ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" грудня 2023 р. Справа № 924/1104/23

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Гладій С.В., при секретарі судового засідання Гусько О.В., розглянувши матеріали справи

за позовом публічного акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» м. Кременчук, Полтавської області

до товариства з обмеженою відповідальністю «Моріта`м. Хмельницький

про стягнення 36966380,49 грн.

Представники сторін:

від позивача: Демиденко В.А. за довіреністю №14/03-90 від 14.06.2023

від відповідача: Цапів І.М. адвокат згідно ордеру

В судовому засіданні згідно зі ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ВСТАНОВИВ:

17.10.2023 на адресу господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» м. Кременчук, Полтавської області до товариства з обмеженою відповідальністю «Моріта`м. Хмельницький про стягнення 36966380,49 грн. основного боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов Договору поставки нафтопродуктів № 379/2/2118 від 01.05.2021 в частині оплати поставленого товару.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2023р., вказану позовну заяву передано для розгляду судді Гладію С.В.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 20.10.2023р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 12 год. 00 хв. 20.11.2023р.

Відповідач на адресу суду надіслав відзив на позов в якому повідомив, що проти позову заперечує, вважає, що відповідно до п.4.2, початковою умовою визначення строку платежу мали б бути листи-вимоги, виставлені продавцем.

Відповідач зазначає, що листи-вимоги оплати поставленого товару позивачем не виставлялись, а отже оплату товару покупець мав право здійснювати з 60-денним відстроченням з дня підписання акту приймання-передачі нафтопродуктів, при умові отримання від постачальника рахунків із зазначенням вартості товару.

Звертає увагу на те, що в матеріалах справи наявні копії надісланих позивачем 25.04.2023р. для відповідача рахунків-фактур, які нібито сформовані на виконання умов п.4.2.

Відповідач вважає, що додані до матеріалів справи рахунки-фактури не є копіями рахунків-фактур, які могли бути сформовані та надіслані раніше, оскільки будь-яких рахунків-фактур, що мали відношення до договору №379/2/2118, відповідач раніше не отримував, а зі змісту прикладених до позовної заяви копій вбачається, що рахунки-фактури виготовлені безпосередньо перед їхнім надсиланням у 2023 році, адже у них зазначений змінений банківський рахунок, про який позивач повідомляє відповідача супроводжувальним листом до вищезазначених рахунків-фактур від 04.04.2023 р. №38/10-633, прикладеним до даних рахунків-фактур. Також зазначає, що дані рахунки-фактури сформовані на підставі номерів накладних/актів, які відповідач не підписував і зміст яких йому не відомий, зокрема: рахунок-фактура №90835052 від 31.10.2021, виписаний до накладної, акта №82033485; рахунок-фактура №90835054 від 31.10.2021, виписаний до накладної, акта №82033380; рахунок-фактура №90835057 від 31.10.2021, виписаний до накладної, акта №82033429; рахунок-фактура №90835062 від 31.10.2021, виписаний до накладної, акта №82033437; рахунок-фактура №90843039 від 30.11.2021, виписаний до накладної, акта №82051233; рахунок-фактура №90843041 від 30.11.2021, виписаний до накладної, акта №82051239; рахунок-фактура №90854704 від 31.12.2021, виписаний до накладної, акта №82069448; рахунок-фактура №90854710 від 31.12.2021, виписаний до накладної, акта №82069404; рахунок-фактура №90854717 від 31.12.2021, виписаний до накладної, акта №82069410; рахунок-фактура №90854720 від 31.12.2021, виписаний до накладної, акта №82069441.

Вказує на те, що у рахунках-фактурах накладні, акти відсутні також в числі документів, які позивач долучив до позовної заяви. Також в рахунках-фактурах відсутній підпис особи, яка їх сформувала, що вказує на істотний дефект даного документу.

Відповідач звертає увагу на те, що згідно з п. 4.2 умовою оплати товару є саме рахунок, а не рахунок-фактура. Вважає, що вказані документи не тотожні за своїм призначенням.

При цьому відповідач вважає, що рахунки-фактури до спірного договору не мають відношення, і не можуть вважатися документами, які є підставою для оплати за товар у розумінні п.4.2 договору №379/2/2118, а отже є належними доказами порушення права, за захистом якого позивач звернувся до суду.

Щодо права відповідача на відстрочення платежу зазначає, що п.4.2. Договору №379/2/2118 передбачає, за умови відсутності листів-вимог граничний строк оплати поставленого товару становить 60 днів з дня підписання актів приймання-передачі товару.

Звертає увагу на те, що зі змісту позовної заяви вбачається, що товар, за який позивач вимагає оплату, поставлявся частково у жовтні, а також у листопаді та грудні 2021 року.

Вважає, що 60-денний строк оплати за поставлений у грудні товар (акт від 31.12.21+60 днів) збіг лише 01.03.2022 р.

Крім того, зауважує, що умовами договору №379/2/2118 передбачено взаємовідносини сторін при настанні форс-мажорних обставин, зокрема відповідно до п. 6.6 жодна із сторін не буде нести відповідальність за повне або часткове невиконання зобов`язань за цим договором, якщо таке невиконання викликане обставинами форс-мажору, включаючи, але не обмежуючись такими: повінню, пожежею, землетрусом, війною або військовими діями або іншими, що не залежать від сторін обставинами, що виникли після укладення Договору і перешкоджають належному виконанню зобов`язань сторін. Якщо будь-яка з таких обставин безпосередньо спричинила невиконання зобов`язань в строки, встановлені цим Договором то ці строки пропорційно подовжуються на час дії відповідних обставин.

Звертає увагу на те, що внаслідок ведення країною-агресором безперервних бойових дій та обстрілів усієї території України виникли значні перебої з нормальним функціонуванням ринку пального, у тому числі і з роботою підприємства, що призвело до неможливості у строки передбачені п.4.2 договору виконати свої зобов`язання.

28 лютого 2022 року Торгово-промислова палата України на своєму сайті розмістила лист, яким визнала військову агресію Російської Федерації проти України форс-мажорними обставинами з 24.02.2022 р.

Відповідач зазначає, що початок військової агресії Російської Федерації проти України не міг бути передбачений ні позивачем, ні відповідачем при укладенні спірного договору, а в послідуючому відповідач не мав ніякої можливості вжити будь-яких заходів, щоб усунути настання негативного наслідку вказаних обставин.

Крім того, відповідач вважає, що лист, яким визнано військову агресію Російської Федерації проти України форс-мажорними обставинами з 24.02.2022 р. оприлюднено на сайті Торгово-промислової палати України, його зміст мав би стати відомий позивачеві з моменту такого оприлюднення, а отже не потребував, як то передбачено п. 6.3 договору №379/2/2118 додаткового повідомлення позивача відповідачем.

Отже, відповідач вважає, що відповідно до п. 6.3 договору №379/2/2118, доказом настання та/або припинення дії обставин форс-мажору є документ, виданий регіональною Торгово-промисловою палатою (її відділенням) або уповноваженим державним органом.

