ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2023 р. Справа№ 910/4114/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Скрипки І.М.

Михальської Ю.Б.

секретар судового засідання: Бендюг І.В.,

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 03.10.2023,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Київського квартирно-експлуатаційного управління

на рішення Господарського суду міста Києва

від 06.06.2023 (повний текст складено 13.06.2023)

у справі № 910/4114/23 (суддя Кирилюк Т.Ю.)

за позовом Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

до Київського квартирно-експлуатаційного управління

про визнання договору укладеним,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2023 року Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Київського квартирно-експлуатаційного управління про визнання укладеним з 01.12.2022 договору про компенсацію витрат балансоутримувача та компенсацію витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою за адресою: місто Київ, вулиця Вокзальна, будинок № 7, літера А, в редакції, викладеній у пункті 2 прохальної частини позовної заяви.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов договору від 30.12.2022 №3666 оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності, протягом 10 робочих днів з моменту отримання примірників договору про компенсацію витрат балансоутримувача та компенсацію витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою не підписав його.

Короткий зміст оскаржуваного рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.06.2023 у справі №910/4114/23 позов задоволено частково.

Вирішено вважати укладеним з дня набрання чинності рішенням суду договір між Комунальним підприємством "Київжитлоспецексплуатація" та Київським квартирно-експлуатаційним управлінням про компенсацію витрат балансоутримувача та компенсацію витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою за адресою місто Київ, вулиця Вокзальна, 7-А, в редакції, викладеній в резолютивній частині рішення.

Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог враховуючи встановлені у справі обставини, бездіяльність та зволікання відповідача щодо укладення з позивачем договору про компенсацію витрат балансоутримувача та компенсація витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою, з огляду на наявність необхідних для цього документів та погоджених сторонами умов, але з урахуванням висновку суду, що днем укладення відповідного господарського договору є день набрання чинності рішенням суду про визнання договору укладеним та виникнення з цієї дати договірних зобов`язань між сторонами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Київське квартирно-експлуатаційне управління звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для визнання укладеним договору про компенсацію витрат балансоутримувача та компенсацію витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою за адресою: м. Київ, вул. Вокзальна, буд. 7А, зроблені судом без дотримання вимог статей 73, 74, 86 та 236 ГПК України щодо прийняття судового рішення на підставі всебічного, повного та об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що унеможливило встановлення усіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а тому судове рішення у справі слід скасувати як таке, що прийняте з порушенням норм процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що на думку відповідача: - позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обґрунтованості визначеної ціни договору в наданій позивачем редакції; - чинне законодавство не дозволяє бюджетній організації здійснювати попередню оплату за відшкодування експлуатаційних витрат та земельного податку.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Заперечуючи проти вимог апеляційної скарги, позивач подав відзив, у якому просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін, наголошуючи на законності та обґрунтованості даного рішення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджено матеріалами справи, 30 грудня 2022 року між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (орендодавець), Київське квартирно-експлуатаційне управління (орендар) та Комунальним підприємство "Київжитлоспецексплуатація" (балансоутримувач) був укладений договір оренди № 3666 (далі - договір оренди), відповідно до умов якого орендодавець та позивач передали, а відповідач прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 613,80 кв.м. за адресою: місто Київ, вулиця Вокзальна, 7, літера А.

Орендар вступає у строкове платне користування майном у день підписання акта приймання-передачі майна. Акт приймання-передачі майна підписується відповідачем і позивачем одночасно із підписанням договору (пункт 2.1 розділу ІІ договору).

За актом приймання-передачі майна від 01.12.2022 позивач передав відповідачу в орендне користування нерухоме майно, загальною площею 613,80 кв.м., а саме підвал - 122,60 кв.м.; 1 поверх - 141,20 кв.м.; 2 поверх - 178,0 кв.м.; 3 поверх - 172,0 кв.м., що розміщене за адресою: місто Київ, вулиця Вокзальна, 7, літера А.

