ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13 грудня 2023 року Справа № 903/781/23

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участю секретаря судового засідання Ведмедюка М.П., розглянувши за правилами загального позовного провадження справу № 903/781/23

за позовом Шацького національного природного парку, с. Світязь, Ковельського району, Волинської області

до Фізичної особи - підприємця Суслова Андрія Валентиновича, м. Луцьк

про стягнення 27300 грн. заборгованості, усунення перешкод у користуванні майном шляхом демонтажу тимчасових споруд,

за участю представників:

від позивача: Усаченко М.О. адвокат (ордер серії АС №1066514 від 27.07.2023),

від відповідача: н/з,

в с т а н о в и в:

27.07.2023 до Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява від 27.07.2023 Шацького національного природного парку до фізичної особи-підприємця Суслова Андрія Валентиновича про стягнення 27300 грн. заборгованості, усунення перешкод у користуванні майном шляхом демонтажу тимчасових споруд.

Ухвалою суду від 31.07.2023 позовну заяву від 27.07.2023 Шацького національного природного парку з матеріалами на 28-ти арк. повернуто позивачу без розгляду, в тому числі платіжну інструкцію №200 від 26.07.2023.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.09.2023 ухвалу Господарського суду Волинської області від 31.07.2023 у справі №903/781/23 скасовано; справу №903/781/23 направлено до Господарського суду Волинської області для продовження розгляду.

28.09.2023 матеріали справи №903/781/23 повернулись до Господарського суду Волинської області.

Ухвалою суду від 03.10.2023 позовну заяву Шацького національного природного парку від 27.07.2023 залишено без руху; встановлено Шацькому національному природному парку строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання Господарському суду Волинської області впродовж 5-ти днів з дня одержання цієї ухвали: розрахунку суми заборгованості в розмірі 27300 грн., заявленої до стягнення з відповідача, у якому наростаючим підсумком відобразити нарахування, оплату, заборгованість.

13.10.2023 від представника Шацького національного природного парку до Господарського суду Волинської області надійшла заява про усунення недоліків від 13.10.2023 до якої приєднано копію довідки від 11.10.2023 №05-23/439.

Ухвалою суду від 16.10.2023 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15.11.2023; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України до 13.11.2023; постановлено позивачу до 13.11.2023 подати суду розрахунок суми заборгованості в розмірі 27300 грн., заявленої до стягнення з відповідача, у якому наростаючим підсумком відобразити нарахування за кожен місяць, оплату, заборгованість.

15.11.2023 в судове засідання відповідач (представник відповідача) не з`явився, відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався.

Ухвалою від 15.11.2023 було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 13.12.2023.

Ухвали суду від 16.10.2023, від 15.11.2023 надсилались відповідачу рекомендованими листами з повідомленням про вручення за адресою: 43026, м. Луцьк, вул. Героїв-добровольців, буд.3, кв. 78.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцем знаходження відповідача є: 43026, вул. Федорова, буд.3, кв. 78, м. Луцьк.

Рішенням Луцької міської ради від 27.04.2022 №31/15 з 01.10.2022 вулицю Федорова у м. Луцьку було перейменовано на вулицю Героїв-добровольців.

Ухвали суду, які надсилались відповідачу за адресою вказаною у ЄДРПОУ, повертались без вручення адресату, причина повернення - за закінченням терміну зберігання, адресат відсутній за вказаною адресою.

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

Надіслання судом процесуальних документів на адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у разі відсутності повідомлення особою іншої адреси для направлення поштової кореспонденції, є належним виконанням приписів процесуального закону щодо надсилання судових рішень учасникам справи (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.09.2018 по справі № 911/3309/17).

Сам лише факт неотримання скаржником поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулась в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надала суду таку адресу для кореспонденції.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.06.2020 у справі № 916/3200/17, від 22.07.2021 № 920/938/20.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду.

13.12.2023 представник позивача уточнив позовні вимоги в частині другої позовної вимоги: просив усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що знаходиться на частині декоративної галявини у кварталі 43, виділ 19 Світязького лісництва Шацького національного природного парку шляхом зобов`язання фізичної особи підприємця Суслова А.В. демонтувати дві тимчасові споруди розміром 3 х 3 м кожна (загальною площею 18 кв.м.), двоповерхову тимчасову споруду розміром 6 х 6 м площею 36.кв.м., літню терасу площею 232 кв.м. та привести земельну ділянку у стан, придатний для використання її за призначенням.

Вимоги позивача обгрунтовані і підлягають до задоволення.

У процесі судового розгляду встановлено, що Шацький національний природний парк є постійним користувачем земельної ділянки площею 1715,8001 га, кадастровий номер :04:001:0180, що підтверджується копією Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №03368 від 29.12.2012.

22.06.2021 між Шацьким національним природним парком та фізичною особою - підприємцем Сусловим Андрієм Валентиновичем було укладено угоду №4ЦП про надання послуг з розміщення тимчасових споруд торговельного, соціально-культурного, побутового призначення на території об`єкту: природно - заповідного фонду Шацького національного природного парку (надалі - угода).

