ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.11.2023 Справа №905/1126/23

Господарський суд Донецької області у складі судді Аксьонової К.І. за участю секретаря судового засідання Линник Т.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях, м. Харків, Харківська область,

до відповідача фізичної особи ОСОБА_1 , м. Краматорськ, Донецька область,

про розірвання договору купівлі-продажу від 12.11.2015 за реєстровим номером №2721 та зобов`язання повернути державне майно,

За участю:

від позивача: представник не з`явився

від відповідача: представник не з`явився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях, м. Харків, Харківська область, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, фізичної особи ОСОБА_1 , м. Краматорськ, Донецька область, про розірвання договору купівлі-продажу об`єкта державної власності групи А гараж літ.Л, загальною площею 32,0 кв.м (інв.№10330005) за адресою: АДРЕСА_1 , посвідченого 12.11.2015 приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Басенко К.М. та зареєстрованого в реєстрі за №2721; зобов`язання ОСОБА_1 повернути державне майно об`єкт приватизації, а саме: об`єкт державної власності групи А гараж літ.Л, загальною площею 32,0 кв.м (інв.№10330005) за адресою: АДРЕСА_1 , що обліковується на балансі Управління державної казначейської служби України у місті Краматорську Донецької області, до державної власності шляхом підписання акту прийому-передачі майна.

В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання відповідачем приватизаційних умов, встановлених п.5.3.3 договору купівлі-продажу №2721 від 12.11.2015 з урахуванням змін, внесених договором від 14.06.2018, а саме: невиконання відповідачем зобов`язань з вирішення питань землекористування щодо земельної ділянки під об`єктом приватизації. Ці обставини, як вважає позивач, є підставою для розірвання договору купівлі-продажу та повернення придбаного відповідачем майна до державної власності.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на недоведення позивачем порушення його прав та інтересів внаслідок невирішення відповідачем питань землекористування; зазначає, що ним вжито всі можливі заходи для вирішення питань землекористування; вказує, що договір не містить переліку конкретних дій, які мав здійснити відповідач; крім того вважає, що питання землекористування відповідач вирішив у відповідності до ст.377 Цивільного кодексу України, оскільки він є власником нерухомого майна, отже до нього перейшло право користування земельною ділянкою в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землекористувача; зазначає, що Закон України «Про приватизацію державного та комунального майна» не визначає «вирішення питання щодо землекористування» як підставу для розірвання договору купівлі-продажу об`єкта приватизації; вказує, що право спільної часткової власності на набутий за спірним договором об`єкт спірних правовідносин гараж літ.Л загальною площею 32,0 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що становить 33/1000 часток будівлі банку з надвірними будівлями, припинено рішення Краматорського міського суду Донецької області від 18.05.2020 по справі №243/19105/19, яким відповідачу виділене в натурі 33/1000 часток об`єкту нерухомого майна будівлі банку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: будівлю гаражу літ.Л загальною площею 32,0 кв.м, що становить 33/1000 часток будівлі банку з надвірними будівлями, отже об`єкт нерухомості, вимоги про повернення якого до державної власності заявлені позивачем, є відсутнім. Також відповідач зазначає, що не був повідомлений належним чином про проведення перевірки виконання умов договору в 2021 році та не отримував акту перевірки, у зв`язку з чим цей акт є недостовірним доказом, а надані позивачем докази у підтвердження повідомлення відповідача про здійснення перевірки та невиконання договору не містять опису вкладення у цінний лист, що призводить до неможливості встановити, яку саме кореспонденцію направлено відповідачу.

