ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

"21" грудня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/4666/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Літвінова С.В., розглянувши заяву Заступника керівника Одеської обласної прокуратури про забезпечення позову по справі №916/4666/23 за позовом: Заступника керівника Одеської обласної прокуратури (вул. Пушкінська, 3, Одеса, 65026) в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби (вул.Канатна,83, Одеса, Одеська область, 65012) до відповідачів: 1. Служба відновлення та розвитку інфраструктури в Одеській області (вул. М. Грушевського, 49, Одеса, 65031); 2. Товариство з обмеженою відповідальністю "РОСТДОРСТРОЙ" (вул.Генуезька,1-А, Одеса, Одеська область, 65009) про визнання договору та додаткової угоди недійсними

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Одеської обласної прокуратури звернувся до Господарського суду Одеської області в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби до Служби відновлення та розвитку інфраструктури в Одеській та до Товариства з обмеженою відповідальністю "РОСТДОРСТРОЙ" про визнання договору підряду від 25.05.2021 № 83К та додаткової угоди від 16.12.2022 № 4 до договору підряду від 25.05.2021 № 83К недійсними

Ухвалою суду від 31.10.2023 позовну заяву залишено без руху.

08.11.2023 від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 13.11.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

19.12.2023 за вх.№2-1881/23 до Господарського суду Одеської області від Заступника керівника Одеської обласної прокуратури надійшла заява про забезпечення позову де заявник просить суд забезпечити позов шляхом заборони Головному управлінню Державної казначейської служби України в Одеській області (вул. Садова, 1-А, м. Одеса, 65023) здійснювати будь-які розрахункові операції за рахунком (рахунками) Служби відновлення та розвитку інфраструктури в Одеській області, пов?язані з виконанням умов договору підряду від 25.05.2021° 83K та додаткової угоди від 16.12.20224 до Договору, укладеними між Службою відновлення тa розвитку інфраструктури в Одеській області тa ТОВ «Ростдорстрой»..

Крім того, заявник просить суд заборонити Службі відновлення та розвитку інфраструктури в Одеській області () вчиняти певні дії, а саме передавати відповідні документи до органів казначейської служби для подальшого здійснення платежів за договором підряду від 25.05.202183K та додатковою угодою від 16.12.20224 до Договору на користь ТОВ «Ростдорстрой» ().

Також, заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ТОВ «Ростдорстрой» () здійснювати виконання робіт за договором підряду від 25.05.202183K та додатковою угодою від 16.12.2022° 4 до Договору з капітального ремонту автомобільної дороги загального користування державного значення Т-16-07 Ізмаїл - Кілія - Вилкове на ділянці км 51+400 - км 75+750.

В обґрунтування забезпечення позову заявник вказав на те, що 02.02.2021 Службою автомобільних доріг в Одеській області (далі - Замовник) оголошено про проведення відкритих торгів з публікацією англійською мовою на суму 531 593 474, 00 гривень із закупівлі робіт: «Капітальний ремонт автомобільної дороги загального користування державного значення Т-16-07 Ізмаїл - Кілія - Вилкове на ділянці км 51+400 км 75+750» за ДК 021:2015: 45230000-8 - Будівництво трубопроводів, ліній зв?язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь (ідентифікаційний номер закупівлі UA-2021-02-02-012480-a).

За результатами вказаних відкритих торгів 25.05.2021 укладено договір підряду No 83К з ТОВ «РОСТДОРСТРОЙ» на суму 500 084 064, 00 грн., строком виконання до 31.12.2022 (п.5.1 Договору).

Згідно опублікованого в електронній системі річного плану закупівель за ідентифікатором UA-P-2021-02-02-014223-а, джерелом фінансування означених робіт є кошти Державного бюджету України.