При цьому звертає увагу на те, що лист, яким визнано військову агресію Російської Федерації проти України форс-мажорними обставинами з 24.02.2022 р. є достатнім і необхідним доказом настання форс-мажору для відповідача, а його оприлюднення є доказом інформування позивача про настання вказаних обставин.

Відповідач вважає, що за відсутності належно оформлених рахунків, передбачених п.4.2 договору №379/2/2118, у відповідача відсутні підстави для проведення оплати за поставлений у жовтні-грудні 2021 року товар. Крім того, у період дії воєнного стану, з урахуванням п. 6.4 договору №379/2/2118, оплата за поставлений в грудні 2021 року товар, в сумі 27 028 004,95 грн., не настає також і з тієї причини, що закінчення 60-денного строку за вказаний товар припадає на 01.03.2022 року, тобто на період дії форс-мажорних обставин. А тому на підставі наведеного просить в позові відмовити.

08.11.2023р. позивачем на адресу суду подано відповідь на відзив.

Щодо тверджень відповідача стосовно відсутності підстав для оплати позивач вказує, що пунктом 4.2 Договору поставки нафтопродуктів №369/2/2118 від 01.05.2021 передбачено, що оплата товару може бути здійснена покупцем як на умовах попередньої оплати, так і після поставки товару. В останньому випадку оплата повинна бути здійснена Покупцем у строк, вказаний у листі-вимозі Постачальника про оплату, а у випадку відсутності такої вимоги не пізніше 60 (шістдесяти) календарних днів від дати поставки товару згідно з актом приймання-передачі нафтопродуктів. Оплата Товару може здійснюватись частинами. Підставою для перерахування оплати за Товар є рахунок Постачальника. В рахунку Постачальник вказує вартість Товару, виходячи з ціни Товару, зазначеної у відповідному Додатку до даного Договору.

Зазначає, що у відповідності до пункту 3.2 договору поставка товару здійснюється партіями на підставі актів приймання-передачі нафтопродуктів, підписаних сторонами. Зобов`язання Постачальника по поставці товару вважаються виконаними, право власності на товар та ризики по його втраті (псуванню) переходять від Постачальника до Покупця з моменту підписання акту приймання передачі нафтопродуктів».

При цьому зазначає, що додані до позовної заяви акти приймання-передачі нафтопродуктів були підписані відповідачем без жодних зауважень чи заперечень, в тому числі щодо неотримання рахунків.

Звертає увагу на те, що відповідно до статей 253-254 ЦК України, встановлений Договором строк оплати не пізніше 60 (шістдесяти) календарних днів від дати поставки товару згідно з актом приймання-передачі нафтопродуктів становить: акт №1/10 від 31.10.2021, строк оплати не пізніше 30.12.2021; акт №1/11 від 30.11.2021, строк оплати не пізніше 31.01.2022; акт №1/12 від 31.12.2021, строк оплати не пізніше 01.03.2022.

При цьому, звертає також увагу на те, що строк дії Договору по 31.12.2021, а в частині розрахунків до повного їх здійснення, тому твердження відповідача про те, що строк оплати по Договору нібито не настав не відповідають дійсності.

Крім того зазначає, що до позовної заяви подано копії рахунків-фактур, які було направлено та вручено відповідачеві згідно опису вкладення до конверта, накладної АТ «Укрпошта» та трекінгу відправлення №385.

Крім того, звертає увагу на те, що відповідач здійснював платежі на рахунок ПАТ «Укртатнафта» в АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», який не був прописаний в Договорі, а саме згідно наступних документів: платіжних інструкцій №455 від 27.09.2021; №3261 від 24.05.2022; №3284 від 25.05.2022; №3319 від 03.06.2022; №4624 від 03.10.2022; №4743 від 11.10.2022; №4845 від 19.10.2022.

Крім того зазначає, що відповідач отримував рахунки до 2023 року, а тому спростовує його твердження про нібито відсутність рахунків.

Щодо тверджень відповідача про відсутність накладних, актів позивач зазначає, що в долучених до позовної заяви рахунках-фактурах зазначено, що вони складені до накладних, актів, а саме: рахунок-фактура №90835052 від 31.10.2021 до накладної, акта №82033485; рахунок-фактура №90835054 від 31.10.2021 до накладної, акта №82033380; рахунок-фактура №90835057 від 31.10.2021 до накладної, акта №82033429; рахунок-фактура №90835062 від 31.10.2021 до накладної, акта №82033437; рахунок-фактура №90843039 від 30.11.2021 до накладної, акта №82051233; рахунок-фактура №90843041 від 30.11.2021 до накладної, акта №82051239; рахунок-фактура №90854704 від 31.12.2021 до накладної, акта №82069448; рахунок-фактура №90854710 від 31.12.2021 до накладної, акта №82069404; рахунок-фактура №90854717 від 31.12.2021 до накладної, акта №82069410; рахунок-фактура №90854720 від 31.12.2021 до накладної, акта №82069441.

Позивач посилається на приписи частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV, з якого узгоджується пункт 2.3 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, передбачено, що зокрема первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Позивач зазначає, що починаючи з 2003 року при веденні бухгалтерського обліку, для відображення господарських операцій, формування фінансової та податкової звітності ПАТ «Укртатнафта» використовує корпоративну програму управління та планування R/3, виробником якої є німецька компанія SAP AG. Корпоративна система управління R/3 була впроваджена на підприємстві наказами ПАТ «Укртатнафта» від 16.04.2003 №184 «Про реалізацію проекту з впровадження корпоративної інформаційної системи управління підприємством mySAP.com (R/3)», від 01.03.2004 №134 «Про організацію бухгалтерського обліку та облікову політику» та від 20.04.2004 №273 «Про початок промислової експлуатації корпоративної інформаційної системи управління підприємством mySAP.com (R/3)». Кожна операція в системі управління підприємством R/3, включаючи формування рахунків-фактур, відображається під своїм окремим порядковим номером. Тобто, зазначений в рахунку-фактурі номер «до накладної, акта» є лише додатковим реквізитом, сформованим в автоматичному режимі в системі R/3, що обумовлено специфікою організації бухгалтерського обліку на ПАТ «Укртатнафта», і ніяк не впливає на зміст та обсяг як самого документу, так і господарської операції в цілому.

Позивач зазначає, що рахунки-фактури були складені до актів приймання-передачі нафтопродуктів, долучених до позовної заяви, в той час як твердження відповідача про відсутність в матеріалах справи якихось накладних, актів нічим не обґрунтовані та не відповідають фактичним обставинам.

Щодо обов`язку оплатити товар на підставі договору, а не рахунку зазначає, що відсутність рахунку на оплату не звільняє покупця від обов`язку оплатити товар.

Позивач зазначає, що специфікації на поставку товару та акти приймання-передачі нафтопродуктів до договору були підписані відповідачем.