Пунктом 11.1 розділу ІІ договору передбачено, що його укладено на строк, визначений у пункті 11 умов, а саме до 29.11.2025 включно. Перебіг строку починається з дня набрання чинності цим договором. Даний договір набирає чинності в день його підписання сторонами. Строк оренди за цим договором починається з дати підписання акта приймання-передачі майна і закінчується датою припинення цього договору.

Умовами пункту 8.2 розділу І договору оренди сторонами погоджено, що компенсація витрат балансоутримувача та компенсація витрат за користування земельною ділянкою компенсуються орендарем у порядку, передбаченому пунктом 6.5 договору.

Згідно з пунктом 6.5 розділу ІІ договору оренди протягом 5 робочих днів з дати укладення цього договору балансоутримувач зобов`язаний надати орендарю для підписання два примірники договору про компенсацію витрат балансоутримувача та компенсацію витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою.

Орендар зобов`язаний протягом десяти робочих днів з моменту отримання примірників договору про компенсацію витрат балансоутримувача та за користування земельною ділянкою підписати і повернути позивачу примірник договору, або подати позивачу обґрунтовані зауваження до сум витрат, які підлягають відшкодуванню відповідачем за договором (абзац 4 пункту 6.5 розділу ІІ договору оренди).

Як зазначає позивач та підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою, 28.11.2022, тобто до дати укладення договору оренди нерухомого майна, солдат - Бернага Євген Віталійович, отримав для ознайомлення, підписання та подальшого оформлення в Департаменті комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) проект договору оренди нерухомого майна та проект договору про компенсацію витрат балансоутримувача та компенсацію витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою з додатками за адресою: вулиця Вокзальна, 7-А, які підготовлені відповідно до Закону України "Про оренду державного та комунального майна" № 157-ІХ від 03.10.2019 та Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 483 від 03.06.2020.

Крім того, позивач, разом з листом № 062/15/1/05-2227 від 25.11.2022 направив відповідачу проект договору про компенсацію витрат балансоутримувача та компенсацію витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою з додатками за адресою: вулиця Вокзальна, 7-А. Факт отримання проекту договору відповідачем не заперечується.

Однак, як вказує позивач, станом на березень 2023 року відповідачем залишені без відповіді та реагування звернення позивача, підписаний примірник договору про компенсацію витрат балансоутримувача та компенсацію витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою відповідач не повернув, будь-які зауваження або заперечення щодо укладення спірного договору не направив.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Предметом спору в даній справі є вимога позивача про визнання укладеним договору про компенсацію витрат балансоутримувача та компенсацію витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою у редакції, наведеній у пункті 2 прохальної частини позовної заяви.

Згідно зі статтею 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі, якщо це передбачене угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Вимоги частини сьомої статті 179 Господарського кодексу України встановлюють, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до пункту 8.2 розділу І договору оренди передбачено, що компенсація витрат позивача та компенсація витрат за користування земельною ділянкою компенсуються відповідачем у порядку, передбаченому пунктом 6.5 договору.

Пунктом 6.5 розділу ІІ договору встановлено, що протягом 5 робочих днів з дати укладення цього договору позивач зобов`язаний надати відповідачу для підписання два примірники договору про компенсацію витрат балансоутримувача та компенсацію витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою.

Відповідач зобов`язаний протягом десяти робочих днів з моменту отримання примірників договору про компенсацію витрат балансоутримувача та за користування земельною ділянкою підписати і повернути позивачу примірник договору, або подати позивачу обґрунтовані зауваження до сум витрат, які підлягають відшкодуванню відповідачем за договором (абзац 4 пункту 6.5 розділу ІІ договору).

Відповідач зобов`язаний протягом десяти робочих днів з моменту отримання від позивача відповіді на свої зауваження, яка містить документальні підтвердження витрат, які підлягають відшкодуванню відповідачем, підписати і повернути позивачу примірник договору (абзац 5 пункту 6.5 розділу ІІ договору).

Проте, як вказує позивач, відповідач у визначений в абзаці 4 пункту 6.5 розділу ІІ договору оренди термін, не надав позивачу ані підписаний примірник договору, ані обґрунтовані зауваження до сум витрат, які підлягають відшкодуванню.

