ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року

м. Київ

cправа № 916/379/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранець О. М. - головуючий, Бакуліна С. В., Кібенко О. Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ»

на ухвалу Південно-Західного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів Філінюка І.Г., Аленіна О.Ю., Разюк Г.П.,

від 04.10.2023

у справі за позовом ОСОБА_1

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ»;

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - державного реєстратора юридичного департаменту Одеської міської ради Шерстюк Володимири Дмитрівни;

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_2

про визнання недійсними рішень, правочину та застосування наслідків недійсності правочину,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовної заяви та заяви про забезпечення позову.

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ», в якому просила, з урахуванням уточнених позовних вимог:

- визнати недійсним акт приймання-передачі нерухомого майна, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» 12.12.2022, зареєстрований в реєстрі за № 3382, 3383;

- визнати недійсним рішення установчих зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ», оформлене протоколом установчих зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» № 1/28-11 від 28.11.2022, в частині внесення до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ» нежитлових будівель (автомобільного торговельного комплексу), загальною площею 1571,1 кв.м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати недійсним рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ», що оформлене протоколом № 1/28-11 Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ» від 28.11.2022, яким вирішено внести до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ» нежитлові будівлі (автомобільний торговельний комплекс), загальною площею 1571,1 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

- застосувати наслідки недійсності правочину - акту приймання-передачі нерухомого майна, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» 12.12.2022, зареєстрованого в реєстрі за № 3382, 3383, а саме: скасувати рішення державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради, Одеська обл., Шерстюк Володимири Дмитрівни (індексний номер 65805291 від 16.12.2022) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо нерухомого майна - нежитлових будівель (автомобільного торговельного комплексу), загальною площею 1571,1 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; (реєстраційний номер об`єкта нерухомі майна 080.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внесення нежитлових будівель (автомобільного торговельного комплексу) загальною площею 1571,1 кв.м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» було протиправно здійснене Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ» з метою ухилення від виконання зобов`язань щодо виплати позивачці, як колишньому учаснику вказаного товариства, вартості її частки.

Одночасно ОСОБА_1 було подано заяву про забезпечення позову б/н від 26.01.2023 (вх.№2-100/23 від 27.01.2023), в якій остання просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ», зокрема, на нежитлові будівлі (автомобільний торговельний комплекс) загальною площею 1571,1 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та шляхом заборони державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчинення будь-яких реєстраційних дій, в тому числі реєстрацію прав та їх обтяжень з відкриттям розділу щодо об`єкту нерухомого майна: нежитлових будівель (автомобільний торговельний комплекс) загальною площею 1571,1 кв.м.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 31.01.2023 у справі №916/379/23 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову б/н від 26.01.2023 (вх.№2-100/23 від 27.01.2023) задоволено; накладено арешт на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ», зокрема, на нежитлові будівлі (автомобільний торговельний комплекс) загальною площею 1571,1 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, та заборонено державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчинення будь-яких реєстраційних дій, в тому числі реєстрацію прав та їх обтяжень з відкриттям розділу щодо об`єкту нерухомого майна: нежитлових будівель (автомобільний торговельний комплекс) загальною площею 1571,1 кв.м, до набрання законної сили рішенням Господарського суду Одеської області у справі №916/379/23.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.05.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області від 31.01.2023 про забезпечення позову у справі №916/379/23 без змін.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду постановою від 06.09.2023 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» задовольнив. Ухвалу Господарського суду Одеської області від 31.01.2023 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.05.2023 у справі №916/379/23 скасував. В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 916/379/23 відмовив.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 19.07.2023 у справі №916/379/23 позов задоволено повністю. Визнано недійсним рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ», що оформлене протоколом № 1/28-11 від 28.11.2022, яким було вирішено внести до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» нежитлові будівлі (автомобільний торговельний комплекс), загальною площею 1571,1 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним рішення установчих зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ», оформлене протоколом установчих зборів № 1/28-11 від 28.11.2022, в частині внесення до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ» нежитлових будівель (автомобільного торговельного комплексу), загальною площею 1571,1 кв.м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним акт приймання-передачі нерухомого майна, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» 12.12.2022, зареєстрований в реєстрі за №№ 3382, 3383.