Крім того, позивач звертає увагу на те, що в розділі 9 «Адреси та реквізити сторін» договору поставки нафтопродуктів 379/2/2118 від 01.05.2021 прописано одразу три банківських рахунки ПАТ «Укртатнафта» за якими відповідач міг оплатити поставлені нафтопродукти.

Зазначає також, що додатково, номер рахунку для оплати вказано в Претензії №14/05-108 від 23.01.2023.

Звертає увагу на те, що часткова оплата поставлених нафтопродуктів не заперечується відповідачем та є підтвердженням наявності в нього рахунків.

Щодо тверджень відповідача стосовно наявності обставин форс-мажору позивач зазначає, що на думку відповідача, доказом настання обставин форс-мажору (непереборної сили) є лист №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, виданий Торгово-промисловою палатою України.

В той же час, в постанові Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.09.2023 у справі №918/201/23 зазначено «Водночас форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються виключно сертифікатом, а на сайті ТПП України 28.02.2022 розміщено загальний офіційний лист».

Верховний Суд України в постанові від 25.01.2022 по справі №904/3886/21 зазначив, що «Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність».

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України й у Постанові від 16.07.2019 у справі №917/1053/18, зазначивши, що «саме лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання відповідних доказів в підтвердження своїх доводів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду, оскільки саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку».

Позивач зазначає, що лист ТПП України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 не відповідає вимогам до оформлення сертифікатів про засвідчення форс-мажорних обставин згідно Регламенту (нова редакція) засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого Рішенням президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 за №44(5) (далі Регламент). Зокрема, в порушення пунктів 6.11.6 та 6.11.7 Регламенту вищезазначений лист не підписано першим віце-президентом ТПП або віце-президентом ТПП, а також відсутня печатка ТПП на підписах вказаних осіб.

Відповідно до пункту 3.3 Регламенту «Сертифікат (у певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі Сертифікат) документ, за затвердженими Президією ТПП України відповідними формами, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом».

Згідно пункту 6.2 Регламенту «Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин».

Позивач вважає, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються виключно сертифікатом ТПП про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а не шляхом розміщення на веб-сайті ТПП загального офіційного Листа №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022.

Крім того, згідно пункту 4.2 Регламенту та у відповідності з пунктом 6.3 розділу 6 Договору, засвідчення обставин форс-мажору має здійснюватися регіональною ТПП України.

Позивач вважає, що відповідачем не надано доказів засвідчення обставин форс-мажорну (обставин непереборної сили) регіональною торгово-промисловою палатою в межах Договору поставки нафтопродуктів №379/2/2118 від 01.05.2021, укладеного між ПАТ «Укртатнафта» та ТОВ «МОРІТА».

Зазначає, що посилання відповідача на пункт 6.4 Договору також є неправомірним, оскільки згідно пункту 6.2 Договору «виникнення обставин форс-мажору не є підставою для відмови Покупця оплатити фактично поставлений Постачальником товар». При цьому, факт поставки товару підтверджується підписаними актами приймання-передачі нафтопродуктів та не заперечується відповідачем.

Позивач звертає увагу на те, що пунктом 6.4 Договору передбачено, що положення розділу форс-мажору не застосовуються, якщо обставини форс-мажору наступили протягом строку прострочення виконання зобов`язань Стороною, яка на них посилається.

При цьому вважає, що відповідач не може посилатись на обставини форс-мажору які виникли в 2022 році, у період прострочення ТОВ «МОРІТА». На підставі наведеного просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач 17.11.2023р. на адресу суду подав додаткові пояснення. Щодо настання строків оплати зазначає, що у відповіді на відзив позивач, вірно зазначаючи збіг строків, відведених для оплати, що відповідає визначеним сторонами в п. 4.2 договору №379/2/2118 умовам, зокрема: Акт №1/10 від 31.10.2021, строк оплати не пізніше 30.12.2021; Акт №1/11 від 30.11.2021, строк оплати не пізніше 31.01.2022; Акт №1/12 від 31.12.2021, строк оплати не пізніше 01.03.2022. При цьому, позивач вказує на строк дії договору 31.12.2021 р., тим самим підкреслює присічну дату проведення усіх розрахунків по договору.

Відповідач вважає, що присічний строк 31.12.2021р стосується виключно поставки наступних партій товару, а друга частина п. 7.1 спрямована на врегулювання розрахунків за поставлений позивачем по товар з урахуванням положень п. 4.2 договору.

Зауважує, що оплата поставки товару у листопаді-грудні 2021р. будуть мати нерівні умови оплати за більш ранні періоди поставки, що суперечать умовам договору.

Звертає увагу на те, що підписання акту приймання-передачі товару, поставленого в грудні відбулося 31.12.2021 р., враховуючи позицію позивача до оплати товару за грудень умови п.4.2 не застосовуються щодо права покупця на відстрочення платежу, а це суперечить суті договору. Подібна ситуація й по відстроченню оплати товару за листопад.

Як зазначає відповідач, що позивач вважає, що форс-мажорні обставини настали до збігу строку оплати грудневої партії товару, а відтак застосування умов п. 6.4 договору є правомірним.

Щодо оплати поставленого товару на умовах відстрочення вказує на те, що ст.6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідач вважає, що рахунок не є відкладальною умовою здійснення оплати за поставлений товар, однак якщо сторони домовились про умови відмінні від звичайних і узгодили у договорі спеціальну норму, згідно з якою підставою для оплати за поставлений товар є виставлений позивачем (постачальником) рахунок на оплату, то у даних взаємовідносинах ця умова є превалюючою.

Щодо здійснення відповідачем платежів на рахунки, відмінні від вказаних у Договорі зазначає, що умовами договору №379/2/2118 (п. 4.2) сторони визначили, що оплата товару може бути здійснена покупцем як на умовах попередньої оплати (тобто з власної ініціативи покупця), так і після поставки товару (обов`язкової умови розрахунку за товар).

Звертає увагу на те, що в межах дії п. 4.2 відповідачем дійсно були проведені ряд платежів за поставлений товар, однак усі вони здійснювались за умови відсутності виставлених рахунків, а отже з власної ініціативи відповідача. Зазначені у них реквізити не можуть бути достатнім доказом отримання рахунків на оплату, оскільки отримання інформації про рахунки могло відбутися в усному порядку.

Вважає, що платежі здійсненні відповідачем за період та після закінчення дії договору не є підтвердженням отриманих останнім рахунків.

Відповідач зазначає про неналежність наданих копій рахунків-фактур , як документів, які згідно з умовами в.4.2 договору №379/2/2118 є підставою для оплати за поставлений товар.