Згідно з 1.1. угоди її предметом є платна послуга з розміщенням тимчасової споруди торгового павільйону, торгового лотка, дитячого атракціону, тиру, пункту прокату площею 52 кв.м. (площа тимчасових споруд не повинна перевищувати 30 кв.м.), торговельного призначення (соціально-культурного, побутового), а також здійснювати благоустрій території на загальній площі 0,30 га, на строк, визначений цим договором.

У п.4.1. угоди сторони погодили, що оплата за цим договором у 2021 році становить 18200,00 грн., в т.ч. ПДВ, що визначено наказом директора парку «Про встановлення розміру оплати за надані послуги» з розрахунку 5 грн. 00 коп. за 1 кв.м. території, на якій розміщені МАФ, за 1 добу відпочинкового сезону. Відпочинковий сезон становить 70 днів (з 22.06. по 30.08.).

Наказом директора Шацького НПП від 24.03.2021 № 50 встановлено плату на відпочинковий сезон 2021 року в розмірі 5,00 грн. за 1 кв.м.за один день відпочинкового сезону.

Наказом директора Шацького НПП від 13.05.2022 № 57 встановлено плату на відпочинковий сезон 2022 року в розмірі 2,50 грн. за 1 кв.м. за один день відпочинкового сезону.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за угодою №4ЦП від 22.06.2021 за ним утворилась заборгованість у розмірі 18200 грн. за 2021 рік, заборгованість у розмірі 9100 грн. за 2022 рік, а всього заборгованість у розмірі 27300 грн.

У листі №194 від 02.05.2023 позивач просив відповідача оплатити суму заборгованості, проте відповідач добровільно заборгованості не оплатив.

Факт отримання листа відповідачем підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 10.05.2023.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч.1, 7 ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до 1 ч. ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач не виконав належним чином зобов`язання, взяті за угодою №4ЦП від 22.06.2021, і не оплатив за надані позивачем послуги, пов`язані з використанням частини рекреаційного ресурсу у зоні регульованої та стаціонарної рекреації Шацького національного природного парку, у розмірі 18200 грн. за 2021 рік, у розмірі 9100 грн. за 2022 рік.

Доказів оплати або доказів на спростування цієї суми заборгованості відповідач суду не подав.

Оскільки відповідач не виконав належним чином зобов`язання, взяті за угодою №4ЦП від 22.06.2021, підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача 27300 грн. (18200 грн. + 9100 грн.) заборгованості.

Пунктом 5.2. угоди передбачено, що договір може бути припинений за згодою сторін; в односторонньому порядку за ініціативою однієї із сторін у випадку невиконання зобов`язань іншою стороною, в тому числі в разі порушення підприємцем умов щодо розміру та строків внесення плати за надану послугу ( у разі розірвання договору в односторонньому порядку сторона ініціатор такого розірвання зобов`язана повідомити іншу сторону не пізніше, ніж за 7 днів шляхом письмового повідомлення).

Листом №238 від 09.06.2023 позивач повідомив відповідача про розірвання в односторонньому порядку угоди з 25.06.2023 у зв`язку з невиконанням умов угоди щодо оплати.

Факт надіслання листа підтверджується копією опису вкладення у цінний лист, копією поштової накладної від 12.06.2023, копією фіскального чека від 12.06.2023.

Підпунктом 3.2.11. п.3.2. угоди передбачено, що після завершення строку дії договору в місячний термін підприємець зобов`язується демонтувати тимчасові об`єкти, споруди, МАФ, привести територію у стан, придатний для використання її за призначенням без відшкодування втрат, які понесе підприємець.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Частина 1 ст. 615 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з ч.ч.1 та 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Отже, розірвання договору в односторонньому порядку та одностороння відмова від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, є правовими наслідками порушення зобов`язання.

Частина 3 ст. 651 ЦК України визначає, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Оскільки угодою №4ЦП передбачено право сторони на припинення договору у випадку невиконання зобов`язань іншою стороною, яким позивач скористався у порядку, узгодженому у п.5.2. угоди, угоду №4ЦП від 22.06.2021 слід вважати розірваною з 25.06.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписами ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно- правовими актами.

Земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею (ч. 1 ст. 2 Земельного кодексу України).

Згідно зі ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхи з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Частиною 3 ст. 152 Земельного кодексу України визначено перелік способів захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки (визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів).

Статтею 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Позивач - Шацький національний природний парк є постійним користувачем земельної ділянки, кадастровий номер :04:001:0180, на якому відповідач розмістив об`єкт, що підтверджується копією Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, серія ЯЯ №03368 від 29.12.2012.

До матеріалів позовної заяви позивач приєднав копію акту обстеження №195 від 08.06.2022, проведеного начальником відділу рекреації, пропаганди та екоосвіти Юрчук Т.П., інспектором з охорони ПЗФ І категорії Стрильчук В.І., інспектором з охорони ПЗФ І категорії Бондар В.Й., згідно з яким на частині декоративної галявини Світязького лісництва у кварталі 43 виділ 19 Шацького національного природного парку розміщені дві тимчасові споруди, двоповерхова тимчасова споруда та літня тераса.