Позивач з доводами відповідача не погодився, зазначивши, що рішення Краматорського міського суду Донецької області від 18.05.2020 по справі №243/19105/19 є похідним від договору купівлі-продажу від 12.11.2015, оскільки майно за рішенням суду виділено відповідачу в натурі зі спільної часткової власності, набутої ним на підставі спірного договору. Позивач зауважив, що відповідач мав самостійно визначити, яким чином оформити згідно з вимогами чинного законодавства право користування земельною ділянкою, на якій розташований набутий ним об`єкт приватизації, мав таку можливість, однак питання землекористування не вирішив. Факт невиконання умов договору підтверджено актом №9 від 20.04.2021 поточної перевірки умов договору. Невиконання п.5.3.3 договору купівлі-продажу є виключною умовою для розірвання договору. Позивач підкреслив, що акт поточної перевірки №9 від 21.04.2021 направлявся в адресу відповідача засобами поштового зв`язку, в підтвердження чого до матеріалів справи позивачем наданий відповідний опис вкладення до цінного листа.

Рух справи.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Донецької області від 22.08.2023 для розгляду справи №905/1126/23 обрано суддю Аксьонову К.І.

Ухвалою від 28.08.2023 позовну заяву суд залишив без руху. Після виправлення недоліків первісно поданого позову ухвалою від 06.09.2023 суд відкрив провадження у справі; розгляд справи вирішив здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовчі засідання проведені судом 28.09.2023, 19.10.2023, 09.11.2023; строк підготовчого провадження продовжувався ухвалою суду від 19.10.2023 на 30 днів.

Ухвалою від 09.11.2023 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 28.11.2023.

В судове засідання 28.11.2023 сторони представників не направили. 27.11.2023 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про проведення судового засідання за відсутності його представника. Від представника відповідача 27.11.2023 через систему «Електронний суд» також надійшла заява про розгляд справи без його участі. Явка учасників судом обов`язковою не визнавалась. Підстав для відкладення розгляду справи суд не встановив.

Розгляд справи суд здійснює з урахуванням поданої позивачем заяви від 11.10.2023 №10-07-1528ВС про уточнення позовних вимог.

Дослідження суб`єктного складу учасників.

Відповідно до наказу Фонду державного майна України від 16.05.2019 №467 «Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна України» вирішено утворити Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях як юридичну особу публічного права, що розташоване у місті Харків, реорганізувавши шляхом злиття Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Луганській області.

Згідно з п.2 цього наказу Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях є правонаступником майна, прав та обов`язків Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Луганській області.

Відповідно до наказу Фонду державного майна України від 13.05.2021 №796 «Про внесення змін до назви Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях» змінено назву Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях на Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях; встановлено, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях є правонаступником Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях за розподільчим балансом.

Наказом Фонду державного майна України №1241 від 07.07.2023 «Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна України» реорганізовано регіональні відділення Фонду державного майна України шляхом приєднання до Фонду державного майна України, згідно з переліком; утворено регіональні відділення як відокремлені структурні підрозділи Фонду державного майна України без статусу юридичної особи; встановлено, що Фонд державного майна України є правонаступником майна, прав та обов`язків регіональних відділень.

За відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях з 14.07.2023 перебуває у стані припинення, однак на час розгляду справи має статус юридичної особи, отже є належним позивачем у справі.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

12.11.2015 між Регіональним відділенням фонду Державного майна України по Донецькій області (продавець), правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях, та відповідачем, фізичною особою ОСОБА_1 (покупець), був укладений договір купівлі-продажу №2721, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Басенко К.М. Краматорського міського нотаріального округу Донецької області за реєстровим номером №2721.

Відповідно до умов договору продавець зобов`язався передати у власність покупцю об`єкт державної власності групи А гараж літ. Л, загальною площею 32,0 кв.м (інв.№10330005) за адресою: 84301, Донецька область, м. Краматорськ, проспект Миру, будинок 7-А, що складає 33/1000 часток від усієї будівлі банку з надвірними будівлями, що обліковується на балансі Управління державної казначейської служби України у м.Краматорську Донецької області, а покупець зобов`язався прийняти об`єкт приватизації, сплатити ціну його продажу і виконати визначені в договорі умови.