20.11.2023р. ухвалою суду в підготовчому засіданні закрито підготовче провадження та призначено справу №924/1004/23 до судового розгляду по суті на 05.12.2023р.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав на наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечує та просить в позові відмовити.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

01.05.2021 між публічним акціонерним товариством «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» (Постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Моріта» (Покупець) було укладено договір поставки нафтопродуктів №379/2/2118, за умовами п. 1.1. договору постачальник зобов`язується поставити покупцю нафтопродукти (товар), а покупець зобов`язується їх прийняти і оплатити в асортименті, кількості, та за ціною, узгодженими сторонами в додатках (специфікаціях) до даного договору (пункт 1.1 договору).

Одиниця виміру товару тонна (пункт 1.2 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору базис поставки - EXW (резервуари, що використовуються ПАТ «Укртатнафта» на підставі цивільно-правових договорів, у т.ч. резервуари нафтобаз ТОВ «НАФТАСІТІ» на підставі права власності або ті, що використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів), згідно з «Інкотермс 2010. Правила ICC з використання термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі».

Поставка товару здійснюється партіями на підставі актів приймання-передачі нафтопродуктів, підписаних сторонами. Зобов`язання постачальника по поставці Товару вважаються виконаними, право власності на товар та ризики по його втраті (псуванню) переходять від постачальника до покупця з моменту підписання акту приймання-передачі нафтопродуктів (пункт 3.2 договору).

Згідно п. 3.3 договору строк поставки товару: травень 2021р. грудень 2021р.

Ціна товару за одну метричну тонну вказується сторонами у відповідних додатках (специфікаціях) до даного договору (пункт 4.1 договору).

Відповідно до п. 4.2 договору, оплата товару може бути здійснена покупцем як на умовах попередньої оплати, так і після поставки товару. В останньому випадку оплата повинна бути здійснена покупцем у строк, вказаний у листі-вимозі постачальника про оплату, а у випадку відсутності такої вимоги - не пізніше 60 календарних днів від дати поставки товару згідно з актом приймання-передачі нафтопродуктів. Оплата товару може здійснюватись частинами. Підставою для перерахування оплати за товар є рахунок постачальника. В рахунку постачальник вказує вартість товару, виходячи з ціни товару, зазначеної у відповідному додатку до даного договору. Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, який вказаний в рахунку. Оплата товару, що постачається, здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника із зазначенням в платіжному документі номера і дати цього договору, номера і дати виписки рахунку на оплату, найменування покупця, його коду ЄДРПОУ та найменування товару, що підлягає оплаті (пункт 4.2 договору).

Відповідно до п. 6.1 договору жодна із Сторін не буде нести відповідальність за повне або часткове невиконання зобов`язань за цим Договором, якщо таке невиконання викликане обставинами форс-мажору, включаючи, але не обмежуючись такими: повінню, пожежею, землетрусом, війною або військовими діями або іншими, що не залежать від Сторін обставинами, що виникли після укладення Договору і перешкоджають належному виконанню зобов`язань Сторін. Якщо будь-яка з таких обставин безпосередньо спричинила невиконання зобов`язань в строки, встановлені цим Договором то ці строки пропорційно подовжуються на час дії відповідних обставин.

Пунктом 6.2 договору передбачено, що якщо ці обставини триватимуть більше одного місяця, то кожна зі Сторін буде мати право відмовитися від подальшого виконання зобов`язання за Договором та / або розірвати Договір в односторонньому порядку, і, в цьому випадку, жодна зі Сторін не матиме право на відшкодування іншою Стороною можливих збитків. Однак, виникнення зазначених обставин не є підставою для відмови Покупця оплатити фактично поставлений Постачальником Товар.

Сторона, яка не виконала зобов`язання за цим Договором, повинна негайно сповістити іншу Сторону. Доказом настання та/або припинення дії обставин форс-мажору є документ, виданий регіональною Торгово-промисловою палатою (її відділенням) або уповноваженим державним органом. (п. 6.3 договору).

Згідно п. 6.4 договору положення цього розділу не застосовуються, якщо обставини форс-мажору наступили протягом строку прострочення виконання зобов`язань Стороною, яка на них посилається.

Строк дії договору з моменту підписання сторонами до 31.12.2021, а в частині розрахунків до повного їх здійснення (пункт 7.1 договору).

Договір підписаний уповноваженими представниками постачальника та покупця та скріплений відповідними печатками сторін за договором.

01.05.2021 між сторонами за договором було укладено додаток №1/05 до договору специфікацію на поставку товару, згідно з якою сторони за договором дійшли згоди про поставку бензину автомобільного А-92 Євро 5-Е0*ДСТУ 7687:2015 в кількості 263,973 тонн, за ціною за 1 тонну 28.587,00 грн. з ПДВ; бензину автомобільного А-95 Євро 5-Е0 ДСТУ 7687:2015 в кількості 49,122 тонн, за ціною за 1 тонну 30.003,00 грн. з ПДВ; бензину автомобільного А-95 Євро 5-Е0*ДСТУ 7687:2015 в кількості 20,371 тонни, за ціною за 1 тонну 30.003,00 грн. з ПДВ, всього на загальну суму 9631194,64 грн.

01.06.2021 між сторонами за договором було укладено додаток №1/06 до договору специфікацію на поставку товару, згідно з якою сторони за договором дійшли згоди про поставку бензину автомобільного А-92 Євро 5-Е0*ДСТУ 7687:2015 в кількості 178,242 тонн, за ціною за 1 тонну 29.610,00 грн. з ПДВ; бензину автомобільного А-95 Євро 5-Е0 ДСТУ 7687:2015 в кількості 214,149 тонн, за ціною за 1 тонну 30.951,00 грн. з ПДВ, всього на загальну суму 11905871,32 грн.

01.07.2021 між сторонами за договором було укладено додаток №1/07 до договору специфікацію на поставку товару, згідно з якою сторони за договором дійшли згоди про поставку бензину автомобільного А-92 Євро 5-Е0*ДСТУ 7687:2015 в кількості 218,943 тонн, за ціною за 1 тонну 30.600,00 грн. з ПДВ; бензину автомобільного А-95 Євро 5-Е0 ДСТУ 7687:2015 в кількості 123,440 тонн, за ціною за 1 тонну 31.620,00 грн. з ПДВ; бензину автомобільного А-95 Євро 5-Е0*ДСТУ 7687:2015 в кількості 33,982 тонн, за ціною за 1 тонну 31.620,00 грн. з ПДВ, всього на загальну суму 11677339,44 грн.

01.08.2021 між сторонами за договором було укладено додаток №1/08 до договору специфікацію на поставку товару, згідно з якою сторони за договором дійшли згоди про поставку палива дизельного Energy-ДП-Л Євро 5-В0 ДСТУ 7688:2015 в кількості 233,417 тонн, за ціною 25284,00 грн. з ПДВ, бензину автомобільного А-92 Євро 5-Е0*ДСТУ 7687:2015 в кількості 534,759 тонн, за ціною за 1 тонну 31.101,00 грн. з ПДВ; бензину автомобільного А-95 Євро 5-Е0 ДСТУ 7687:2015 в кількості 66,310 тонн, за ціною за 1 тонну 32.505,00 грн. з ПДВ; бензину автомобільного А-95 Євро 5-Е0*ДСТУ 7687:2015 в кількості 110,772 тонн, за ціною за 1 тонну 32.505,00 грн. з ПДВ, всього на загальну суму 28289305,51 грн.