У процесі судового розгляду відповідач відзиву на позов не подав, фактів, наведених позивачем у позовній заяві, не спростував, доказів звільнення земельної ділянки не подав.

Оскільки об`єкти: дві тимчасові споруди розміром 3 х 3 м кожна (загальною площею 18 кв.м.) , двоповерхова тимчасова споруда розміром 6 х 6 м площею 36.кв.м., літня тераса площею 232 кв.м., продовжують залишатися на земельній ділянці, належній на праві постійного користування позивачу, незважаючи на розірвання з 25.06.2023 угоди №4ЦП від 22.06.2023, то це порушує права позивача як постійного користувача земельної ділянки щодо її використання за цільовим призначенням.

Частиною 1 ст. 92 Земельного кодексу України визначено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Підстави припинення права постійного землекористування передбачені статтею 141 Земельного кодексу, перелік яких є вичерпним.

Згідно з приписами ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування (тимчасового користування) на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації.

Обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки (п. 3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин").

У процесі судового розгляду відповідач не надав суду документів, які б свідчили про наявність правових підстав розміщення об`єктів на земельній ділянці, належній позивачу на праві постійного користування.

Отже, після розірвання угоди №4ЦП від 22.06.2023 відповідач використовує земельну ділянку без достатніх правових підстав.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Таким чином, особливістю подання позову в порядку ст. 391 ЦК України є те, що позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Встановлені відповідачем на декоративній галявині Світязького лісництва у кварталі 43 виділ 19 Шацького національного природного парку об`єкти, а саме: дві тимчасові споруди розміром 3 х 3 м кожна (загальною площею 18 кв.м.), двоповерхова тимчасова споруда розміром 6 х 6 м площею 36.кв.м., літня тераса площею 232 кв.м., розміщені на земельній ділянці, що перебуває у постійному користуванні позивача, порушує права позивача як постійного землекористувача, оскільки угоду №4ЦП від 22.06.2021 розірвано з 25.06.2023, а встановлені відповідачем об`єкти продовжують залишатися.

Отже, незважаючи на розірвання угоди №4ЦП від 22.06.2021, відповідач не звільнив земельної ділянки від встановлених на ній об`єктів, що свідчить про те, що відповідач використовує земельну ділянку, постійним користувачем якої є позивач, без відповідних правових підстав, визначених статтями 116, 125, 126 Земельного кодексу України.

Відтак, вимога позивача зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні Шацьким національним природним парком земельною ділянкою, кадастровий номер :04:001:0180, шляхом звільнення зазначеної земельної ділянки від об`єктів: дві тимчасові споруди розміром 3 х 3 м кожна (загальною площею 18 кв.м.), двоповерхова тимчасова споруда розміром 6 х 6 м площею 36.кв.м., літня тераса площею 232 кв.м., які встановлені на частині декоративної галявини у кварталі 43, виділ 19 Світязького лісництва Шацького національного природного парку шляхом демонтажу тимчасових об`єктів, споруд, МАФ та приведення ділянки у стан, придатний для використання за призначенням обгрунтована і підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідач у процесі судового розгляду не спростував фактів, на які посилається позивач на обгрунтування позову, належних та допустимих доказів про наявність інших обставин, ніж ті, на які посилається позивач, суду не надав, проти позову не заперечив.

У зв`язку із задоволенням позову витрати, пов`язані з оплатою судового збору у розмірі 5368 грн., на підставі ст. 129 ГПК України слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Суслова Андрія Валентиновича ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий Луцьким МВ УДМС України у Волинській обл. 10.11.2016) на користь Шацького національного природного парку ( 44021, вул. Жовтнева, 31, с. Світязь, Ковельський район, Волинська область, )

- 27300 грн. заборгованості,

- 5368 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

3. Зобов`язати фізичну особу-підприємця Суслова Андрія Валентиновича ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий Луцьким МВ УДМС України у Волинській обл. 10.11.2016) усунути перешкоди у користуванні Шацьким національним природним парком ( 44021, вул. Жовтнева, 31, с. Світязь, Ковельський район, Волинська область, ) земельною ділянкою, кадастровий номер :04:001:0180, шляхом звільнення зазначеної земельної ділянки від об`єктів: дві тимчасові споруди розміром 3 х 3 м кожна (загальною площею 18 кв.м.), двоповерхова тимчасова споруда розміром 6 х 6 м площею 36 кв.м., літня тераса площею 232 кв.м., які встановлені на частині декоративної галявини у кварталі 43, виділ 19 Світязького лісництва Шацького національного природного парку шляхом демонтажу цих об`єктів та приведення ділянки у стан, придатний для використання за призначенням.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду впродовж 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено і підписано 15.12.2023.

Суддя І. О. Якушева