Згідно з п.1.1 договору об`єкт приватизації належить державі в особі Кабінету Міністрів України, що знаходиться в оперативному управлінні Управління Державної казначейської служби України у м. Краматорську Донецької області відповідно до свідоцтва про право власності, виданого Виконкомом Краматорської міської ради 31.03.2008 на підставі рішення виконкому міської ради від 19.03.2008 №145, зареєстрованого Краматорським міським бюро технічної інвентаризації, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18382749 від 04.04.2008, реєстраційний номер 4891547.

Відповідно до п.1.2 договору ціна продажу об`єкта приватизації встановлена на підставі запропонованої покупцем ціни об`єкта та дорівнює початковій ціні, яка відповідно до висновку про вартість майна, затвердженого наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області від 28.08.2015 №00743 становить:65856 грн без урахування ПДВ; сума ПДВ об`єкта приватизації становить 13171,20грн.

Зазначений в договорі об`єкт приватизації з урахуванням ПДВ продано за 79027,20грн, у тому числі ПДВ 13171,20грн (п.1.3 договору).

Розділом 2 договору визначено порядок розрахунків за придбаний об`єкт приватизації. Покупець зобов`язаний внести 79027,20грн, у тому числі ПДВ 13171,20грн у повному обсязі за придбаний об`єкт приватизації протягом 30 календарних днів з моменту нотаріального посвідчення договору (п.2.1). Грошові кошти у розмірі 10 відсотків початкової ціни об`єкта приватизації в сумі 7902,72грн зараховуються покупцю в рахунок ціни продажу об`єкта приватизації (п.2.2). Сплата покупцем коштів за придбаний об`єкт приватизації вноситься на підставі цього договору (п.2.4).

Пунктами 3.1, 3.2 договору встановлено, що передача об`єкта приватизації покупцю здійснюється продавцем у триденний строк після сплати покупцем у повному обсязі ціни продажу об`єкта приватизації. Передача об`єкта приватизації продавцем і прийняття його покупцем засвідчується актом передачі, який підписується сторонами та скріплюється їх печатками.

Відповідно до п.3.4 договору право власності на об`єкт приватизації переходить до покупця після державної реєстрації в установленому законом порядку права власності на придбане майно, яка здійснюється після сплати у повному обсязі ціни продажу об`єкта приватизації.

Обов`язки покупця визначені розділом 5 договору. Так, покупець зобов`язаний виконувати умови продажу об`єкта приватизації, а саме, зокрема, вирішити питання землекористування згідно з чинним законодавством протягом двох років після набуття права власності на об`єкт (п.п.5.3.3 договору).

Термін дії зобов`язань покупця за договором не перевищує п`ять років за умови виконання покупцем усіх умов продажу за договором купівлі-продажу та підписання акту підсумкової перевірки (п.5.3 договору).

У разі невиконання покупцем зобов`язань за договором продавець має право у встановленому законом порядку порушити питання про його розірвання або визнання недійсним, стягнення завданих збитків та повернення об`єкта приватизації за актом приймання - передавання у державну власність (п.7.5 договору).

Усі зміни та доповнення до договору оформлюються договорами про зміну, здійснюються в письмовій формі, підлягають нотаріальному посвідченню. Зміни, що вносять до договору здійснюються в порядку, що затверджується Фондом державного майна України, та не можуть передбачати зменшення відповідальності покупця за невиконання ним зобов`язань (п.11.2 договору).

У разі невиконання однією зі сторін умов договору він може бути розірваний на вимогу іншої сторони за рішенням суду. При цьому об`єкт приватизації повертається в державну власність у порядку, встановленому чинним законодавством України (п.11.3 договору).

Договір підписано сторонами, посвідчено приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Басенко К.М. 12.11.2015 та зареєстровано в реєстрі за №2721.

14.06.2018 між сторонами укладено договір про внесення змін до договору, яким п.5.3.3 договору викладений в редакції: « 5.3.3. Вирішити питання землекористування згідно з чинним законодавством протягом чотирьох років після набуття права власності на об`єкт».

