ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2023 р. м. Київ Справа№ 910/12453/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Тищенко О.В.

за участю секретаря судового засідання Щербини А.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 09.11.2023:

від позивача: Загородня Л.В.;

від відповідача: Коваленко Н.П.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг»

на ухвалу Господарського суду м. Києва

про відмову у забезпеченні позову

від 10.08.2023

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг»

про забезпечення позову

у справі №910/12453/23 ( суддя М.Є. Літвінова)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг»

до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів

про визнання односторонньої відмови від договору управління активами (майном) недійсною

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та заяви про забезпечення позову

08.08.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів про визнання односторонньої відмови від договору управління активами майном (активами) від 08.06.2022 №б/н недійсною.

Разом з позовною заявою, позивачем подано заяву про забезпечення позову: заборонити Національному агентству України з питань виялення, розшуку та управління активами, одержавними від корупційних та інших злочинів до вирішення спору у справі № 910/12453/23 вчиняти заходи щодо зміни управителя корпоративних прав (часток) у статутних капіталах підприємств, що були передані в управління Товариству з обмеженою відповідальністю «Найтогаз Ойл Трейдинг» відповідно до договору управління майном (активами) від 08.06.2023.

Заява про забезпечення позову, обґрунтована тим, що внаслідок недобросовісної поведінки відповідача, який видав неправомірне рішення від 03.08.2023 про відмову (припинення) в односторонньому порядку дії договору управління активами (майном) від 08.06.2022, за яким було передано корпоративні права Групи підприємств «Глуско Україна», можуть наступити значні негативні наслідки для діяльності зазначених підприємств через переривання ланцюгу управління, блокування на невизначений час погодження правочинів, зупинення подальшої діяльності Управителя з розвитку та відновлення діяльності мережі А3С, у тому числі: зупинення діяльності понад 84 об`єктів комерційної діяльності, припинення трудової діяльності 950 працівників, зупинення постачання нафтопродуктів, припинення платежів до бюджетів всіх рівнів та виплат заробітної плати.

Крім того, заявник зазначав, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам Позивача як управителя майна та охоронюваним інтересам держави до ухвалення рішення в справі.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 10.08.2023 у справі №910/12453/23 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг» про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції від 10.08.2023 у справі № 910/12453/23 мотивована тим, що, заява про забезпечення позову необґрунтована, оскільки необхідність у застосуванні судом таких заходів не обґрунтована і документально не підтверджена, в тому числі, що відповідачем вчиняються дії щодо зміни управителя корпоративних прав (часток) у статутних капіталах підприємств, як і не містить документального обґрунтування наявності фактичних обставин, які б засвідчували, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг» (14.08.2023 згідно відмітки канцелярії суду на апеляційній скарзі, яка подана на електронну пошту суду) звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, ухвала Господарського суду м. Києва від 10.08.2023 у справі № 910/12453/23 є необгрутованою, прийнятою при неповному встановленні обставин, які мають значення для справи.

Скаржник зазначає, що на виконання ухвали слідчого судді від 09.05.2022 у справі № 925/17529/19 АРМА вчиняються активні дії щодо передачі корпоративних прав групи підприємств «Глуско Україна», які є предметом договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Олй Трейдинг» та АРМА, в управління новому управителю - Акціонерному товариству «Укрнафта», та наразу є достатньо обґрунтоване припущення, що такі активи будуть передані в управління Акціонерному товариству «Укрнафта», що істотно ускладнить ефективний захист та поновлення порушених прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг».

Крім того, скаржник вказує, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг», оскільки товариство не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом або без нових звернень до суду.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

19.09.2023 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, який прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду згідно з приписами ст. 119, 263 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вказував на те, що судом першої інстанції, під час розгляду заяви позивача про забезпечення позову, на законних підставах відмовлено у задоволенні такої, оскільки обраний позивачем спосіб забезпечення позову не відповідає змісту пред`явлених до відповідача позовних вимог та предмету позовних вимог, а саме про визнання одностороннього правочину з відмови АРМА від договору управління активами (майном) від 08.06.2023, наданої ТОВ «Нафтогаз Ойл Трейдинг» повідомлення від 03.08.2023 № 1492/6.1-33-23/6.

Відповідач зазначив, що судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права відмолено Товариству з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг» у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки необґрунтованість у застосуванні судовм таких заходів забезпечення позову заявником еобгрутована і документально не підтверджена, у тому числі, що відповідачем вчиняються дії щодо зміни управителя корпоративних прав (часток) у статутних капіталах підприємств, як і не містить документального обґрунтування наявності фактичних обставин, які б засвідчували, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваих прав або інтересів позивача, а отже апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг» не підлягає до задоволення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2023, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг» на ухвалу Господарського суду м. Києва від 10.08.2023 у справі № 910/12453/23, передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Станік С.Р., суддів: Тищенко О.В., Шаптала Є.Ю.