01.09.2021 між сторонами за договором було укладено додаток №1/09 до договору специфікацію на поставку товару, згідно з якою сторони за договором дійшли згоди про поставку палива дизельного Energy-ДП-Л Євро 5-В0 ДСТУ 7688:2015 в кількості 287,189 тонн, за ціною 26265,00 грн. з ПДВ, бензину автомобільного А-92 Євро 5-Е0*ДСТУ 7687:2015 в кількості 150,488 тонн, за ціною за 1 тонну 31.311,00 грн. з ПДВ; бензину автомобільного А-95 Євро 5-Е0 ДСТУ 7687:2015 в кількості 160,189 тонн, за ціною за 1 тонну 32.013,00 грн. з ПДВ; бензину автомобільного А-95 Євро 5-Е0*ДСТУ 7687:2015 в кількості 52,797 тонн, за ціною за 1 тонну 32.013,00 грн. з ПДВ, всього на загальну суму 19073269,68 грн.

01.10.2021 між сторонами за договором було укладено додаток №1/10 до договору специфікацію на поставку товару, згідно з якою сторони за договором дійшли згоди про поставку палива дизельного Energy-ДП-Л Євро 5-В0 ДСТУ 7688:2015 в кількості 347,936 тонн, за ціною 27705,00 грн. з ПДВ, бензину автомобільного А-92 Євро 5-Е0*ДСТУ 7687:2015 в кількості 148,909 тонн, за ціною за 1 тонну 31.500,00 грн. з ПДВ; бензину автомобільного А-95 Євро 5-Е0* ДСТУ 7687:2015 в кількості 31,608 тонн, за ціною за 1 тонну 32.004,00 грн. з ПДВ; бензину автомобільного А-95 Євро 5-Е0 ДСТУ 7687:2015 в кількості 2,665 тонн, за ціною за 1 тонну 32.004,00 грн. з ПДВ, всього на загальну суму 15427073,49 грн.

01.11.2021 між сторонами за договором було укладено додаток №1/11 до договору специфікацію на поставку товару, згідно з якою сторони за договором дійшли згоди про поставку бензину автомобільного А-92 Євро 5-Е0*ДСТУ 7687:2015 в кількості 150,533 тонн, за ціною за 1 тонну 31.608,00 грн. з ПДВ; бензину автомобільного А-95 Євро 5-Е0* ДСТУ 7687:2015 в кількості 34,910 тонн, за ціною за 1 тонну 31.301,00 грн. з ПДВ, всього на загальну суму 5850765,10 грн.

01.12.2021 між сторонами за договором було укладено додаток №1/12 до договору специфікацію на поставку товару, згідно з якою сторони за договором дійшли згоди про поставку палива дизельного Energy-ДП-Л Євро 5-В0 ДСТУ 7688:2015 в кількості 147,919 тонн, за ціною 27300,00 грн. з ПДВ, бензину автомобільного А-92 Євро 5-Е0*ДСТУ 7687:2015 в кількості 374,555 тонн, за ціною за 1 тонну 31.704,00 грн. з ПДВ; бензину автомобільного А-95 Євро 5-Е0* ДСТУ 7687:2015 в кількості 53,560 тонн, за ціною за 1 тонну 31.866,00 грн. з ПДВ; бензину автомобільного А-95 Євро 5-Е0 ДСТУ 7687:2015 в кількості 295,242 тонн, за ціною за 1 тонну 31.866,00 грн. з ПДВ, всього на загальну суму 27028004,95 грн.

31.05.2021 між постачальником та покупцем було підписано та скріплено печатками акт №1/05 приймання-передачі нафтопродуктів до договору поставки нафтопродуктів №379/2/2118 від 01.05.2021, відповідно до якого постачальник передав, а покупець прийняв на умовах EXW (резервуари, що використовуються ПАТ «Укртатнафта» на підставі цивільно-правових договорів, у т.ч. резервуари нафтобаз ТОВ «НАФТАСІТІ» та інших нафтобаз, що належать ТОВ «НАФТАСІТІ» на підставі права власності або ті, що використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів) протягом травня 2021 року нафтопродукти, а саме бензин автомобільний А-95-Євро5-Е0 код УКТ ЗЕД * у кількості 20,371 тон загальною вартістю 611191,12 грн.

31.05.2021 між постачальником та покупцем було підписано та скріплено печатками акт №2/05 приймання-передачі нафтопродуктів до договору поставки нафтопродуктів №379/2/2118 від 01.05.2021, відповідно до якого постачальник передав, а покупець прийняв на умовах EXW (резервуари, що використовуються ПАТ «Укртатнафта» на підставі цивільно-правових договорів, у т.ч. резервуари нафтобаз ТОВ «НАФТАСІТІ» та інших нафтобаз, що належать ТОВ «НАФТАСІТІ» на підставі права власності або ті, що використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів) протягом травня 2021 року нафтопродукти, а саме бензин автомобільний А-92-Євро5-Е0 код УКТ ЗЕД * у кількості 263,973 тон та бензин автомобільний А-95-Євро5-Е0 код УКТ ЗЕД * у кількості 49,122 тон, загальною вартістю 9020003,52 грн.

30.06.2021 між постачальником та покупцем було підписано та скріплено печатками акт №1/06 приймання-передачі нафтопродуктів до договору поставки нафтопродуктів №379/2/2118 від 01.05.2021, відповідно до якого постачальник передав, а покупець прийняв на умовах EXW (резервуари, що використовуються ПАТ «Укртатнафта» на підставі цивільно-правових договорів, у т.ч. резервуари нафтобаз ТОВ «НАФТАСІТІ» та інших нафтобаз, що належать ТОВ «НАФТАСІТІ» на підставі права власності або ті, що використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів) протягом червня 2021 року нафтопродукти, а саме бензин автомобільний А-92-Євро5-Е0 код УКТ ЗЕД * у кількості 178,242 тон та бензин автомобільний А-95-Євро5-Е0 код УКТ ЗЕД у кількості 214,149 тон, загальною вартістю 11905871,32 грн.

