ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"29" листопада 2023 р.м. Одеса Справа № 916/4271/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.

при секретарі судового засідання: Степанюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Інфокс (04116, м. Київ, вул. Шулявська, буд. 5, ) в особі філії Інфоксводоканал (65039, Одеська обл., м. Одеса, вул. Басейна, буд. 5, )

до відповідача: Житлово-будівельного кооперативу Київський-3 (65076, Одеська обл., м. Одеса, вул. Героїв Крут, буд. 38, )

про стягнення 155719,77 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: Токарєва Н.В., діє на підставі довіреності

від відповідача: не з`явився

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю Інфокс в особі філії Інфоксводоканал звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Житлово-будівельного кооперативу Київський-3 про стягнення 155719,77 грн. заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.09.2022 по 01.09.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за укладеним між сторонами договором №4088/1 на послуги водопостачання та водовідведення (населення) від 01.11.2000 в частині повної сплати за послуги.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; призначено судове засідання на 08.11.2023 о 14:30. Ухвалою суду від 08.11.2023 відкладено розгляд справи на 29.11.2023 об 11:30.

29.11.2023 за вх.№43754/23 до суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, яка прийнята судом до розгляду та в якій позивач вказує, що станом на 27.11.2023 сума заборгованості відповідача становить 85000 грн., яку позивач просить суд стягнути. Розглянувши викладені обставини, проаналізувавши наявні матеріали справи та наявні докази часткової сплати відповідачем боргу, господарський суд вважає за можливе частково закрити провадження у справі в частині сплачених 70719,77 грн. боргу за відсутністю предмета спору; таким чином, на розгляді суду залишаються позовні вимоги про стягнення 85000 грн.

У судовому засіданні 29.11.2023 представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

У судові засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, шляхом направлення ухвал суду на юридичну адресу, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, жодних процесуальних позицій до суду не надав. Судом були вжиті всі можливі заходи належного повідомлення відповідача про розгляд судом господарської справи, час та місце засідань. Суд виходить з того, що учасники справи в господарському процесі мають вчиняти належні дії щодо ефективного використання належних їм процесуальних прав та виконання належних обов`язків, а господарський суд, повідомляючи учасників справи шляхом надсилання поштових повідомлень за офіційними, відомими суду, адресами зі свого боку забезпечує їм належні процесуальні гарантії на участь у розгляді справи.

Верховний Суд в постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Водночас, Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні воєнний стан в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 7 листопада 2022 року №757/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 7 листопада 2022 року №757/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 6 лютого 2023 року №58/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 01 травня 2023 року №254/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 26 липня 2023 року №451/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 06 листопада 2023 року №734/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

Справа №916/4271/23 розглядається судом в період оголошеного на всій території України воєнного стану через військову агресію російської федерації проти України.

Жодних заяв та/або клопотань, пов`язаних з неможливістю вчинення якихось процесуальних дій у зв`язку з воєнним станом, про намір вчинити такі дії до суду від сторін не надійшло.

Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надійшов, з огляду на що суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами в порядку ч.9 ст. 165 ГПК України.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 29.11.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення, натомість повний текст рішення складено 13.12.2023 у зв`язку з несанкціонованим втручанням 30.11.2023 в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних мереж і ресурсів суду, тимчасовим виведенням з ладу технічного обладнання суду та тривалою відсутністю доступу суддів до системи діловодства спеціалізованого суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд встановив:

01.11.2000 між Комунальним підприємством Одесводоканал (нині - Товариство з обмеженою відповідальністю Інфокс в особі філії Інфоксводоканал) (водоканал, позивач) та Житлово-будівельним кооперативом Київський-3 (абонент, відповідач) укладено договір на послуги водопостачання та водовідведення (населення) №4088/1, відповідно до якого водоканал надає послуги з подачі питної води (води) по ДСТУ-2874-82 Вода питна та прийому стічних вод на об`єкти абонента у відповідності до додатків 1,2,3, які щорічно до 15 листопада кожного року направляються водоканалу.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що абонент своєчасно сплачує надані йому послуги водопостачання та водовідведення, забезпечує та тримає водопровідні та каналізаційні мережі, споруди, пристрої та прилади на них у відповідності до Правил, перелічених в п.2.1 даного договору та діючого законодавства.