Заявник вказує, що відкриті торги з публікацією англійською мовою із закупівлі робіт з капітального ремонту автомобільної дороги загального користування державного значення Т-16-07 Ізмаїл - Кілія - Вилкове на ділянці км 51+400 - км 75+750 за ідентифікатором UA-2021-02-02-012480-а, проведено Службою автомобільних доріг в Одеській області за відсутності бюджетного асигнування, що суперечить приписам ст.48 Бюджетного кодексу України та ст.207 Господарського кодексу України.

Крім того, заявник вказує, що а інформацією, наданою листами Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області від 16.05.2023 за вих. No 10-13-06/4300 та від 30.08.2023 за вих. N° 10-13-06/7723 Служба відновлення розвитку та інфраструктури в Одеській області () фінансування за рахунок коштів субвенцій з державного бюджету протягом 2021-2023 років не отримувала, бюджетні зобов?язання за договором підряду від 25.05.2021° 83K в органах Казначейства на даний час не зареєстровано. Проте, у даному випадку Замовник не позбавлений права зареєструвати бюджетні зобов?язання в органі державної казначейської служби у подальшому, у тому числі під час розгляду означеної справи у суді. Відтак, у разі подальшої повної або часткової сплати коштів за оспорюваним договором та додаткової угоди до нього під час розгляду позову обласної прокуратури в суді, у тому числі шляхом укладення Службою відновлення та розвитку інфраструктури в Одеській області нових договорів/додаткових угод, призведе до необхідності збільшувати позовні вимоги, зокрема, щодо застосування наслідків недійсного правочину, що в свою чергу призведе до затягування процесу розгляду справи або подання у подальшому нового позову.

Заявник зауважує, що з моменту укладення договору підряду від 25.05.2021° 83K та додаткової угоди від 16.12.2022° 4 до Договору і до теперішнього часу, перерахування коштів за договором та додатковою угодою не відбувалось. Між тим, вказаний договір та додаткова угода не розірвані.

Отже, заявник стверджує, що з урахуванням специфіки предмету закупівлі та правовідносин, що виникли між сторонами, процедура повернення коштів в майбутньому, сплачених за договором, без вжиття заходу забезпечення позову, буде неможлива та неефективна. За таких обставин, тільки вжиття заходів до забезпечення позову є реальною гарантією ефективного захисту порушених інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву Заступника керівника Одеської обласної прокуратури надійшла заява про забезпечення позову у справі № 916/4666/23, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).

Вжиття заходів забезпечення позову відповідно до статті 136 ГПК України є правом суду, а за наявності відповідних виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для забезпечення позову.

Згідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина четверта статті 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (наведену правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Суд зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань після пред`явлення позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Здійснивши оцінку доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням вимог розумності, обґрунтованості і адекватності, приходить до висновку, що вказана заява задоволенню не підлягає, оскільки не містить обґрунтованих мотивів з посиланням на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку, що невжиття заходів забезпечення позову, які позивач просить суд застосувати, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому припущення Заступника керівника Одеської обласної прокуратури, що Замовник може зареєструвати бюджетні зобов?язання в органі державної казначейської служби у подальшому, у тому числі під час розгляду означеної справи у суді, без наведення відповідного обґрунтування, підтвердженого належними доказами, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Крім того, суд звертає увагу на те, що сам заявник зазначає, що на данний час бюджетні зобов`язання за договором підряду від 25.05.2021 № 83К в органах казначейства не зареєстровані.

За таких обставин, оскільки, заявником не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин викладених у заяві про забезпечення позову, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Згідно з ст. 140 ГПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

За таких обставин, суд відмовляє Заступнику керівника Одеської обласної прокуратури у задоволенні заяви про забезпечення позову за вх.№ 2-1881/23 від 19.12.2023р. у справі № 916/4666/23.

Керуючись ст.ст.136-140, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити Заступнику керівника Одеської обласної прокуратури у задоволенні заяви про забезпечення позову за вх.№ 2-1881/23 від 19.12.2023р. у справі № 916/4666/23.

Ухвала набирає законної сили 21.12.2023р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повної ухвали.

Суддя С.В. Літвінов