31.07.2021 між постачальником та покупцем було підписано та скріплено печатками акт №1/07 приймання-передачі нафтопродуктів до договору поставки нафтопродуктів №379/2/2118 від 01.05.2021, відповідно до якого постачальник передав, а покупець прийняв на умовах EXW (резервуари, що використовуються ПАТ «Укртатнафта» на підставі цивільно-правових договорів, у т.ч. резервуари нафтобаз ТОВ «НАФТАСІТІ» та інших нафтобаз, що належать ТОВ «НАФТАСІТІ» на підставі права власності або ті, що використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів) протягом липня 2021 року нафтопродукти, а саме бензин автомобільний А-92-Євро5-Е0 код УКТ ЗЕД * у кількості 218,943 тон, бензин автомобільний А-95-Євро5-Е0 код УКТ ЗЕД у кількості 123,440 тон та бензин автомобільний А-95-Євро5-Е0 код УКТ ЗЕД * у кількості 33,982 тон , загальною вартістю 11677339,44 грн.

31.08.2021 між постачальником та покупцем було підписано та скріплено печатками акт №1/08 приймання-передачі нафтопродуктів до договору поставки нафтопродуктів №379/2/2118 від 01.05.2021, відповідно до якого постачальник передав, а покупець прийняв на умовах EXW (резервуари, що використовуються ПАТ «Укртатнафта» на підставі цивільно-правових договорів, у т.ч. резервуари нафтобаз ТОВ «НАФТАСІТІ» та інших нафтобаз, що належать ТОВ «НАФТАСІТІ» на підставі права власності або ті, що використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів) протягом серпня 2021 року нафтопродукти, а саме паливо дизельне Energy ДП-Л-Євро5-В0 код УКТ ЗУД в кількості 233,417 тон, бензин автомобільний А-92-Євро5-Е0 код УКТ ЗЕД * у кількості 534,759 тон, бензин автомобільний А-95-Євро5-Е0 код УКТ ЗЕД у кількості 66,310 тон та бензин автомобільний А-95-Євро5-Е0 код УКТ ЗЕД * у кількості 110,772 тон , загальною вартістю 28289305,51 грн.

30.09.2021 між постачальником та покупцем було підписано та скріплено печатками акт №1/09 приймання-передачі нафтопродуктів до договору поставки нафтопродуктів №379/2/2118 від 01.05.2021, відповідно до якого постачальник передав, а покупець прийняв на умовах EXW (резервуари, що використовуються ПАТ «Укртатнафта» на підставі цивільно-правових договорів, у т.ч. резервуари нафтобаз ТОВ «НАФТАСІТІ» та інших нафтобаз, що належать ТОВ «НАФТАСІТІ» на підставі права власності або ті, що використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів) протягом вересня 2021 року нафтопродукти, а саме паливо дизельне Energy ДП-Л-Євро5-В0 код УКТ ЗУД в кількості 287,189 тон, бензин автомобільний А-92-Євро5-Е0 код УКТ ЗЕД * у кількості 150,488 тон, бензин автомобільний А-95-Євро5-Е0 код УКТ ЗЕД у кількості 160,189 тон та бензин автомобільний А-95-Євро5-Е0 код УКТ ЗЕД * у кількості 52,797 тон , загальною вартістю 19073269,68 грн.

31.10.2021 між постачальником та покупцем було підписано та скріплено печатками акт №1/10 приймання-передачі нафтопродуктів до договору поставки нафтопродуктів №379/2/2118 від 01.05.2021, відповідно до якого постачальник передав, а покупець прийняв на умовах EXW (резервуари, що використовуються ПАТ «Укртатнафта» на підставі цивільно-правових договорів, у т.ч. резервуари нафтобаз ТОВ «НАФТАСІТІ» та інших нафтобаз, що належать ТОВ «НАФТАСІТІ» на підставі права власності або ті, що використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів) протягом жовтня 2021 року нафтопродукти, а саме паливо дизельне Energy ДП-Л-Євро5-В0 код УКТ ЗУД в кількості 347,936 тон, бензин автомобільний А-92-Євро5-Е0 код УКТ ЗЕД * у кількості 148,909 тон, бензин автомобільний А-95-Євро5-Е0 код УКТ ЗЕД у кількості 2,665 тон та бензин автомобільний А-95-Євро5-Е0 код УКТ ЗЕД * у кількості 31,608 тон , загальною вартістю 15427073,49 грн.

30.11.2021 між постачальником та покупцем було підписано та скріплено печатками акт №1/11 приймання-передачі нафтопродуктів до договору поставки нафтопродуктів №379/2/2118 від 01.05.2021, відповідно до якого постачальник передав, а покупець прийняв на умовах EXW (резервуари, що використовуються ПАТ «Укртатнафта» на підставі цивільно-правових договорів, у т.ч. резервуари нафтобаз ТОВ «НАФТАСІТІ» та інших нафтобаз, що належать ТОВ «НАФТАСІТІ» на підставі права власності або ті, що використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів) протягом листопада 2021 року нафтопродукти, а саме бензин автомобільний А-92-Євро5-Е0 код УКТ ЗЕД * у кількості 150,533 тон, бензин автомобільний А-95-Євро5-Е0 код УКТ ЗЕД * у кількості 34,910 тон, загальною вартістю 5850765,10 грн.

31.12.2021 між постачальником та покупцем було підписано та скріплено печатками акт №1/12 приймання-передачі нафтопродуктів до договору поставки нафтопродуктів №379/2/2118 від 01.05.2021, відповідно до якого постачальник передав, а покупець прийняв на умовах EXW (резервуари, що використовуються ПАТ «Укртатнафта» на підставі цивільно-правових договорів, у т.ч. резервуари нафтобаз ТОВ «НАФТАСІТІ» та інших нафтобаз, що належать ТОВ «НАФТАСІТІ» на підставі права власності або ті, що використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів) протягом грудня 2021 року нафтопродукти, а саме паливо дизельне Energy ДП-Л-Євро5-В0 код УКТ ЗУД в кількості 147,919 тон, бензин автомобільний А-92-Євро5-Е0 код УКТ ЗЕД * у кількості 374,555 тон, бензин автомобільний А-95-Євро5-Е0 код УКТ ЗЕД у кількості 295,242 тон та бензин автомобільний А-95-Євро5-Е0 код УКТ ЗЕД * у кількості 53,560 тон , загальною вартістю 27028004,95 грн.

Позивачем були виставлені відповідачу рахунки-фактури на оплату №90835052 від 31.10.2021 на суму 9639566,90 грн., №90835054 від 31.10.2021 на суму 4690633,50 грн., №90835057 від 31.10.2021 на суму 85290,66 грн., №90835062 від 31.10.2021 на суму 1011582,43 грн. №90843039 від 30.11.2021 на суму 4758047,06 грн., №90843041 від 30.11.2021 на суму 1 092718,04 грн., №90854704 від 31.12.2021 на суму 4038188,70 грн., №90854710 від 31.12.2021 на суму 11874891,72 грн., №90854717 від 31.12.2021 на суму 9408181,57 грн., №90854720 від 31.12.2021 на суму 1706742,96 грн..

На виконання умов договору позивачем виконано, а відповідачем прийнято товару на загальну суму 128882824,13 грн.