При дослідженні апеляційної скарги судом встановлено, що скаржник просить скасувати ухвалу Господарського суду м. Києва від 10.08.2023 у справі № 910/12453/23 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейд».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.08.2023 витребувано у Господарського суду м. Києва матеріали справи № 910/12453/23. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг» на ухвалу Господарського суду м. Києва від 10.08.2023 у справі № 910/12453/23.

30.08.2023 на виконання ухвали до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/12453/23.

В свою чергу, головуючий суддя Станік С.Р. з 30.08.2023 по 01.09.2023 включно перебував у відпустці і вирішення питання стосовно поданої апеляційної скарги здійснюється після виходу судді з відпустки.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2023 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/12453/23 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг» на ухвалу Господарського суду м. Києва від 10.08.2023. Судове засідання призначено на 05.10.2023 року о 10 год. 50 хв.

05.10.2023 розгляд апеляційної скарги не відбувся, у зв`язку з перебуванням з 29.09.2023 по 06.10.2023 у відпустці головуючого судді Станіка С.Р.

В свою чергу головуючий суддя Станік С.Р. з 29.09.2023 по 06.10.2023 включно, з 09.10.2023 по 13.10.2023 включно, з 16.10.2023 по 20.10.2023 включно, з 23.10.2023 по 27.10.2023 включно перебував у відпустці, суддя Тищенко О.В., яка входить до складу колегії суддів, з 14.10.2023 по 24.10.2023 включно перебувала у відряджені, з 25.10.2023 по 31.10.2023 включно, 01.11.2023 перебувала у відпустці і вирішення питання стосовно призначення апеляційної скарги здійснюється після виходу суддів з відпусток.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2023 призначено до розгляду в судовому засіданні № 910/12453/23 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг» на ухвалу Господарського суду м. Києва від 10.08.2023. Судове засідання призначено на 09.11.2023 об 10 год. 30 хв.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша); кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга).

Відповідно до статті 64 Конституції України права громадян на звернення до суду та отримання правничої допомоги не можуть бути обмежені, а мають реалізовуватися з урахуванням умов існуючого воєнного стану.

Таким чином, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників справи на участь у судовому засіданні та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, колегія суддів дійшла висновку розглянути справу у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

В судове засідання 09.11.2023 з`явились представник позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг» та представник відповідача - Національного агентства України з питань виявлення, .розшуку та управлення активами, одержаними від корупційних та іншої злочинів.

Представник позивача (скаржника) в судовому засіданні 09.11.2023 підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Господарського суду м. Києва від 10.08.2023 у справі № 910/12453/23 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг», якою заборонити Національному агентству України з питань виялення, розшуку та управління активами, одержавними від корупційних та інших злочинів до вирішення спору у справі № 910/12453/23 вчиняти заходи щодо зміни управителя корпоративних прав (часток) у статутних капіталах підприємств, що були передані в управління Товариству з обмеженою відповідальністю «Найтогаз Ойл Трейдинг» відповідно до договору управління майном (активами) від 08.06.2023.

Представник відповідача в судовому засіданні 09.11.2023 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін як таку, що постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджується матеріалами оскарження, 08.08.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів про визнання односторонньої відмови від договору управління активами майном (активами) від 08.06.2022 №б/н недійсною.

Разом з позовною заявою, позивачем подано заяву про забезпечення позову.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивач зазначає, що внаслідок недобросовісної поведінки відповідача, який видав неправомірне рішення від 03.08.2023 про відмову (припинення) в односторонньому порядку дії договору управління активами (майном) від 08.06.2022, за яким було передано корпоративні права Групи підприємств «Глуско Україна», можуть наступити значні негативні наслідки для діяльності зазначених підприємств через переривання ланцюгу управління, блокування на невизначений час погодження правочинів, зупинення подальшої діяльності Управителя з розвитку та відновлення діяльності мережі А3С, у тому числі: зупинення діяльності понад 84 об`єктів комерційної діяльності, припинення трудової діяльності 950 працівників, зупинення постачання нафтопродуктів, припинення платежів до бюджетів всіх рівнів та виплат заробітної плати.