У відповідності до п.2.1 договору сторони зобов`язуються керуватись діючими нормативними актами:

- Законом України Про питну воду та питне водопостачання;

- Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затвердженими наказом Держжитлокомунгоспу України №65 від 01.07.1994 (Правила користування), Правилами технічної експлуатації систем водопостачання і водовідведення, затвердженими наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 05.07.1995 №30 (Правила експлуатації);

- Правилами приймання стічних вод підприємств, установ і організацій в систему каналізації м. Одеси, затвердженими розпорядженням Одеської обласної державної адміністрації №87/А-98 від 09.02.1998 (Правила приймання стічних вод);

- ДСТУ, іншими нормативними актами, прийнятими у встановленому законом порядку.

Згідно з п.п. 2.3.8, 2.3.9 договору абонент зобов`язується: щомісячно, в установленій формі з 1-го по 5-е число місяця в письмовому вигляді надавати відомості про водоспоживання абонента та фактичній оплаті населенням послуг водопостачання за попередній місяць; при їх ненаданні в строк водоканал проводить розрахунок у відповідності до Правил; щомісячно до 12-го числа місяця оформлювати акт бухгалтерської звірки по розрахункам за отримані послуги.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що облік використаної води здійснюється за показниками приладів обліку води, які встановлені на об`єктах абонента у відповідності до даних додатку №1,2.

Відповідно до п.3.2 договору оплата послуг водопостачання та водовідведення здійснюється щомісяця до 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок водоканалу.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що договір діє з 01.11.2000 по 01.11.2005. Договір вважається продовженим на наступні 5 років, якщо до спливу місяця після закінчення терміну його дії жодна зі сторін не заявить про зміну або припинення його дії.

26.07.2010 сторони уклали додаткову угоду №359/1 до договору на послуги водопостачання та водовідведення №4088/1 від 01.11.2000, відповідно до якої:

- п.2.1 договору доповнено: Правилами користування системами центрального та комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Мінжитлокомунгоспу України від 26.06.2008 №190, Законом України Про питну воду та питне водопостачання, Законом України Про житлово-комунальні послуги;

- п.2.3.8 договору викладено в новій редакції: абонент зобов`язується щомісячно, в установленій формі з 19 по передостанній робочий день місяця в письмовому вигляді надавати відомості про водоспоживання свої об`єктів. При їх ненаданні в визначений строк (не більше 2 місяців), Виробник здійснює розрахунок послуг водопостачання-водовідведення по середньодобовим витратам за попередні два розрахункові місяця. Наступні визначення об`ємів водокористування визначається по нормам споживання.

- п.5.3 договору викладено в новій редакції: договір діє з моменту укладення договору до 31.12.2015 в частині надання послуг водопостачання та водовідведення. Договір вважається продовженим на наступні 5 років, якщо до спливу місяця після закінчення терміну його дії сторони не заявлять про зміну або припинення його дії. В частині розрахунків за отримані послуги водопостачання та водовідведення договір діє до повного погашення заборгованості по даному договору.

На підтвердження заявленої до стягнення з відповідача суми боргу за спірний період позивачем надано суду:

- акт №5232 від 114.03.2023 про здійснення контрольної зйомки показників лічильника, встановленого за адресою споживача; акт №5231 від 14.03.2023 обстеження та виводу із експлуатації приладу обліку води; акт №5886 від 23.03.2023 на опломбування; наряд-замовлення №1079658 від 20.04.2023 та фотоматеріали;

- інформацію про споживача/дані приладів обліку;

- акт звірки взаємних розрахунків за водопостачання та водовідведення від 14.09.2023 до договору №4088/1 із визначенням загальної суми заборгованості у розмірі 155719,77 грн.; звіт до акту звірки по абоненту 121046 за вересень 2022 року - вересень 2023 року;

- витяг з постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 22.12.2021 №2841 Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення ТОВ Інфокс (філія Інфоксводоканал);

В матеріалах справи наявне досудове попередження від 14.09.2023 №84440 про наявність заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, яка станом на 14.09.2023 становить 155719,77 грн. та необхідність протягом 5 днів з моменту отримання попередження сплатити заборгованість.

