ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2023 Справа № 914/2431/23

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Ростислава Матвіїва за участю секретаря судового засідання Дарії Зубкович розглянув матеріали

за позовом: Акціонерного товариства «Акцент Банк», м. Дніпро,

до відповідача: Фізичної особи підприємця Дудик Марії Дмитрівни, смт. Журавно, Жидачівський район, Львівська область,

предмет позову: стягнення 53 807, 18 грн,

підстава позову: порушення умов кредитного договору №20.35.,

за участю представників:

позивача: Омельченко Євген Волоимирович, в режимі відеоконференції,

відповідача: не з`явився.

1. ПРОЦЕС

1.1. До Господарського суду Львівської області 10.08.2023 надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Акцент банк» до Фізичної особи підприємця Дудик Марії Дмитрівни про стягнення 53 807, 18 грн, надіслана засобами поштового зв`язку 05.08.2023 гідно з відомостями поштової накладної, наявної на конверті, в якому прийшла позовна заява.

1.2. Ухвалою суду від 14.08.2023 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Хід розгляду справи відображено в попередніх ухвалах суду та протоколах судових засідань.

1.3. Відводів суду сторонами не заявлялось.

1.4. У судове засідання 13.12.2023 з`явився представник позивача, подав актуальну виписку по рахунку клієнта станом на 112.12.2023. Відповідач повторно явку представника не забезпечив, заяв, клопотань не подавав, хоча про дату та час судового засідання повідомлений, адже отримав ухвалу суду від 29.11.2023 отримав 09.12.2023,що підтверджується відстеженням поштового відправлення за трек-кодом 243. Суд також зауважує, що відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження у справі 24.08.2023 (штрих-кодовий ідентифікатор 206) і ухвалу виклик в судове за сідання на 11.10.2023 (штрих-кодовий ідентифікатор 018).

1.5. Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

1.6. Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

1.7. Одним із принципів господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

1.8. Суд враховує позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 15.05.2019 року у справі № 0870/8014/12, щодо того, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

1.9. За таких обставин систематична та повторна неявка представника відповідача, якого повідомленого про судове провадження, не є підставою для чергового відкладення судового розгляду справи.

1.10. У судовому засіданні 13.12.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

2. СУТЬ СПОРУ ТА ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

2.1. Позивач зазначає, що надав позичальнику Фізичній особі підприємцю Дудик Марії Дмитрівні кредит (встановив кредитний ліміт), натомість відповідач зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти, винагороду, в обумовлені договором терміни. Внаслідок неналежного виконання зобов`язань позичальником позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по тілу кредиту у розмірі 39 513, 84 грн, за процентами 2 263, 28 грн, за винагородою 6 030, 06 грн, а також 1 000, 00 грн штрафу (фіксована складова), 5 000, 00 грн штрафу (змінна складова). У поданій суду 17.11.2023 заяві позивачем повідомлено про сплату відповідачем після подання позову 26 999, 00 грн заборгованості.

2.2. Відповідач, отримавши ухвалу про відкриття провадження, наступні ухвали суду не отримував, позиції щодо заявлених позовних вимог не висловив, участі в судових засіданнях не взяв.

3. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ІЗ МАТЕРІАЛІВ СПРАВИ

3.1. Акціонерним товариством «Акцент-Банк» (далі по тексту рішення - кредитор, позивач) та Фізичною особою підприємцем Дудик Марія Дмитрівна (далі по тексту рішення - позичальник, відповідач) 30.09.2020 укладено кредитний договір N20.35., яким визначено істотні умови кредитування: вид кредиту - строковий кредит; ліміт цього договору - 100 000,00 грн на фінансування поточної діяльності; термін повернення кредиту - 29 вересня 2022. Позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими платежами в розмірі та в строки згідно з графіком платежів (додаток № 1 цього договору). Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування.

3.2. Додатком № 1 до договору погоджено графік погашення кредиту, процентів, комісії та в цілому розмір щомісячного платежу. Так, до кожного 30 числа місяця упродовж жовтня 2020 вересня 2022 року позичальник повинен сплачувати 6 605, 32 грн, а до 29.09.2022 6 605, 30 грн, які включають в себе розмір частини кредиту, процентів, комісійних винагород. Тобто всього у визначений період, до 29.09.2022, відповідач має сплатити 158 527, 66 грн, з яких 100 000, 00 грн по тілу кредиту, 39 567, 66 грн процентів, 18 960, 00 грн комісійних винагород.