Відповідач взяті на себе зобов`язання виконав частково на суму 91916443,64 грн., що підтверджується платіжними інструкціями: №354 від 13.08.2021р. на суму 2050000,00 грн., №355 від 16.08.2021р. на суму 4000000,00 грн., №455 від 27.09.2021р. на суму 18810000,00 грн., №836 від 18.10.2021р. на суму 10580000,00 грн., №2234 від 22.02.2022р. на суму 516043,87 грн., №2253 від 23.02.2022р. на суму 2460000,00 грн., №2363 від 28.02.2022р. на суму 23650399,77 грн., №2406 від 08.03.2022р. на суму 3210000,00 грн., №2415 від 09.03.2022р. на суму 3650000,00 грн., №3261 від 24.05.2022р. на суму 5960000,00 грн., № 3284 від 25.05.2022р. на суму 450000,00 грн., №3319 від 03.06.2022р. на суму 750000,00 грн., №4624 від 03.10.2022р. на суму 3230000,00 грн., №4743 від 11.10.2022р. на суму 2200000,00 грн. №4845 від 19.10.2022р. на суму 10400000,00 грн.

Як вбачається, 10.04.2023р. та 25.04.2023р. ПАТ «Укртатнафта» направило на адресу ТОВ «Моріта» рахунки-фактури.

Станом на момент розгляду справи відповідач за отримані нафтопродукти з позивачем в сумі 36966380,49 грн. не розрахувався.

23.01.2023р. позивач на адресу відповідача надіслав претензію №14/05-108, з вимогою у найкоротший термін перерахувати заборгованість, яка останнім залишена без відповіді та задоволення.

В зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань, позивач подав позов про стягнення з відповідача 36966380,49 грн..

До матеріалів справи відповідачем додано також лист Торгово-промислової палати України вих. №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022р.

Дослідивши надані докази та давши їм оцінку в сукупності судом враховується наступне.

Частиною 1ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на те, що ним не було отримано рахунків-фактур. При цьому суд виходить із того, що як вбачається із матеріалів справи 10.04.2023р. та 25.04.2023р.ПАТ «Укртатнафта» направило на адресу ТОВ «Моріта» лист № 38/10-633 від 04.04.2023, до якого долучено рахунки-фактури №90835052 від 31.10.2021 на суму 9639566,90 грн., №90835054 від 31.10.2021 на суму 4690633,50 грн., №90835057 від 31.10.2021 на суму 85290,66 грн., №90835062 від 31.10.2021 на суму 1011582,43 грн. №90843039 від 30.11.2021 на суму 4758047,06 грн., №90843041 від 30.11.2021 на суму 1 092718,04 грн., №90854704 від 31.12.2021 на суму 4038188,70 грн., №90854710 від 31.12.2021 на суму 11874891,72 грн., №90854717 від 31.12.2021 на суму 9408181,57 грн., №90854720 від 31.12.2021 на суму 1706742,96 грн., що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 10.04.2023р. та від 25.04.2023р. та накладними від 10.04.2023р. та від 25.04.2023р. (трек-номер відправлення №93 та №385).

Вказані рахунки-фактури були отримані відповідачем 01.05.2023, про що свідчить роздруківка з офіційного веб-сайту "Укрпошти" в мережі Інтернет (трек-номер відправлення №385).

Окрім іншого, суд зауважує, що п. 4.2. Договору не передбачено обов`язку постачальника направляти покупцю рахунки у письмовому вигляді.

Водночас, як вбачається зі змісту листа позивача № 38/10-633 від 04.04.2023, його направлення було зумовлено тим, що в ПАТ "Укртатнафта" змінився поточний рахунок, а тому означеним листом позивач повідомив відповідача про актуальні банківські реквізити постачальника, за якими просив здійснити оплату заборгованості.

Відповідно до визначень термінів, що містяться у статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, за загальним правилом фактом підтвердження здійснення господарської операції є саме первинні документи бухгалтерського обліку, до яких належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, що відповідають вимогам закону, зокрема статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" та пункту 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, та відображають реальні господарські операції.

Як встановлено судом, на виконання умов Договору позивач передав, а відповідач прийняв товар, про що свідчать акти приймання - передачі нафтопродуктів, а саме: №1/05 від 31.05.2021 на суму 611191,12 грн.; №2/05 від 31.05.2021 на суму 9020003,52 грн.; №1/06 від 30.06.2021 на суму 11905871,32 грн.; №1/07 від 31.07.2021 на суму 11677339,44 грн.; №1/08 від 31.08.2021 на суму 28289305,51 грн.; №1/09 від 30.09.2021 на суму 19073269,68 грн.; № 1/10 від 31.10.2021 на суму 15427073,49 грн.; №1/11 від 30.11.2021 на суму 5850765,10 грн.; №1/12 від 31.12.2021 на суму 27028004,95 грн.

Із викладеного вбачається, що ТОВ «Моріта» отримало нафтопродукти на загальну суму 128882824,13 грн. Судом встановлено, що на підтвердження своїх вимог позивачем надано первинні документи.

Оцінюючи вищевказані акти приймання - передачі, суд дійшов висновку про належність таких доказів у підтвердження передання і приймання товару за Договором поставки нафтопродуктів №379/2/2118 від 01.05.2021 з огляду на їх відповідність наведеним вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", оскільки ними зафіксовано факт передання позивачем та прийняття відповідачем товару саме за вказаним договором без будь-яких заперечень чи зауважень, що підтверджується їх підписами та відтисками печаток, а також те, що вони містять відомості про відповідні господарські операції та підтверджують факт їх здійснення.

Таким чином, твердження відповідача, викладене у відзиві про відсутність у нього обов`язку оплачувати товар у зв`язку із неотриманням рахунків є безпідставними, оскільки обов`язок оплатити вартість поставленого позивачем товару виникає у відповідача як покупця в силу ст. ст. 655, 692, 712 ЦК України, ч. 1 ст. 265 ГК України та не залежить від факту виставлення позивачем рахунку - фактури на оплату відповідачем вартості здійсненої поставки товару.

Разом з тим, суд зазначає, що за своєю природою рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти; ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою в розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 910/9472/17, від 07.02.2018 року в справі № 910/49/17, від 02.07.2019 зі справи № 918/537/18, від 29.08.2019 зі справи № 905/2245/17, від 26.02.2020 зі справи № 915/400/18, від 29.04.2020 зі справи № 915/641/19, від 09.07.2020 у справі № 922/1831/15, від 29.09.2021 у справі № 910/3129/20.

Відтак відсутність рахунку-фактури не звільняє покупця від обов`язку з оплати поставленого товару.

Із врахуванням викладеного, суд вважає доводи відповідача, викладені ним в відзиві, які стосуються обов`язковості отримання покупцем рахунку - такими, що не можуть бути підставою для відстрочення оплати товару до моменту отримання вимоги позивача.