Договір про внесення змін до договору від 14.06.2018 підписано сторонами, посвідчено приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Басенко К.М. 14.06.2018 та зареєстровано в реєстрі за №1540.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №95649645 від 29.08.2017 приватним нотаріусом Басенко К.М. Краматорського міського нотаріального округу Донецької області 28.12.2015 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на об`єкт приватизації, гараж літ. Л, загальна площа 32,0 кв.м у розмірі частки 33/1000 на підставі договору купівлі-продажу №2721 від 12.11.2015.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 18.05.2020 у справі №234/19105/19 позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про виділення в натурі частки їх спільної часткової власності та визнання права власності задоволено; виділено ОСОБА_1 у натурі зокрема 33/1000 часток об`єкту нерухомого майна будівлі банку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: будівлю гаражу літ. Л загальною площею 32,0 кв.м, що становить 33/1000 від усієї будівлі банку з надвірними будівлями; визнано за ОСОБА_1 право власності як на окремий об`єкт нерухомого майна на будівлю гаражу літ. Л загальною площею 32,0 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 ; припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 зокрема на 33/1000 часток об`єкту нерухомого майна будівлі банку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з будівлі гаражу літ. Л загальною площею 32,0 кв.м.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №334062466 від 31.05.2023 державним реєстратором 23.11.2020 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на гараж літ.Л, загальною площею 32,0 кв.м (інв.№10330005) за адресою: АДРЕСА_2 ), на підставі рішення Краматорського міського суду Донецької області від 18.05.2020 по справі №234/19105/19.

19.01.2021 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях звернулось до Краматорської міської ради із запитом №11-04-00410 про одержання інформації з питань, що стосуються виконання власником зобов`язань, передбачених зокрема договором №2721 від 12.11.2018 щодо вирішення ОСОБА_1 питання землекористування щодо земельної ділянки/земельних ділянок під об`єктами приватизації гаражами, у відповідь на який (лист №01-34/541 від 03.02.2021) позивача повідомлено про відсутність у виконкомі Краматорської міської ради інформації з питань, що стосується виконання власником зобов`язань, передбачених договорами купівлі-продажу об`єктів державної власності групи А, розташованих у АДРЕСА_3 .

За твердженням позивача 19.01.2021 засобами поштового зв`язку в адресу відповідача був спрямований запит №20-04-00413 щодо стану виконання умов договору купівлі-продажу №2721 від 12.11.2015.

Направлення запиту та його отримання відповідач заперечує.

На підтвердження направлення запиту відповідачу позивач надав до матеріалів справи копію рекомендованого повідомлення від 20.01.2021 та поштового конверту з відміткою АТ «Укрпошта» «повернуто за закінченням терміну зберігання». Вказане свідчить про вжиття позивачем заходів, спрямованих на одержання інформації від відповідача щодо стану виконання зобов`язань та повідомлення про здійснення поточної перевірки.

Відповідач зазначає, що оскільки відсутній опис вкладення до конверту наданого позивачем, встановити, що сааме відправлялось в цьому конверті не вбачається можливим; зазначає, що не отримував вказаного запиту.

Суд зазначає, що відсутність опису вкладення до вказаного конверту, на що посилається відповідач, може ставити під сумнів його вміст, проте, дослідивши копії конверту та рекомендованого повідомлення, враховуючи, що конверт містить штамп АТ «Укрпошта» про відправлення кореспонденції 20.01.2021 тобто наступного дня після дати складення запиту, на конверті міститься відмітка з номером запиту, суд дійшов висновку про те, що надані позивачем докази в підтвердження направлення відповідачу запиту №20-04-00413 від 19.01.2021 є більш вірогідними, ніж докази, надані на їх спростування.