3.3. Позивачем долучено меморіальний ордер № TR.15417254.26512.70198 від 30.09.2020 на суму 100 000, 00 грн з призначенням платежу «видача кредиту згідно з договором № 20.35. від 30.09.2020».

3.4. Позивачем також долучено виписку по рахунку клієнта ОСОБА_1 за період 30.09.2020 21.07.2023, з якої вбачається здійснення відповідачем оплат із призначенням платежу «дострокове погашення заборгованості за тілом кредиту», «погашення заборгованості за комісією по договору № 20.35. від 30.09.2020», «погашення заборгованості за відсотками по договору № 20.35. від 30.09.2020». Також у виписці відображено банківські операції - надходження готівки в погашення кредитів та списання коштів кредитором на прострочення погашеної заборгованості за договором. Крім цього, відповідно до відомостей виписки вбачається, що відповідач у період 30.10.2020 20.10.2022 сплатив 121 991,49 грн, з яких 60 486, 16 грн по тілу кредиту, 45 415, 39 грн процентів, 16 089, 94 грн комісійних винагород.

3.5. Крім того, 17.11.2023 позивачем повідомлено про сплату відповідачем після подання позову 26 999, 00 грн заборгованості і долучено банківську виписку за період 30.09.2020 15.11.2023, з якої вбачається, що після подання позову (05.08.2023) у період 14.08.2023 14.11.2023 в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту відповідачем здійснено оплати на загальну суму 20 285, 66 грн. Всього за період 30.10.2020 15.11.2023 по тілу кредиту відповідачем сплачено 80 771,80 грн, що також визнає позивач у заяві від 17.11.2023.

3.6. Крім цього, відповідно до виписки по рахунку станом на 12.12.2023 підтверджені відомості про сплату відповідачем 6 930,69 грн заборгованості по тілу кредиту 21.11.2023, 500,06 грн по комісії 09.11.2023, 3 950,00 грн по комісії 14.08.2023, 2 263,28 грн по процентах 14.08.2023.

3.7. Докази сплати відповідачем решти тіла кредиту 12 297,49 грн на час постановлення рішення суду відсутні.

4. ВИСНОВКИ СУДУ

4.1. Дослідивши представлені суду докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає позовні вимоги підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.

4.2. Як встановлено вище та не спростовано відповідачем, між сторонами виникли правовідносини внаслідок укладення 30.09.2020 кредитного договору на суму кредитування 100000,00 грн.

4.3. Відповідно до частин першої та другої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

4.4. За частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

4.5. Відповідно до встановлених вище обставин відповідач мав обов`язок до 29.09.2022 сплатити 158 527, 66 грн, з яких 100 000, 00 грн по тілу кредиту, 39 567, 66 грн процентів, 18 960, 00 грн комісійних винагород.

4.6. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25.05.2021 року у справі № 554/4300/16-ц стверджує, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

4.7. На час подання позову (05.08.2023) відповідач свій обов`язок по поверненню кредитних коштів не виконав належним чином, адже сплатив лише 60 486, 16 грн тіла кредиту, чим допустив заборгованість по тілу кредиту на суму 39 513,84 грн. Водночас за час розгляду справи відповідачем сплачено ще 27 216, 35 грн по тілу кредиту, внаслідок чого не сплаченими та простроченими згідно з графіком залишаються 12 297,49 грн. Тому позовна вимога про стягнення 19 228,18 грн підлягає задоволенню, а провадження в частині стягнення 27 216, 35 грн тіла кредиту підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

4.8. Щодо позовних вимог про стягнення процентів у розмірі 2 263,28 грн, суд зазначає таке. Так, відповідно до графіку погашення процентів упродовж жовтня 2020 вересня 2022 років позичальник повинен був сплатити 39 567, 66 грн процентів. Натомість із виписки по рахунку клієнта ОСОБА_1 за період 30.09.2020 21.07.2023, долученого до позову, вбачається, що відповідач у період 30.10.2020 20.10.2022 сплатив 45 415, 39 грн процентів, а у заявах від 17.11.2023 і від 13.12.2023 позивач стверджує про сплату 47 678,67 грн процентів.