За змістом статей 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, враховуючи викладене, приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України суд дійшов висновку, що обов`язок відповідача по оплаті за поставлений товар виник, а оскільки відповідач не оплатив поставлений товар, - відтак вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання із 61-го календарного дня від дати передачі товару згідно з актами приймання-передачі, оскільки позивачем не направлявся лист-вимога до відповідача про оплату, що передувала 60-му дню з дня отримання товару.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, при цьому ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи, що відповідач в порушення вимог Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України взяті на себе зобов`язання не виконав, не здійснив оплату поставленого йому товару, в межах строку, встановленого п. 4.2. Договору (не пізніше 60-ти календарних днів від дати передачі Товару згідно з Актом приймання-передачі нафтопродуктів), позивач обґрунтовано звернувся з позовом про стягнення основного боргу за Договором.

Враховуючи вищевикладене, позовна вимога про стягнення заборгованості за отриманий товар в сумі 36966380,49 грн. є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню.

Щодо посилань відповідача на те, що порушення строку оплати заборгованості сталося внаслідок виникнення обставин непереборної сили, а саме військової агресії з боку Російської Федерації. В підтвердження наявності обставин непереборної сили відповідач посилається на лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, та є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності по договору щодо зобов`язань строк (термін) виконання яких настав згідно з умовами такого договору, і виконання яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Суд не погоджується з такими твердженнями відповідача, виходячи з наступного.

Згідно ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

В межах розгляду цієї справи, суд зауважує, що обставини непереборної сили, які впливають на виконання зобов`язань за договорами, звільняють сторін від відповідальності, якщо зобов`язання порушено внаслідок випадку або непереборної сили (ст. 617 ЦК України). У цих випадках достатньо дослідити факт існування обставин непереборної сили та залежність виконання договірних зобов`язань від цих обставин.

Проте, коли мова іде про інші наслідки, пов`язані з настанням форс-мажорних обставин, про які сторони домовилися у договорах, необхідно виходити саме з цих умов та реалізовувати їх у тому порядку, який погоджений в договорах.

Загальними умовами до договору поставки нафтопродуктів сторони погодили наступне:

Жодна із Сторін не буде нести відповідальність за повне або часткове невиконання зобов`язань за цим Договором, якщо таке невиконання викликане обставинами форс-мажору, включаючи, але не обмежуючись такими: повінню, пожежею, землетрусом, війною або військовими діями або іншими, що не залежать від Сторін обставинами, що виникли після укладення Договору і перешкоджають належному виконанню зобов`язань Сторін. Якщо будь-яка з таких обставин безпосередньо спричинила невиконання зобов`язань в строки, встановлені цим Договором то ці строки пропорційно подовжуються на час дії відповідних обставин.

Відповідно до п. 6.2 договору, якщо ці обставини триватимуть більше одного місяця, то кожна зі Сторін буде мати право відмовитися від подальшого виконання зобов`язання за Договором та / або розірвати Договір в односторонньому порядку, і, в цьому випадку, жодна зі Сторін не матиме право на відшкодування іншою Стороною можливих збитків. Однак, виникнення зазначених обставин не є підставою для відмови Покупця оплатити фактично поставлений Постачальником Товар.

Згідно п. 6.3 договору, сторона, яка не виконала зобов`язання за цим Договором, повинна негайно сповістити іншу Сторону. Доказом настання та/або припинення дії обставин форс-мажору є документ, виданий регіональною Торгово-промисловою палатою (її відділенням) або уповноваженим державним органом..

Пунктом п. 6.4 договору, передбачено, що положення цього розділу не застосовуються, якщо обставини форс-мажору наступили протягом строку прострочення виконання зобов`язань Стороною, яка на них посилається

Як вбачається з умов договору, відповідач мав повідомити позивача про виникнення форс-мажорних обставин негайно та надати підтверджуючі документи про їх настання.

Однак, доказів своєчасного здійснення відповідного повідомлення матеріали справи не містять.

Отже, неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про форс-мажорні обставини позбавляє сторону, яка порушила цей обов`язок, права посилатися на ці обставини як на підставу звільнення від відповідальності.

В статті 14-1 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні" вказано, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами у відповідності до статей 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" шляхом видачі сертифіката.

Тобто, сертифікат видається торгово-промисловою палатою за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин (сторін договору), яка (сторона) оплачує (за винятком суб`єктів малого підприємництва) послуги торгово-промислової палати. Водночас інша сторона спірних правовідносин (договору) позбавлена можливості надати свої доводи і вплинути на висновки торгово-промислової палати.

Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не виконав вимоги договору щодо отримання сертифікату Торгово-промислової палати України щодо наявності форс-мажорних обставин та вплив таких обставин саме на невиконання спірних зобов`язань.

Суд приходить до висновку, що відсутність своєчасного повідомлення відповідачем про настання форс-мажорних обставин та відсутність доказів, передбачених договором, про наявність цих обставин та вплив цих обставин на можливість виконання ним грошового зобов`язання перед позивачем за спірним договором позбавляє відповідача права вимагати застосування наслідків, передбачених п. 6.3 договору поставки нафтопродуктів №379/2/2018 від 01.05.2021р. (звільнення від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань).

Суд зауважує, що лист Торгово-промислової палати України вих. №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 не є належним та допустимим доказом наявності форс-мажорних обставин у даних спірних правовідносинах.

Відповідачем не доведено, що порушення щодо несплати відповідачем заборгованості за нафтопродукти сталося внаслідок випадку або непереборної сили, що відповідно до приписів ст. 617 ЦК України могло б бути підставою для звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, в разі якщо б таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Такі обставини, як військова агресія та введення воєнного стану самі по собі не є абсолютними форс-мажорними обставинами, які позбавляють відповідача виконати свої грошові зобов`язання.

Факт військової агресії Російської Федерації проти України не може бути беззаперечним доказом наявності форс-мажору, за відсутності безпосереднього впливу на можливість здійснення оплати за договором поставки нафтопродуктів №379/2/2018 від 01.05.2021р.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та про стягнення з відповідача на користь позивача 36966380,49грн.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 20, 24, 27, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 247, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов публічного акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» м. Кременчук, Полтавської області до товариства з обмеженою відповідальністю «Моріта» м. Хмельницький про стягнення 36966380,49 грн. задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Моріта» (м. Хмельницький, вул. Львівське шосе, 25/1, код 44114978) на користь публічного акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» (вул. Свіштовська, 3, м. Кременчук, Полтавська область, код 001520 грн. (тридцять шість мільйонів дев`ятсот шістдесят шість тисяч триста вісімдесят гривень 49 коп.) заборгованості та 443596,58 грн., (чотириста сорок три тисячі п`ятсот дев`яносто шість гривень 58 коп.) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 15.12.2023р.

Суддя С.В. Гладій

Віддрук: 4 прим.:

1 до справи

2 позивачу (електронний суд)

3 представнику позивача (Демиденку В.А.) (електронний суд)

4 відповідачу (електронний суд)