20.04.2021 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях складено акт №9 поточної перевірки виконання умов договору купівлі-продажу №2721 від 12.11.2015 об`єкта державної власності групи А гаража літ.Л загальною площею 32,0кв.м (інв.№10330005) за адресою: 84301, Донецька область, м. Краматорськ, проспект Миру, будинок 7-А (проспект Миру, гараж 7Л), що обліковується на балансі Управління державної казначейської служби України у м.Краматорську Донецької області. Акт перевірки з боку відповідача не підписаний. Актом встановлено, що умови договору купівлі-продажу №2721 від 12.11.2015 передбачені, зокрема п. 5.3.3 відповідач не виконав (не вирішив питання землекористування згідно з чинним законодавством протягом чотирьох років після набуття права власності на об`єкт). До акту складений додаток №1 «Перелік документів, що підтверджують виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу dsl 12/11/2015 №2721»: 1. запит / ОСОБА_1 / від 19.01.2021 №20-04-00413 щодо стану виконання умов договору; 2. запит від 19.01.2021 №11-04-00408 до Державної екологічної інспекції у Донецькій області; .3 запит від 19.01.2021 №11-04-00409 до Головного управління Держпродспоживчслужби в Донецькій області; 4. запит від 19.01.2021 №11-04-00410 до Краматорської міської ради; 5. лист виконавчого комітету Краматорської міської ради від 03.02.2021 №01-34/541; 6. Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкт нерухомого майна від 18.02.2021 №244886138.

За твердженням позивача акт перевірки №9 від 20.04.2021 листом №20-04-03923 від 21.04.2021 позивач направив на адресу відповідача для підписання разом із пропозицією у добровільному порядку розірвати договір №2721 від 12.11.2015 та повернути набутий за договором об`єкт до державної власності з мотивів невиконання умов п.5.3.3 договору.

Направлення позивачем акту та його отримання відповідач заперечує.

На підтвердження направлення акту відповідачу позивач надав опис вкладення у цінний лист з відміткою АТ «Укрпошти» про відправлення 22.04.2021 та накладну від 22.04.2021, з огляду на що посилання відповідача на відсутність доказів відправлення акту перевірки спростовуються матеріалами справи.

Позивач крім іншого також звертався до Донецької обласної державної адміністрації із запитом №02-04-976ВС від 13.07.2023 про одержання інформації з питань, що стосуються виконання власником зобов`язань, передбачених договором, зокрема договором №2721 від 12.11.2018, щодо вирішення ОСОБА_1 питання землекористування щодо земельної ділянки/земельних ділянок під об`єктами приватизації гаражами, у відповідь на який Департамент агропромислового розвитку та земельних відносин, за дорученням облдержадміністрації (лист №689/0/151-23/05 від 28.07.2023) повідомив позивача про те, що департамент не є розпорядником інформації щодо набуття прав на майно громадянами та юридичними особами, вказану інформацію можна отримати з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Спір в порядку досудового врегулювання сторонами вирішено не було.

Оцінка судом аргументів учасників справи.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про приватизацію державного майна» №2163-XII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, платне відчуження майна, що перебуває у державній власності, у тому числі разом із земельною ділянкою державної власності, на якій розташований об`єкт, що підлягає приватизації, на користь фізичних та юридичних осіб, які можуть бути покупцями відповідно до цього Закону, з метою підвищення соціально-економічної ефективності виробництва та залучення коштів для здійснення структурної перебудови національної економіки є приватизацією державного майна.

Згідно зі ст.27 Закону України «Про приватизацію державного майна» №2163-XII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, при приватизації об`єкта державної власності шляхом його викупу, продажу на аукціоні, за конкурсом між продавцем і покупцем укладається відповідний договір купівлі-продажу. Контроль за виконанням умов договору купівлі-продажу здійснює державний орган приватизації. За результатами перевірки виконання умов договору купівлі-продажу складається акт за формою, встановленою Фондом державного майна України.

Закон України «Про приватизацію державного майна» №2163-XII втратив чинність 07.03.2018 у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про приватизацію державного і комунального майна» №2269-VIII від 18.01.2018, п.2 Прикінцевих та перехідних положень якого встановлено, що приватизація (продаж) об`єктів, щодо яких рішення про приватизацію було прийнято до набрання чинності цим Законом, здійснюється та завершується відповідно до вимог цього Закону.