Застосовано наслідки недійсності правочину - акту приймання-передачі нерухомого майна, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» 12.12.2022, зареєстрованого в реєстрі за №№ 3382, 3383, а саме: скасовано рішення державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради, Одеська обл., Шерстюк Володимири Дмитрівни (індексний номер 65805291 від 16.12.2022) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо нерухомого майна - нежитлових будівель (автомобільного торговельного комплексу), загальною площею 1571,1 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомі майна 080.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Одеської області від 19.07.2023 у справі № 916/379/23, за якою ухвалою суду від 05.09.2023 відкрито апеляційне провадження.

27.09.2023 до апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову (вх.№3088/23 від 27.09.2023) у справі №916/379/23, в якій позивачка просила: заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» до набрання законної сили рішенням у справі відчужувати нежитлові будівлі (автомобільний торговельний комплекс), або їх частину, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, в тому числі, але не виключно, шляхом продажу, міни, дарування, внесення до статутного капіталу інших юридичних осіб, шляхом передачі у спільну власність (з визначенням часток або без такого) або в іпотеку, змінювати (в тому числі, але не виключно, шляхом реконструкції) чи здійснювати поділ нерухомості, вчиняти дії щодо зміни адреси нерухомості; встановити заборону Міністерству юстиції України та його територіальним органам, державним реєстраторам, а також будь-яким іншим суб`єктам, які наділені владними повноваженнями щодо здійснення реєстраційних дій, в тому числі нотаріусам, проводити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційні дії, пов`язані зі зміною власника об`єкта нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та/або його частин.

2. Короткий зміст постанови апеляційного господарського суду і мотиви її прийняття.

Південно-західний апеляційний господарський суд ухвалою від 04.10.2023 у справі № 916/379/23, заяву про забезпечення позову задовольнив. Заборонив Товариству з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» до набрання законної сили рішенням у справі відчужувати нежитлові будівлі (автомобільний торговельний комплекс), або їх частину, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, в тому числі, але не виключно, шляхом продажу, міни, дарування, внесення до статутного капіталу інших юридичних осіб, шляхом передачі у спільну власність (з визначенням часток або без такого) або в іпотеку, змінювати (в тому числі, але не виключно, шляхом реконструкції) чи здійснювати поділ нерухомості, вчиняти дії щодо зміни адреси нерухомості. Встановив заборону Міністерству юстиції України та його територіальним органам, державним реєстраторам, а також будь-яким інших суб`єктам, які наділені владними повноваженнями щодо здійснення реєстраційних дій, в тому числі нотаріусам, проводити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційні дії, пов`язані зі зміною власника об`єкта нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що предметом позову в цій справі є немайнові позовні вимоги про визнання недійсним правочину - акту приймання-передачі нерухомого майна, визнання недійсними рішень установчих зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» в частині внесення Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ» до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» нежитлових будівель (автомобільний торговельний комплекс) загальною площею 1571,1 кв.м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 та рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ», яким було вирішено внести до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» нежитлових будівель (автомобільний торговельний комплекс) загальною площею 1571,1 кв.м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, застосування наслідків недійсності правочину - акту приймання-передачі нерухомого майна, у вигляді скасування рішення державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Шерстюк Володимири Дмитрівни (індексний номер 65805291 від 16.12.2022) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо нерухомого майна нежитлових будівель (автомобільний торговельний комплекс) загальною площею 1571,1 кв.м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080).

Передача Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ» майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» була здійснена після виникнення у Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ» обов`язку зі сплати позивачці вартості частки як учасника, що вибув, про що відповідачу-1 достовірно було відомо.

В подальшому, 29.12.2022 відбулася державна реєстрація змін до відомостей про Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ», зокрема зміна складу засновників (учасників), а саме змінився засновник Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ» на ОСОБА_3 , що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 12.01.2023.

Таким чином, визнання недійними оскаржуваних правочинів про відчуження Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ» свого майна на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» та застосування наслідків визнання цих правочинів недійсними, призведе до повернення у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ» належного йому майна.

Однак, у разі відчуження відповідачем-2 або передачі у користування третім особам об`єкту нерухомого майна, виконання рішення суду буде неможливим.

Оцінивши доводи позивачки щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, перевіривши зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом спору, імовірність істотного ускладнення або неможливості ефективного захисту порушених прав позивачки, за захистом яких остання звернулася до суду, у разі невжиття таких заходів, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.10.2023 у справі № 916/379/23, у якій просило її скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу.

Касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» подана на підставі абзацу 2 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень заявник зазначив про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Зазначив, що спір не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Позивачка оскаржує правочин між відповідачами з підстав порушення відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ» під час його укладення її прав як кредитора в частині можливості виконання фінансових зобов`язань перед нею. На її думку відповідачем вчинено фраудаторний правочин попри те, що фінансове зобов`язання відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ» перед позивачкою ОСОБА_1 за своєю правовою природою є вартістю частки учасниці, що вийшла, і корпоративний спір між ними щодо стягнення цієї частки вирішується місцевим господарським судом у справі № 916/3260/22. Тому спір у справі № 916/379/23 за своїм суб`єктним складом підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Позивачка ніколи не була учасницею Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ», а тому не може оскаржувати рішення загальних зборів цього товариства.

Заявлені позивачкою позовні вимоги є спором щодо права власності чи іншого речового права на майно, що не віднесено законом до господарської юрисдикції.

Апеляційним господарським судом попри висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 06.09.2023 у справі № 916/379/23, повторно обмежено право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ».

Апеляційним господарським судом порушено вимоги статей 136, 137, 139 Господарського процесуального кодексу України та необґрунтовано вжито заходи забезпечення позову, які не узгоджуються з предметом та підставами позову, без врахування висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 26.07.2018 у справі № 911/396/18.

Неправильно застосовано статі 2, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та статтю 346 Цивільного кодексу України.

Судом апеляційної інстанції не враховано, що позивачка не може бути заявником для внесення змін до Державного реєстру прав та їх обтяжень за рішенням суду про задоволення її позову, якщо таке буде ухвалено. Навіть при фактичному припиненні права власності у ТОВ «ДЕХАБ» на спірне майно, у позивачки право власності на це майно не виникає. Не враховано висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 29.05.2019 у справі № 910/4989/18.

Також зазначив, що судом апеляційної інстанції не враховано висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 01.03.2023 у справі № 522/22473/15-ц, від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц, від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18, від 03.12.2019 у справі № 904/10956/16, від 15.10.2019 у справі № 905/2559/17, від 08.10.2019 у справі № 916/2084/17, які полягають у неможливості учасника (засновника) господарського товариства розглядати як належного позивача, якщо йдеться про порушення майнових прав підприємства.

Права учасника товариства захищає інститут похідного позову.

Учасник, що вийшов, не може набути більше прав, ніж мав до того, поки був учасником товариства, тобто, учасник, що вийшов, так само не набуває право на оскарження правочинів, укладених товариством.

5.Узагальнена позиція інших учасників справи.

Позивачка подала відзив на касаційну скаргу, у якому просила залишити її без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції залишити без змін. Зазначила, що у цій справі вирішується спір, що виник з правочину щодо часток та інших корпоративних прав в юридичній особі та з корпоративних відносин, у тому числі з учасником, який вибув, а тому підлягає розгляду господарськими судами.

Заборона відповідачу-2 відчужувати нежитлові будівлі (автомобільний торговельний комплекс), загальною площею 1571,1 кв.м., розташований за адресою АДРЕСА_1 є співмірним заходом забезпечення позову.

У разі задоволення позову, виконання судового рішення здійснюватиметься в порядку, передбаченому статтею 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та не потребує від позивачки бути заявником, про що стверджує скаржник в касаційній скарзі.

Щодо інших доводів скаржника, зокрема, неврахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду, то правовідносини у цих справах не є подібними, викладені у цих справах висновки стосуються застосування норм права, які не були застосовні та не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Враховуючи прийняття господарським судом рішення у цій справі по суті спору не на користь скаржника, ймовірність відчуження ТОВ «ДАХАБ» майна, що є предметом цього позову, на користь інших осіб в рази збільшується, відповідно невжиття заходів забезпечення позову не гарантуватиме позивачці ефективний захист у межах однієї справи.

Інші учасники справи правом подати відзив на касаційну скаргу не скористалися, що не перешкоджає касаційному перегляду судових рішень.

6. Позиція Верховного Суду.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

Відповідно до частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Щодо суті касаційної скарги

Предметом касаційного перегляду у цій справі є ухвала суду апеляційної інстанції про застосування заходів забезпечення позову у вигляді заборони відповідачеві та іншим особам вчиняти певні дії щодо предмета спору.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно із статтею 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) виключено;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) виключено;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Мотивувальна частина ухвали суду має містити, зокрема, зазначення мотивів, з яких суд дійшов висновків про наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову (частина перша статті 234 Господарського процесуального кодексу України).

Позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачеві вчиняти певні дії та забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17, пункт 36).

Предметом позову в цій справі є немайнові позовні вимоги про визнання недійсним правочину - акту приймання-передачі нерухомого майна, визнання недійсними рішень установчих зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» в частині внесення Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ» до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» нежитлових будівель (автомобільний торговельний комплекс) загальною площею 1571,1 кв.м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 та рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ», яким було вирішено внести до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» нежитлових будівель (автомобільний торговельний комплекс) загальною площею 1571,1 кв.м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, застосування наслідків недійсності правочину - акту приймання-передачі нерухомого майна, у вигляді скасування рішення державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Шерстюк Володимири Дмитрівни (індексний номер 65805291 від 16.12.2022) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо нерухомого майна - нежитлових будівель (автомобільний торговельний комплекс) загальною площею 1571,1 кв.м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080).

З огляду на те, що у цій справі позивачка звернулася до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в такому разі має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивачка не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за її позовом без нових звернень до суду. Аналогічний висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 12 січня 2023 року позивачка отримала інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №320073663, з якої їй стало відомо про те, що власником нежитлових будівель, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 стало Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ».

Підставою для державної реєстрації права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» на вищевказаний об`єкт нерухомого майна зазначено акт прийому-передачі нерухомого майна, серія та номер: 3382, 3383, виданий 12.12.2022, видавник Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ», протокол, серія та номер: 1/28-11, виданий 28.11.2022, видавник установчі збори засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ».

В свою чергу, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 315204216 від 15 листопада 2022 року, станом на 15 листопада 2022 року Товариству з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ» належали на праві власності нежитлові будівлі, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 28.12.2022, засновниками Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ», були ОСОБА_4 з розміром частки засновника 4584,00 грн та Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ», з розміром частки засновника 87100,00 грн.

З вказаного вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ» стало засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» та в якості внеску до статутного капіталу передало нежитлові будівлі, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Передача Tовариством з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ» майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» була здійснена після виникнення у Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ» обов`язку зі сплати позивачці вартості частки як учасника, що вибув, про що відповідачу-1 достовірно було відомо.

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ», окрім спірних нежитлових будинків та споруд, станку шиномонтажного, який підлягав списанню, та документації по газопроводу вартістю 5 000,00 грн, не має будь-якого іншого майна.

Відповідно до фінансової звітності мікропідприємства Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ» станом на 31.12.2019, чистий прибуток підприємства за 2019 рік склав 13 200 грн, а відповідно до фінансової звітності мікропідприємства станом на 31.12.2020, чистий збиток підприємства за 1 квартал 2020 року склав «- 1,500 грн».

Тобто ТОВ «АВТОМАРКЕТ» задовольнити вимоги ОСОБА_1 з виплати їй вартості частки, як учаснику, що вибув, не зможе інакше, ніж за рахунок вказаного нерухомого майна.

Власний інтерес позивачки полягає у тому, щоб вказане майно було повернуто ТОВ «АВТОМАРКЕТ», та такий інтерес є предметом захисту у межах цієї справи.

В подальшому, 29.12.2022 відбулася державна реєстрація змін до відомостей про Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ», зокрема зміна складу засновників (учасників), а саме змінився засновник Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ» на ОСОБА_3 , що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 12.01.2023.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 19.07.2023 позов задоволено повністю. Визнано недійсним рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ», що оформлене протоколом № 1/28-11 Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ» від 28.11.2022, яким було вирішено внести до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ» нежитлові будівлі (автомобільний торговельний комплекс), загальною площею 1571,1 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним рішення установчих зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ», оформлене протоколом установчих зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» № 1/28-11 від 28.11.2022, в частині внесення до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ» нежитлових будівель (автомобільного торговельного комплексу), загальною площею 1571,1 кв.м.

Визнано недійсним акт приймання-передачі нерухомого майна, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» 12.12.2022, зареєстрований в реєстрі за №№ 3382, 3383.

Застосовано наслідки недійсності правочину - акту приймання-передачі нерухомого майна, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» 12.12.2022, зареєстрованого в реєстрі за №№ 3382, 3383, а саме: скасовано рішення державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради, Одеська обл., Шерстюк Володимири Дмитрівни (індексний номер 65805291 від 16.12.2022) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо нерухомого майна - нежитлових будівель (автомобільного торговельного комплексу), загальною площею 1571,1 кв.м.