Також в матеріалах справи наявна бухгалтерська довідка від 28.11.2023, в якій повідомлено про сплату 70719,77 грн. заборгованості та вказано, що заборгованість Житлово-будівельного кооперативу Київський-3 за період з 01.09.2022 по 01.09.2023 складає 85000 грн.

Несплата відповідачем боргу за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.09.2022 по 01.09.2023 стала підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом.

Під час розгляду справи позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог в частині суми основного боргу. Судом частково закрито провадження у справі на суму частково сплаченого основного боргу за відсутністю предмета спору; на розгляді суду залишились позовні вимоги про стягнення решти 85000 грн. основного боргу.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про повне задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов?язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

За вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Предметом регулювання Закону України Про житлово-комунальні послуги є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Згідно з ст. 1 Закону України Про житлово-комунальні послуги житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Згідно з ст. 12 Закону України Про житлово-комунальні послуги надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Істотними умовами договору про надання житлово-комунальної послуги є: 1) перелік послуг; 2) вимоги до якості послуг; 3) права і обов`язки сторін; 4) відповідальність сторін за порушення договору; 5) ціна послуги; 6) порядок оплати послуги; 7) порядок і умови внесення змін до договору, в тому числі щодо ціни послуги; 8) строк дії договору, порядок і умови продовження його дії та розірвання.

Порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України визначений Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 №190 (далі - Правила №190).

Ці Правила є обов`язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб-підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об`єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод (пункт 1.1 Правил №190).

Пунктом 1.3 Правил №190 встановлено, що виробник обслуговує вуличні, квартальні та дворові мережі водопостачання та водовідведення, споруди і обладнання, а також технологічні прилади й пристрої на них, які перебувають у нього на балансі або на які є відповідний договір на обслуговування із споживачем.

В п.2 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України зазначено, що ці Правила є обов`язковими для всіх споживачів, які отримують послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, та суб`єктів господарювання, що провадять господарську діяльність у сфері централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення та мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об`єкти, системи централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення, і з якими суб`єктом господарювання укладено договір на отримання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення (далі - виконавець послуги з централізованого водопостачання/централізованого водовідведення), замовників послуг з централізованого водопостачання та водовідведення..

Пунктом 3 Правил №190 встановлено, що договірні відносини між виконавцем послуги з централізованого водопостачання/централізованого водовідведення та споживачем здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення, Про житлово-комунальні послуги та Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання.

Згідно з п.3.1 Правил №190 розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на основі показів засобів обліку.

За вимогами ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За ч.3 ст. 631 ЦК України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Надточий проти України від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проаналізувавши наявні матеріали справи, враховуючи встановлені судом обставини, господарський суд дійшов висновку, що відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання щодо оплати за отримані послуги водопостачання та водовідведення, за період з 01.09.2022 по 01.09.2023, внаслідок чого у відповідача наявний борг перед позивачем у розмірі 85000 грн. (з урахуванням сплачених 70719,77 грн.), що підтверджується матеріалами справи та відповідачем не спростовано, доказів сплати решти боргу матеріали справи не містять, а тому є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Інфокс в особі філії Інфоксводоканал про стягнення з відповідача боргу за послуги водопостачання та водовідведення за спірний період у розмірі 85000 грн.

Іншого відповідачем не доведено.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Інфокс в особі філії Інфоксводоканал задовольнити повністю.

2.Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу Київський-3 (65076, Одеська обл., м. Одеса, вул. Героїв Крут, буд. 38, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Інфокс (04116, м. Київ, вул. Шулявська, буд. 5, ) в особі філії Інфоксводоканал (65039, Одеська обл., м. Одеса, вул. Басейна, буд. 5, ) 85000 /вісімдесят п`ять тисяч/ грн. боргу та 2684 /дві тисячі шістсот вісімдесят чотири/ грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст рішення складено 13 грудня 2023 р. у зв`язку з несанкціонованим втручанням в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних мереж і ресурсів суду, тимчасовим виведенням з ладу технічного обладнання суду та тривалою відсутністю доступу суддів до системи діловодства спеціалізованого суду.

Суддя Ю.С. Бездоля