За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що обов`язок відповідача укласти з позивачем договір про компенсацію витрат з утримання орендованого майна та компенсацію витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою передбачено умовами договору оренди від 30.12.2022.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з викладеним висновком суду першої інстанції, оскільки аналіз пункту 6.5. договору № 3666 свідчить, що хоча такий обов`язок і визначений умовами договору, проте він не може застосовуватися в обов`язковому порядку до правовідносин між сторонами, коли балансоутримувач орендованого майна не несе фактичних витрат по утриманню такого майна чи фактично не здійснює сплату земельного податку.

Колегія суддів вважає, що обов`язок укласти такий договір у відповідача виникає у разі, якщо позивач фактично несе витрати пов`язані із утриманням майна та сплатою земельного податку, та після документального підтвердження таких витрат. Окрім того, у разі укладання договору на відшкодування витрат останній повинен містити всі істотні умови договору, не повинен порушувати права та обов`язки сторін, повинен бути справедливим для обох сторін, та можливим належним чином його виконувати.

Розмір витрат балансоутримувача на обслуговування і утримання об`єкта оренди безумовно залежить від складу робіт і послуг, які надаються балансоутримувачу житлово-експлуатаційними, ремонтно-будівельними організаціями та іншими суб`єктами господарювання, і визначається розрахунком щомісячних платежів за обслуговування та ремонт будівлі, та інші послуги балансоутримувача, і з огляду на викладене правова природа відшкодування (компенсації) витрат балансоутримувача полягає в економічному відшкодуванні (компенсації) елементів понесених витрат, пов`язаних з послугами з надання майна в оренду, у відповідних його складових, а не сплати таких платежів авансовим платежем.

За приписами частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями частини 1 статті 180 Господарського кодексу України передбачено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода (частина 2).

Положеннями частини 3 цієї статті передбачено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Укладення договору є певним процесом, який може бути охарактеризований його початком, перебігом, завершенням, власною динамікою та певними етапами. Поведінка кожної зі сторін майбутнього договору впливає на визначення його змісту та умов, відповідно, вона може бути оцінена судом у разі, якщо відносини сторін будуть розвиватися з будь-якими пороками, що призведе до виникнення між ними юридичного спору.

Згідно з приписами статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з частиною 1 статті 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Колегія суддів звертає увагу на те, що укладення договору в силу викладених вище положень статті законодавства укладення договору є процесом досягнення згоди з усіх істотних умов договору.

Викладене свідчить про необхідність надання правової оцінки істотним умовам договору на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням орендованих приміщень, у запропонованій позивачем редакції.

Так, згідно з частиною 5 статті 180 Господарського кодексу України ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України.

Державні регульовані ціни запроваджуються Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень у встановленому законодавством порядку (частина 1 статті 191 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 3.1. договору про компенсацію витрат балансоутримувача та компенсацію витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою в редакції позивача, плата за об`єкт компенсації витрат балансоутримувача та компенсації витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою визначена на підставі статей 286, 287 Податкового кодексу України, рішення Київської міської ради від 18 жовтня 2018 року № 1910/5974 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві», від 13 лютого 2020 року № 129/8299 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 06 грудня 2018 року № 253/6304 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 21 квітня 2015 року № 415/1280 «Про затвердження Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва» і становить:

- компенсація витрат балансоутримувача без ПДВ за базовий місяць розрахунку вересень 2022 року складає: 1 632 грн. 71 коп. одна тисяча шістсот тридцять дві гри. 71 коп. на місяць;

- компенсації витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою без ПДВ, за базовий місяць розрахунку вересень 2022 року складає: 0 грн. 76 кой. нуль грн. 76 коп. на місяць.

Предметом договору на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням орендованих приміщень, є фактичні витрати, понесені балансоутримувачем. У зв`язку із чим, визначаючи ціну договору у редакції, наданій позивачем, на балансоутримувача покладений обов`язок доведення належними доказами суми фактичних витрат, понесених в рамках виконання договору.

Разом з тим, позивачем у проекті запропонованого до укладення договору наперед визначено фіксований щомісячний платіж.