У зв`язку з цим, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що є обґрунтованими посилання заявника щодо можливості подальшого відчуження відповідачем-2 або передачу у користування третім особам об`єкту нерухомого майна, наслідком чого, у разі задоволення позову у даній справі, виконання рішення суду буде неможливим.

Верховний Суд вважає, що вжиті апеляційним господарським судом, заходи забезпечення позову відповідають вимогам статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, є обґрунтованими та співмірними із предметом та підставами позову у даній справі.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, в разі задоволення позову.

Частинами 1, 2 статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна. Судове рішення або заява власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій реєструється у Державному реєстрі прав.

Пунктом 1 частини 2 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Статтею 31-1 цього Закону визначено, що реєстраційні дії на підставі судових рішень проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником (частина 1).

Згідно з частиною 1 статті 32 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» інформація про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі прав, є відкритою, загальнодоступною та платною, крім випадків, передбачених цим Законом.

Для фізичних та юридичних осіб інформація за об`єктом нерухомого майна та суб`єктом речового права надається в електронній формі через офіційний веб-сайт Міністерства юстиції України, за умови ідентифікації такої особи (фізичної або юридичної) з використанням електронного цифрового підпису чи іншого альтернативного засобу ідентифікації особи, або в паперовій формі (абзац перший частини 2 статті 32 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Отже, заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції та вважає, що з огляду на обставини даної справи, враховуючи, що кінцевою метою позову у цій справі є поновлення порушених прав, а інтерес позивачки полягає саме у поверненні у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ» належного йому майна, застосування заходу забезпечення позову, шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» до набрання законної сили рішенням у справі відчужувати нежитлові будівлі (автомобільний торговельний комплекс), або їх частину, а Міністерству юстиції України та його територіальним органам, державним реєстраторам, а також будь-яким іншим суб`єктам, які наділені владними повноваженнями щодо здійснення реєстраційних дій, в тому числі нотаріусам, проводити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційні дії, пов`язані зі зміною власника цього об`єкта нерухомості, безпосередньо пов`язані з предметом позову і такі заходи є обґрунтованими та адекватними.

Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що без вжиття заходів забезпечення позову у цій справі існує суттєвий ризик того, що ефективний захист або поновлення порушених і оспорюваних прав та інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулася до суду, може бути суттєво ускладненим, зважаючи на наявність можливості у Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАХАБ», подальшого відчуження спірного об`єкта нерухомості на користь третіх осіб до набрання рішенням законної сили у цій справі.

Інші доводи відповідача, наведені у касаційній скарзі, у тому числі і щодо юрисдикції спору, підлягають оцінці при вирішенні спору по суті позовних вимог та не впливають на висновки суду апеляційної інстанції про вжиття заявленого заходу забезпечення позову для забезпечення справедливого та ефективного захисту порушених прав позивачки в межах цього спору.

Посилання скаржника на неврахування висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 26.07.2018 у справі № 911/396/18, є безпідставними. Об`єднана палата Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18 сформувала загальний висновок щодо умов застосування заходів забезпечення позову у категорії немайнових спорів, які були враховані судом апеляційної інстанції.

Наведені скаржником постанова Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 910/4989/18, та постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.03.2023 у справі № 522/22473/15-ц, від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц, від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18, від 03.12.2019 у справі № 904/10956/16, від 15.10.2019 у справі № 905/2559/17, від 08.10.2019 у справі № 916/2084/17 не містять висновків з питань вжиття заходів забезпечення позову, відповідно викладені у ній висновки не є релевантними для справи №916/379/23.

Так само безпідставними є доводи відповідача про неврахування апеляційним судом висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 06.09.2023 у цій справі, за наслідками розгляду першої заяви позивачки про забезпечення позову.

Сформовані у цій постанові висновки стосувалися виключно обраного позивачкою способу забезпечення позову у цій справі у вигляді арешту майна. Такі висновки були обумовлені тим, що за змістом пункту 1 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися коштами або майном, а тому може застосуватися у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, коштів або про стягнення коштів. Сума арештованих коштів обмежується розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт має стосуватися майна, належного до предмета спору.