4.9. Водночас зі здійсненого позивачем розрахунку заборгованості суд розуміє, що заявлені до стягнення відсотки не є сумою відсотків, передбачених графіком, адже такі пораховані із застосуванням процентної ставки 33,9 %.

4.10. Так, згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

4.11. Суд звертає увагу, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. ч. 1, 2 ст. 1061 Цивільного кодексу України).

4.12. Нарахування процентів за користування кредитом у розмірі 33, 90 % передбачене розділом А6 кредитного договору: за користування кредитом позичальник сплачує фіксовані проценти у розмірі 33,90 % річних.

4.13. Крім цього, розділом А8 передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році, та процентної ставки, передбаченої договором. При цьому день видачі та день повернення кредиту вважаються одним днем (метод визначення днів для нарахування процентів "факт/360"). Якщо ануїтетний платіж не буде здійснено у відповідну дату згідно з графіком платежу, то заборгованість за кредитом та/або процентами вважається простроченою на наступний день.

4.14. Обов`язком позичальника згідно з п. 2.2 кредитного договору є сплатити проценти за користування кредитом відповідно до п. п. 4.1, 4.2, 4.3 договору. Так, п. 4.1 договору передбачено сплату процентів у розмірі, визначену розділом А6, до дати погашення кредиту; п. 4.2 сплату процентів, передбачених розділом А7; п. 4.3 сплата зазначених процентів здійснюється відповідно до п розділу А8 договору.

4.15. Так як позичальником допущено прострочення платежів, встановлених графіком, то період користування кредитними коштами (тілом кредиту) фактично був більший, ніж розраховано у графіку, а тому позивач має право нараховувати проценти в розмірі 33,9 %.

4.16. Здійснюючи перерахунок заявленої до стягнення суми процентів, суд зауважує, що відповідно до розрахунку заборгованості, позивачем здійснено нарахування процентів за користування кредитом поза межами дії кредитного договору - до 30.01.2023, тоді як строк кредитування відповідно до розділу А3 договору 29.09.2022.

4.17. Суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 про те, що після спливу визначеного договором строку позики, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється.

4.18. Так, суд не залишає поза увагою положення договору про те, що згідно зі ст. 212, 651 Цивільного кодексу України, у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених цим договором, банк на свій розсуд, починаючи з 91-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови цього договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому банк направляє позичальнику письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту (розділ А3). Проте у справі відсутні докази встановлення банком іншого терміну повернення кредиту, ніж визначеного у розділі А3, як і відсутні докази надіслання банком клієнту відповідного повідомлення. Тому підстав продовжувати строк кредитування і відповідно продовжувати період нарахування процентів за користування кредитом немає.

4.19. Суд резюмує, що позивач мав право здійснювати нарахування процентів за користування кредитом у розмірі 33, 90 %, як це передбачено розділом А6 кредитного договору, проте, у межах строку дії кредитного договору, тобто до 29.09.2022. Тому на час подання позову, як і на час закінчення строку кредитування, обґрунтований розмір процентів становив 1 153,27 грн, а не 2 263,28 грн. Водночас відповідач 14.08.2023 сплатив вказану суму як заборгованість по відсотках, у зв`язку з чим провадження щодо заявлених позовних вимог також підлягає закриттю через відсутність предмету спору.

4.20. Щодо позовної вимоги про сплату винагороди у розмірі 6 030,06 грн суд зазначає, що сторонами погоджено сплату позичальником банку винагороди за кредитне обслуговування у розмірі 0, 79 % від суми зазначеного у п. А2 цього договору ліміту у поточну дату сплати процентів (п. А10), разову винагороду за управління фінансовим інструментом у розмірі 0, 000001 % від суми зазначеного в п. А2 цього договору ліміту (п. А11). Тобто одним із обов`язків позичальника є сплата банку винагороди відповідно до п. п. 2.3.5, 4.4, 4.5, 4.6, 4.13 цього договору, яка здійснюється у гривні. Розрахунок здійснюється щоденно. Нарахування винагороди здійснюється у дату сплати.

