст. 193 ГК України).

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ст. 692 ЦК України).

У п. п. 4.1, 4.2 договору сторони погодили строки оплати товару. Зокрема, попередня оплата в розмірі 86% вартості кожної партії товару здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 3 банківських днів з моменту виставлення рахунку за умови підписання даного договору. Остаточний розрахунок за товар проводиться виходячи з фактично поставленої кількості товару, як визначено розділом 3 цього договору, на підставі отриманих від елеватору поставки реєстрів ТТН на прийняте зерно з визначенням якості по середньодобовому зразку, наданням видаткової накладної (заліковій вазі), реєстрації податкової накладної в ЄРПН у відповідності до вимог чинного законодавства з наданням покупцю квитанції щодо її реєстрації, а також правильно заповнених товарно-транспортних накладних.

Позивачем виставлено відповідачу рахунок-фактуру від 10.02.2022 №СФ-0000007 на оплату кукурудзи 3 класу на загальну суму 765000,42 грн з ПДВ, який відповідачем оплачено частково: в сумі 657900,36 грн згідно із випискою за рахунками за 10.02.2022.

Відтак, беручи до уваги умови п. 2.2 договору щодо загальної вартості товару в сумі 765000,42 грн з допустимим відхиленням +/- 10%, фактичну поставку товару згідно з видатковими накладними на суму 767295,42 грн, здійснену в межах такого відхилення, та передбачений п. 4.2 обов`язок покупця здійснити остаточний розрахунок за товар, виходячи з фактично поставленої кількості товару, сума коштів, яка залишилася несплаченою, становить 109395,06 гривні.

Доказів оплати відповідачем поставленого товару на загальну суму 109395,06 грн, як і доказів, які би спростовували виникнення вказаної заборгованості, матеріали справи не містять.

Судом береться до уваги відсутність також будь-яких доказів реалізації відповідачем передбачених п. п. 4.3, 4.4, 4.6 договору прав на притримання оплати товару чи компенсації своїх витрат, як і наявності підстав для такого притримання чи компенсації (зокрема, але не виключно, відсутність передбачених договором документів, понесення витрат, пов`язаних з наданням послуг елеватором поставки тощо).

Натомість сторонами складено та підписано акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2022 по 13.09.2022 за договором від 10.02.2022 №14-02/22К, згідно з яким заборгованість відповідача на користь позивача станом на 13.09.2022 становить 109395,06 гривні.

Відповідно до правової позиції, наведеної у постановах Верховного Суду від 26.10.2018 у справі №922/4099/17, від 09.11.2018 у справі №911/3685/17, від 30.01.2019 у справі №905/2324/17, від 08.05.2019 у справі №910/9078/18, від 21.05.2019 у справі №904/6726/17, від 05.06.2019 у справі №905/1562/18, від 10.06.2019 у справі №911/935/18, від 11.06.2019 у справі №904/2394/18 та від 05.09.2019 у справі №910/14371/18, з урахуванням конкретних обставин справи до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, належати, зокрема підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій тощо.

Отже, з огляду на наведені обставини справи щодо поставки товару (у тому числі складення передбачених договором документів), його часткової оплати, підписання сторонами акту звірки взаємних розрахунків та відсутності будь-яких заперечень відповідача суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача 109395,06 грн заборгованості.

При цьому судом враховано, що відповідно до ч. 1 ст. 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Разом з тим ч. 5 ст. 29 ГПК України передбачено, що позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Як убачається з умов п. 3.1 укладеного між сторонами договору позивач поставляє товар відповідачу на умовах поставки DAP відповідно до умов ІНКОТЕРМС 2020 на елеватор поставки за адресою: Хмельницька обл., Ярмолинецький р-н, смт Ярмолинці, вул. Гагаріна, буд. 44/1, що свідчить про визначене договором місце виконання та, відповідно, можливість застосування правил підсудності, встановлених ч. 5 ст. 29 ГПК України.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, враховуючи вищенаведені обставини справи та положення законодавства, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення у повному обсязі.

Витрати зі сплати судового збору з огляду на задоволення позовних вимог покладаються на відповідача згідно зі ст. 129 ГПК України з урахуванням ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Щодо заявлених позивачем до стягнення 4500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу судом враховується таке.

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 16 ГПК України).

Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 16 ГПК України).

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

При цьому, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, у підтвердження витрат на правничу допомогу в сумі 4500,00 грн позивачем надано копію договору про надання правової допомоги від 27.09.2023, укладеного між позивачем як Клієнтом та адвокатським бюро "Сергія Ахтимчука" (далі - договір про надання правової допомоги), згідно з п. 1.1 якого Бюро приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу щодо, зокрема надання Клієнту консультаційних та юридичних послуг щодо захисту інтересів останнього, у тому числі в господарських судах України усіх інстанцій, зокрема у господарських справах; представництва Клієнта з усіма правами, які надано законом, у тому числі позивачу, заявнику (в усіх видах судочинства, судах усіх інстанцій, передбачених Законом України "Про судоустрій та статус суддів"); складання процесуальних документів (клопотань, скарг, претензій, відповідей на запит, позовних заяв); надання інших правових (правничих) послуг.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 2.1 договору про надання правової допомоги).

За умовами п. 3.1 договору про надання правової допомоги за правову допомогу, передбачену п. 11. договору, Клієнт сплачує Бюро гонорар в розмірі та в порядку, встановленому додатками та додатковими угодами до цього договору.