Крім того, заявник звертає увагу суду на те, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам Позивача як управителя майна та охоронюваним інтересам держави до ухвалення рішення в справі.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 10.08.2023 у справі №910/12453/23 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг» про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції від 10.08.2023 у справі № 910/12453/23 мотивована тим, що, заява про забезпечення позову необґрунтована, оскільки необхідність у застосуванні судом таких заходів не обґрунтована і документально не підтверджена, в тому числі, що відповідачем вчиняються дії щодо зміни управителя корпоративних прав (часток) у статутних капіталах підприємств, як і не містить документального обґрунтування наявності фактичних обставин, які б засвідчували, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Пунктом 3 частини 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову.

Згідно з ч. 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Забезпечення позову є засобом, що призначений гарантувати виконання майбутнього рішення господарського суду. З метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову, який передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (Рішення Конституційного Суду України від 31.05.2011р. №4-рп/2011).

Зокрема інститут забезпечення позову сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України (Рішення Конституційного Суду України від 16.06.2011р. №5-рп/2011).

Приписами ч. 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб (п.1).

Вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до положень статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що обрання належного, відповідного до предмету спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд першої інстанції дійшов висновку, що вона не містить обґрунтованих мотивів, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову.

Саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав і охоронюваних законом інтересів позивача без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

При цьому, суд першої інстанції вірно зауважив, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, що під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на заявника.

Суд першої інстанції вірно зазначив також, що до поданої заяви не долучено жодних доказів того, що відповідачем на даний час вчиняються дії спрямовані на зміну управителя корпоративних прав (часток) у статутних капіталах підприємств, що були передані в управління позивачу відповідно до Договору управління від 08.06.2022 року № б/н.

Тоді як, саме лише посилання заявника на вчинення вказаних дій відповідачем без надання жодних доказів, якими б підтверджувалось їх вчинення, не є достатньою підставою для задоволення заяви.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, з яким погоджуєтьяс і суд апеляційної інстанції, що зазначені в заяві твердження є лише припущеннями не підтвердженими вірогідними засобами доказування. Наявність лише посилання на те, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову матиме наслідком неможливість для позивача захистити свої порушені права, за захистом яких він звернувся до суду, не може бути достатньою підставою для забезпечення позову з огляду на унормований приписами статті 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування та неподання заявником жодних доказів на обґрунтування своєї заяви про забезпечення позову.

Також, оскільки у даному випадку позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі їх задоволення не вимагатиме примусового виконання, а відтак має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

В якості підстав необхідності забезпечення позову, заявник покладався на твердження про те, що відповідач в будь-який момент може вчинити заходи щодо зміни управителя корпоративних прав (часток) у статутних капіталах підприємств, а тому невжиття вищезгаданих заходів забезпечення позову може унеможливити ефективний захист та поновлення порушеного права позивача. Втім, як наголошено вище, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем дій без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З огляду на вищевикладене та зміст заяви в сукупності, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, оскільки необхідність у застосуванні судом таких заходів не обґрунтована і документально не підтверджена, в тому числі, що відповідачем вчиняються дії щодо зміни управителя корпоративних прав (часток) у статутних капіталах підприємств, як і не містить документального обґрунтування наявності фактичних обставин, які б засвідчували, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

За таких обставин, оцінивши доводи заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості, співмірності та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, з висновками якого погоджується і суд апеляційної інстанції.

У зв`язку з наведеним судом першої інстанції обгрунтовано постановлено оскаржувану ухвалу про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг» про забезпечення позову, з чим і погоджується суд апеляційної інстанції, а доводи скаржника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження.

Усі інші доводи, посилання та обгрунтування учасників справи судом апеляційної інстанції враховані при вирішенні спору, проте, є такими, що не спростовують висновків суду апеляційної інстанції у даній справі щодо спірних правовідносин учасників справи, з урахуванням меж апеляційного оскарження, а судом першої інстанції, в свою чергу, надано належну оцінку усім наявним у справі доказам та правовідносинам учасників справи та ухвалено обґрунтоване рішення у відповідності до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, яким у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг» про забезпечення позову відмовлено.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі, ухвала суду першої інстанції постановлена з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування ухвали Господарського судум.Києва від 10.08.2023 у справі № 910/12453/23, за наведених скаржником доводів.

Розподіл судових витрат

Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 137, 138, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Ойл Трейдинг» на ухвалу Господарського суду м. Києва від 10.08.2023 у справі № 910/12453/23 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду м. Києва від 10.08.2023 у справі № 910/12453/23 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Матеріали оскарження № 910/12453/23 повернути Господарському суду м. Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених т.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата підписання повного тексту постанови: 18.12.2023.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді Є.Ю. Шаптала

О.В. Тищенко