4.21. Так, відповідно до графіку до закінчення строку кредитування відповідач мав сплатити 18 960, 00 грн комісійних винагород. Відповідно до виписки по рахунку саном на 20.10.2022 відповідачем сплачено 16 089, 94 грн комісії. Як наслідок, не сплаченими станом на закінчення строку кредитування залишались 2 870,06 грн, які також відображені в розрахунку позивача станом на 28.09.2022. Суд акцентує, що правова природа комісії це плата за кредитне обслуговування, а кредитне обслуговування відповідно до умов договору закінчилось 29.09.2022. Тому 3 160,00 грн комісії (6 030,06 2870,06 = 3 160,00) визначені за межами строку кредитування і безпідставно заявлені до стягнення.

4.22. Однак на час постановлення рішення заборгованість в сумі 2 870,06 грн не існує, адже відповідно до виписки по рахунку станом на 12.12.2023 відповідачем сплачено 4 450,06 грн в рахунок погашення комісії. Ці платежі здійснені з 14.08.2023 по 09.11.2023, тобто після звернення з позовом до суду, внаслідок чого заборгованість у розмірі 2 870,06 грн відсутня. Як наслідок, наявні підстави для закриття провадження в частині стягнення 2 870,06 грн по комісії з підстав відсутності предмету спору.

4.23. Щодо вимог про стягнення штрафів у розмірі 1 000,00 грн і 5 000,00 грн, то суд звертає увагу на таке.

4.24. Відповідно до п. 5.8 договору у випадку порушення позичальником термінів платежів по будь якому із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більше, ніж на 30 днів, що спричинило звернення банку до судових органів, позичальник сплачує банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1 000, 00 грн + 5% від суми встановленого у п. А2 цього договору ліміту на цілі, відмінні від платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

4.25. Враховуючи допущені відповідачем прострочення повернення кредиту та ануїтетних платежів більше, ніж на 30 днів (у поданій 07.11.2023 заяві позивачем зазначено, що прострочення, яке стало підставою для нарахування штрафу, допущено 29.03.2022), позивач нарахував штраф у розмірі 1 000,00 грн (фіксована складова) і 5 000 грн (змінна складова), що математично пораховано правильно як 5 % від 100 000,00 грн. Проте правових підстав для нарахування штрафу за прострочення виконання грошового зобов`язання у період дії карантину та воєнного стану позивач не має, враховуючи зазначене нижче.

4.26. Так, відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

4.27. Однак відповідно до пунктів 15, 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення; у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

4.28. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено на всій території України карантин, який відмінено з 30.06.2023 постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 № 651. Крім цього, Указом Президента України №від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, у тому числі і на час звернення з позовом до суду.

4.29. Враховуючи зазначені положення закону, існування між сторонами відносин кредитного договору у період дії як карантину, так і воєнного стану, позичальник звільняється від обов`язків сплачувати на користь кредитодавця неустойку у вигляді штрафу, а нараховані з 24.02.2022 штрафи підлягають списанню кредитодавцем. Тому заявлені позовні вимоги про стягнення 6 000,00 грн штрафу задоволенню не підлягають.

4.30. Враховуючи досліджені та встановлені вище обставини справи в їх сукупності, перевіривши обставини, зазначені в позовній заяві, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення сум та підстави їх нарахування, суд доходить висновку про часткову обґрунтованість заявлених позовних вимог, що неспростовані іншою стороною спору. Підсумовуючи, суд зазначає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення 12 297,49 грн заборгованості по тілу кредиту. У задоволенні позовних вимог про стягнення 3 160,00 грн комісії і 6 000,00 грн штрафу суд відмовляє. Провадження в частині стягнення 27 216, 35 грн заборгованості по тілу кредиту, 2 263,28 грн відсотків і 2 870,06 грн винагороди суд закриває.

4.31. Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, сплачений позивачем, покладається на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (22.85 % від ціни позову).

Керуючись ст. ст. 74, 76-80, 129, ч. 9 ст. 165, ст. ст. 231, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця Дудик Марії Дмитрівни (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент - Банк» (ідентифікаційний код юридичної особи 14360080, 49074, місто Дніпро, вулиця Батумська, будинок 11) 12 297, 49 грн заборгованості по тілу кредиту і 613,29 грн в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

3. У задоволенні вимог про стягнення 3 160, 00 грн винагороди, 6 000,00 грн штрафу відмовити.

4. Провадження у справі в частині вимог про стягнення 27 216, 35 грн заборгованості по тілу кредиту, 2 263,28 грн відсотків і 2 870,06 грн винагороди закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 14.12.2023.

Суддя Матвіїв Р.І.