Розмір гонорару, який Клієнт сплачує Бюро за надану правову допомогу, а також умови та порядок розрахунків визначаються сторонами в додатках до цього договору (п. 4.1 договору про надання правової допомоги).

Згідно з додатком від 27.09.2023 №1 до договору про надання правової допомоги останній визначає порядок оплати правової допомоги (гонорару) Бюро за надання правової допомоги, визначеної п. 1.1 договору про надання правової допомоги від 27.09.2023 (п. 1 додатку).

Вартість правової допомоги становить, зокрема: вивчення матеріалів, наданих Клієнтом, у тому числі судової справи - орієнтовна витрата часу 1-8 год, ставка гонорару за 1 годину роботи адвоката - 1000,00 грн; підготовка проекту позовної зави та додатків до неї - орієнтовна витрата часу 3-15 год, ставка гонорару за 1 годину роботи адвоката - 1000,00 - 1200,00 грн; складання інших процесуальних документів, клопотань, заяв - орієнтовна витрата часу 1-9 год, ставка гонорару за 1 годину роботи адвоката - 1000,00 гривні. Остаточна вартість правової допомоги в межах зазначених показників визначається Бюро з врахуванням конкретної ситуації, характеру та складності роботи (п. 2 додатку).

Оплата правової допомоги здійснюється на підставі рахунку (рахунків), наданих Бюро на ім`я Клієнта, на підставі підписаного сторонами акту прийому-передачі наданої правової допомоги (п. 3 додатку).

Оплата правової допомоги Клієнтом здійснюється на банківський рахунок Бюро протягом 20 календарних днів з моменту отримання Клієнтом рахунку та підписання сторонами акту прийому-передачі наданої правової допомоги (п. 4 додатку).

Відповідно до акту прийому-передачі наданої правової допомоги від 05.12.2023 №2, складеного позивачем та адвокатським бюро "Сергія Ахтимчука", виконавець виконав та передав, а Клієнт прийняв надану правову допомогу щодо представництва інтересів Клієнта в Господарському суді Хмельницької області у справі №924/114/23, зокрема: вивчення матеріалів, наданих Клієнтом, у тому числі судової справи - фактичні затрати часу 1 год, розмір гонорару за надані послуги - 1000,00 грн; підготовка проекту позовної зави та додатків до неї - фактичні затрати часу 3 год, розмір гонорару за надані послуги - 3000,00 грн; підготовка заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу - фактичні затрати часу 0,5 год, розмір гонорару за надані послуги - 500,00 грн; всього 4500,00 гривні.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 щодо оцінки інформації в акті приймання правничої допомоги зазначила, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Надання правничої допомоги позивачу у Господарському суді Хмельницької області підтверджується ордером серії ВХ №1056134 від 27.10.2023 адвоката Ахтимчука С.І., виданим адвокатським бюро "Сергія Ахтимчука". При цьому, як убачається з матеріалів справи, позовна заява, клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу подані за підписом Ахтимчука С.І.

Таким чином, позивач згідно з вимогами ст. ст. 74, 126 ГПК України довів надання йому послуг професійної правничої допомоги під час розгляду справи №924/1141/23 у Господарському суді Хмельницької області.

При розгляді заяви про стягнення витрат на надання професійної правничої допомоги суд враховує, що згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

З поданих матеріалів слідує, що позивачем узгоджено виплату адвокату гонорару, який згідно з умовами п. п. 3.1, 4.1 договору про надання правової допомоги від 27.09.2023, п. 2 додатку від 27.09.2023 №1 до договору про надання правової допомоги та актом прийому-передачі наданої правової допомоги від 05.12.2023 №2 погоджено у розмірі 4500,00 грн, виходячи із вартості наданих адвокатом послуг та витраченого адвокатом часу на їх надання.

Отже, надавши оцінку наявним доказам щодо витрат позивача на надання професійної правничої допомоги, враховуючи такі критерії як співмірність їх розміру зі складністю справи, складністю та обсягом наданих адвокатом послуг, витраченим часом на їх надання, ціною позову, значенням справи для сторін; обґрунтованість, пропорційність, реальність та розумність їхнього розміру з урахуванням предмету та підстав спору, а також неминучість їх понесення, суд дійшов висновку про задоволення клопотання позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 гривні.

При цьому судом враховано положення п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України, позицію Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладену у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19, та позицію Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладену у постанові від 21.01.2020 у справі № 904/1038/19, відповідно до яких витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 74, 86, 129, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов фермерського господарства Макс агро, с. Вербка-Мурована Хмельницького району Хмельницької області до товариства з обмеженою відповідальністю ВВТ груп, м. Хмельницький про стягнення 109395,06 грн заборгованості задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ВВТ груп", м. Київ, вул. Олеся Гончара, буд. 41 ЛІТ «А», офіс 310, (код 36716311) на користь фермерського господарства "Макс Агро", Хмельницька область, с. Вербка - Мурована (код 37852620) 109395,06 грн (сто дев`ять тисяч триста дев`яносто п`ять гривень 06 коп.) заборгованості, 2147,20 грн (дві тисячі сто сорок сім гривень 20 коп.) витрат зі сплати судового збору, 4500,00 грн (чотири тисячі п`ятсот гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Суддя В.В. Виноградова