Враховуючи, що майнові вимоги у цій справі не заявлялися, і позивачка, як учасник товариства, не була та не є власником майна цього товариства, Верховний Суд дійшов висновку, що обраний судами попередніх інстанцій вид забезпечення позову - накладення арешту на майно, а тим більше на нерухоме майно, що на момент розгляду заяви вже було зареєстровано на праві власності за відповідачем-2, не є співмірним із заявленими позовними вимогами.

У той же час відмова в забезпеченні позову не є перешкодою для позивачки повторно звернутися із заявою про таке забезпечення за наявності для цього підстав.

Позивачка звернулася вдруге з заявою про забезпечення позову до суду апеляційної інстанції та обрала спосіб такого забезпечення у вигляді заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» до набрання законної сили рішенням у справі відчужувати нежитлові будівлі (автомобільний торговельний комплекс), або їх частину, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, в тому числі, але не виключно, шляхом продажу, міни, дарування, внесення до статутного капіталу інших юридичних осіб, шляхом передачі у спільну власність (з визначенням часток або без такого) або в іпотеку, змінювати (в тому числі, але не виключно, шляхом реконструкції) чи здійснювати поділ нерухомості, вчиняти дії щодо зміни адреси нерухомості. Для забезпечення дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» заборони на відчуження нежитлових будівель також просила встановити заборону Міністерству юстиції України та його територіальним органам, державним реєстраторам, а також будь-яким іншим суб`єктам, які наділені владними повноваженнями щодо здійснення реєстраційних дій, в тому числі нотаріусам, проводити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційні дії, пов`язані зі зміною власника об`єкта цієї нерухомості та/або його частин.

Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що такі способи забезпечення позову можуть мати місце у немайновому спорі.

Оскільки позивачкою заявлено немайнові вимоги, судове рішення у разі задоволення позову не вимагатиме примусового виконання, тому має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких Берова О.Д. звернулася до суду.

Суд апеляційної інстанції встановивши, що передача Tовариством з обмеженою відповідальністю «АВТОМАРКЕТ» майна до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» була здійснена після виникнення у ТОВ «АВТОМАРКЕТ» обов`язку зі сплати позивачу вартості частки як учасника, що вибув, а також, що у Товарства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» з моменту створення кілька разів змінився склад учасників, дійшов правильного висновку, що існує ризик того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» під час розгляду цієї справи може відчужити спірне нерухоме майно на користь інших осіб, що призведе до необхідності звернення до суду з новим позовом з новими вимогами та до нового власника. У такому випадку, гарантоване статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» право на ефективний засіб юридичного захисту не буде дотримано, оскільки у межах одного цього судового провадження не буде забезпечено справедливий та ефективний захист порушених прав та інтересів позивачки.

Застосований судом апеляційної інстанції захід забезпечення позову у вигляді заборони Товаристу з обмеженою відповідальністю "ДЕХАБ" відчужувати у будь-який спосіб нежитлові будівлі, щодо правомірності передачі яких до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕХАБ" у позивачки існує спір, не має своїм наслідком будь-якого перешкоджання господарській діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕХАБ", та спрямований на запобігання імовірним порушенням прав позивачки, забезпечуючи збалансованість інтересів сторін, та є таким, що відповідає критеріям розумності, обґрунтованості й адекватності.

Щодо такого виду забезпечення як заборона вчинення реєстраційних дій щодо нерухомого майна, то він є одним із заходів забезпечення позову, який передбачений, зокрема, Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У даному випадку цей вид забезпечення позову тісно пов`язаний з попереднім та гарантує дотримання Товаристом з обмеженою відповідальністю "ДЕХАБ" заборони на відчуження нерухомого майна, щодо передачі якого до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕХАБ" існує спір.

Такі висновки суду апеляційної інстанції не суперечать попереднім висновкам Верховного Суду зробленим у цій справі, оскільки позивачкою обрано інші види забезпечення, які можуть бути застосовані для забезпечення позову у немайновому спорі.

Висновки Верховного Суду

За змістом пункту 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з частиною першою статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Верховний Суд, переглянувши оскаржуване судове рішення в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, вважає, що ухвала суду апеляційної інстанції постановлена із додержанням норм процесуального права, тому підстав для її зміни чи скасування з підстав, викладених у касаційній скарзі немає.

Судові витрати

З огляду на те, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги відповідача та залишає без змін ухвалу суду апеляційної інстанції, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕХАБ» залишити без задоволення.

2. Ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.10.2023 у справі № 916/379/23 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець

Судді С. Бакуліна

О. Кібенко