cправа № 922/401/23
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранця О.М. - головуючий, Губенко Н.М., Кролевець О.А.,
за участю секретаря судового засідання - Москалика О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома"
про стягнення витрат на правничу допомогу
у справі №922/401/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Новаагро"
про зобов`язання вчинити певні дії
за участю представників:
від позивача: Турутя З.О.,
від відповідача: Кожушний К.С.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення товару за договором складського зберігання зерна №35/07-ГЕ/21 від 15.07.2021.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 30.05.2023, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 29.08.2023, позов задоволено; ухвалено вилучити у Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро» та передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Агрома» кукурудзу 3 кл. у кількості 68487 кг; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрома» 2 684, 00 грн судового збору.

Судові рішення мотивовані тим, що позовні вимоги обґрунтовані та відповідач повинен повернути позивачу товар.

Постановою Верховного Суду від 23.11.2023 касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Новаагро" з підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, закрито. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Новаагро" з підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Харківської області від 30.05.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.08.2023 у справі №922/401/23 залишено без змін.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрома» у відзиві на касаційну скаргу зазначало, що попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, які Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрома» очікує понести у зв`язку з розглядом даної справи, складають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50000 грн і просив стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 100 000 грн.

У відзиві, поданому позивачем в системі Електронний Суд 17.11.2023 останній зазначав, що очікує понести витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 100 000 грн.

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрома» подало до Верховного Суду два аналогічних клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу по справі №922/401/23, в яких просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро» понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 100 000 грн.

28.11.2023 до Верховного Суду надійшла заява про стягнення витрат на правничу допомогу, в якій Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрома» просить Суд ухвалити додаткове рішення у справі №922/401/23, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро» понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 100 000 грн.

Відповідачем подано до Верховного Суду клопотання про зменшення розміру заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, оскільки вважає, що заявлена сума витрат є завищеною та не відповідає обсягу роботи представника позивача в межах даної справи в суді касаційної інстанції.

На переконання відповідача, заявлена сума витрат не є співмірною обставинам справи, не є пропорційною часу, витраченому адвокатом на надання послуг, не відповідає складності справи та не є пропорційною предмету спору.

Також відповідач звертає увагу, що представник позивача просить суд стягнути з відповідача вартість послуг, які фактично не були надані на час підписання відповідного акту наданих послуг, зокрема, відповідно до акту представник позивача станом на 23.10.2023 нібито вже надав клієнту послуги щодо участі у судовому засіданні, проте на цю дату жодного засідання ще не відбулося. Відповідач просить зменшити розмір витрат до 3000 грн.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

За частиною першою статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).

Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим у частині п`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1)чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Такі висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

На підтвердження понесення судових витрат позивач надав Суду наступні докази:

- копію договору про надання правової допомоги №2509/23 від 25.09.2023,

- копію акта приймання-передачі наданих робіт від 23.10.2023,

- копію рахунку №23/10 від 23.10.2023.

Відповідно до договору про надання правової допомоги №2509/23 від 25.09.2023 (далі - Договір) Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрома» в особі директора Жукова Юрія Євгеновича (клієнт) та адвокат Турутя Захар Олегович (адвокат) уклали Договір, предметом якого визначено, що клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.

Згідно з пп. 2.1.1 п. 2.1 Договору адвокат на підставі звернення клієнта приймає на себе зобов`язання з надання наступної юридичної допомоги: представляє у встановленому порядку інтереси клієнта та виконує всі необхідні дії щодо представництва та захисту прав клієнта у справі №922/401/23 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Новаагро» на рішення Господарського суду Харківської області від 30.05.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.08.2023.

Умовами пункту 4.1 Договору сторони погодили, що вартість послуг адвоката (гонорар) за цим договором складає фіксований розмір - 100 000 грн. Гонорар підлягає сплаті адвокату в повному обсязі незалежно від часу, витраченого на виконання цього Договору (п. 4.3 Договору).

Згідно з підписаним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрома» та адвокатом Турутею Захаром Олеговичем актом приймання-передачі наданих робіт від 23.10.2023 до договору про надання правової допомоги №2509/23 від 25.09.2023, адвокат надав клієнтові послуги відповідно до Договору, а клієнт прийняв надані послуги:

- вивчення касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Новаагро» на рішення Господарського суду Харківської області від 30.05.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.08.2023 по справі №922/401/23;

- правовий аналіз судової практики в подібних спорах, визначення правової позиції у спорі в інтересах клієнта та стратегії представництва в суді;

- формування і подання відзиву на касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Новаагро» на рішення Господарського суду Харківської області від 30.05.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.08.2023 по справі №922/401/23;

- участь у судових засіданнях у Верховному Суді у складі Касаційного господарського суду по справі №922/401/23.

Верховний Суд приймає до уваги заперечення відповідача в частині того, що на момент підписання вказаного акта приймання-передачі наданих робіт від 23.10.2023 така послуга як участь у судових засіданнях у Верховному Суді не була надана адвокатом, проте Суд звертає увагу, що участь адвоката Туруті Захара Олеговича у судовому засіданні суду касаційної інстанції у справі №922/401/23 підтверджується протоколом судового засідання від 23.11.2023.

Крім того, в матеріалах справи наявний відзив на касаційну скаргу, підписаний адвокатом Турутею Захаром Олеговичем.

Між тим Верховний Суд дійшов висновку, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним зі складністю цієї справи та складністю виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), не є пропорційним до предмета спору, оскільки:

- позиція позивача по суті спору не змінювалася протягом розгляду даної справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій;

- інтереси позивача в судах усіх інстанцій представляв один і той самий адвокат - Турутя Захар Олегович, який був обізнаний з обставинами даної справи, наявними у справі матеріалами та позицією учасників справи щодо суті спору.

Верховний Суд вважає, що для адвоката позивача, який брав участь в якості представника позивача в усіх попередніх інстанціях та був обізнаний зі спірними правовідносинами та позицією учасників у справі, ця справа під час її розгляду на стадії касаційного розгляду за характером спору не була складною.

Також Верховний Суд зазначає про те, що розгляд касаційної скарги відповідача у цій справі був здійснений судом касаційної інстанції в одному судовому засіданні. Розгляд справи не відкладався, перерва в судовому засіданні не оголошувалася.

Враховуючи наведене Верховний Суд погоджується з доводами відповідача, що розмір заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з касаційним розглядом цієї справи, - 100 000,00 грн є неспівмірним зі складністю розгляду цієї справи в касаційному порядку та з обсягом наданих позивачу в суді касаційної інстанції його адвокатом послуг та виконаних робіт, є необґрунтовано завищеним та нерозумним, з огляду на що цей розмір підлягає зменшенню до 30 000 грн.

Враховуючи зазначене, оцінивши подані заявником докази на підтвердження понесених ним витрат та клопотання про їх зменшення, виходячи з критеріїв, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, та обставин справи, Верховний Суд дійшов висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" про відшкодування судових витрат у зв`язку із розглядом справи у суді касаційної інстанцій підлягає частковому задоволенню у розмірі 30 000 грн.

Керуючись статтями 126, 129, 244, 314, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Новаагро" (61002, м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 66, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрома" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 114, ) 30 000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з касаційним розглядом справи №922/401/23.

Видачу наказу доручити Господарському суду Харківської області.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий О. Баранець

Судді Н. Губенко

О. Кролевець