Підставою для нарахування таких витрат позивач посилається на Методику розрахунку, затверджену рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 № 415/1280, зі змінами внесеними рішенням Київської міської ради від 08.02.2018 № 21/4085 та від 06.12.2018 №253/6304.

Позивачем також долучені податкові декларації за 2022-2023 роки та загальноприйнятий для всіх нежитлових приміщень наказ КІІ «КИЇВЖИТЛОСПЕЦЕКСПЛУАТАЦІЯ» від 25.06.2011 № 109 про встановлення розміру накладних витрат на утримання нежилих будинків і приміщень. До наказу КП «КИЇВЖИТЛОСПЕЦЕКСПЛУАТАЦІЯ» від 25.06.2011 № 109 долучено додаток - розрахунок розміру накладних витрат на утримання нежилих будинків приміщень, що закріплені за КП «Київжитлоспецексплуагація» на праві повного господарського відання з 01.01.2011 (для розрахунку експлуатаційних витрат) який складається з:

- орендованої площі нежилих будинків і приміщень на яку нараховується орендна плата в межах витрат на утримання;

- накладні витрати, пов`язані з утриманням нежилих будинків і приміщень, всього на місяць в т. ч.: витрати на виготовлення технічної документації по нежитлових будинках, земельних ділянках та визначення їх експертної оцінки; амортизація інших основних засобів; витрати, пов`язані з поточним ремонтом, заміною замків та дверних полотен в приміщеннях, що будуть надаватися в оренду; плата праці працівників, зайнятих на обслуговуванні нежитлового фонду; обов`язкові платежі на фонд оплати праці; охорона приміщень; утримання адмінбудинку, всього (з них: технічне обслуговування та ремонт інженерних конструкцій та комунікацій будинку; комунальні послуги: послуги телефонного зв`язку; охорона адмінбудику); податки, збори, обов`язкові платежі; інші витрати, всього (з них: автопослуги; обслуговування ксерокопіювальної техніки; матеріали, знос МШП та необоротних активів; інформаційні послуги; послуги банку; інші); інші операційні витрати (послуги нотаріуса, держмито, оплата лікарняних).

Разом з тим, вказаний розрахунок є загальним, та повинен визначатися для кожного об`єкту окремо та розмежовуватися у калькуляції, яка повинна бути додатком до договору на відшкодування вартості експлуатаційних витрат.

У той самий час, наведені витрати у даному розрахунку не підтверджуються жодними документами, ні договорами, ні актами наданих послуг/виконаних робіт, ні платіжними інструкціями/дорученнями, ні будь-якими іншими доказами які б свідчили про те, що позивач дійсно несе дані витрати.

Відтак, позивачем жодними належними, допустимими та достовірними доказами не доведено суду обґрунтованості зазначення у пункті 3.1. договору саме наведених у ньому сум, порядку їх обрахунку.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог у даній справі та укладення договору про компенсацію витрат балансоутримувача та компенсацію витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою на запропонованих позивачем умовах.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що рішення Київської міської ради від 21.04.2015 №415/1280 «Про затвердження Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва», крім додатку №3 (Методика розрахунку орендної плати) втратило чинність згідно рішення Київської міської ради від 23.07.2020 №50/9129, а сама Методика розрахунку орендної плати, затверджена рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 №415/1280 «Про затвердження Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва», станом на дату прийняття рішення судом першої інстанції втратила чинність згідно рішення Київської міської ради від 20.04.2023 №6320/6361.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до статей 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені в рішенні місцевого господарського суду, не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київського квартирно-експлуатаційного управління на рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2023 у справі №910/4114/23 задовольнити.

Рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2023 у справі №910/4114/23 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Стягнути з Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 51-А, ідентифікаційний код 03366500) на користь Київського квартирно-експлуатаційного управління (03186, м. Київ, пр-т. Повітрофлотський, 30, ідентифікаційний код 22991617) 4026,00 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Видати наказ.

Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

Матеріали справи №910/4114/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено: 13.12.2023.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді І.М. Скрипка

Ю.Б. Михальська