Отже контроль за дотриманням умов укладеного між сторонами договору та наслідки їх недотримання врегульовані положеннями Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» №2269-VIII від 18.01.2018.

За приписами ст.6 Закону України «Про Фонд державного майна України», ч. 1 ст.7 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» №2269-VIII Фонд державного майна України, регіональні відділення та представництва становлять єдину систему державних органів приватизації.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про Фонд державного майна України» до основних завдань Фонду державного майна України належать здійснення контролю у сфері організації та проведення приватизації державного майна.

Згідно з абз.28 п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про Фонд державного майна України» у сфері приватизації державного майна Фонду державного майна України здійснює контроль за виконанням умов договорів купівлі-продажу державного майна.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» №2269-VIII контроль за виконанням умов договору купівлі-продажу, укладеного з переможцем аукціону, та викупу об`єктів приватизації здійснює орган приватизації. Порядок здійснення контролю за виконанням зобов`язань, визначених у договорі купівлі-продажу, затверджує Фонд державного майна України. Строк виконання зобов`язань, визначених у договорі купівлі-продажу, крім мобілізаційних завдань, не повинен перевищувати п`яти років, за винятком тих, для яких Фондом державного майна України за поданням аукціонної комісії може бути встановлено інший строк виконання зобов`язань.

Порядком здійснення контролю за виконанням умов договорів купівлі-продажу об`єктів приватизації органами приватизації, затвердженим Фондом державного майна України від 18.10.2018 року №1327 (Порядок №1327), передбачено, що орган приватизації здійснює плановий та позаплановий контроль за виконанням умов договору шляхом проведення перевірки безпосередньо на об`єкті приватизації або у господарському товаристві, акції (частки) якого є об`єктом приватизації; опрацювання документів щодо стану виконання умов договорів купівлі-продажу об`єктів приватизації, отриманих від власників цих об`єктів на запит органів приватизації (документальний контроль); опрацювання документів щодо виконання зобов`язань, визначених договорами купівлі-продажу об`єктів приватизації, отриманих від компетентних органів на запит органу приватизації; складання акта за результатами проведення перевірки (п.1 розділу ІІ).

Пунктами 2, 3, 4 Розділу ІІ Порядку №1327, передбачено, що проведення перевірки виконання умов договору купівлі-продажу здійснюється виключно на підставі рішення органу приватизації, в якому зазначаються договір купівлі-продажу, об`єкт приватизації, власник об`єкта приватизації, прізвища, імена, по батькові, посади уповноважених представників органу приватизації, період, за який проводиться перевірка. Про проведення перевірки орган приватизації письмово повідомляє (не пізніше ніж за 15 календарних днів до початку її проведення) з дати відправлення рекомендованого листа, зокрема власнику об`єкта приватизації. У процесі проведення контролю за виконанням умов договору використовуються документи, які можуть підтверджувати стан їх виконання.

За результатами перевірки складається акт поточної або підсумкової перевірки виконання умов договору купівлі-продажу (далі Акт) за формою, затвердженою цим наказом. Складений за результатами перевірки Акт підписують представник органу приватизації, власник або уповноважена ним особа та керівник господарського товариства, якщо об`єктом приватизації за договором є акції (частки). Акт має бути прошитий, пронумерований, мати реєстраційний номер (п.7, 8 Розділу ІІ Порядку №1327).

У разі неявки власника або уповноваженої особи об`єкта приватизації для участі у перевірці виконання умов договору купівлі-продажу, коли об`єктом приватизації є акції (частки), єдині майнові комплекси державних (комунальних) підприємств та об`єкти незавершеного будівництва (будівлі, споруди), уповноважений представник органу приватизації після опрацювання наявних документів та відповідей, отриманих органом приватизації від компетентних органів, складає Акт і надсилає підписані примірники в триденний строк рекомендованим листом власнику об`єкта приватизації, господарському товариству, у разі потреби - профспілковому органу товариства для їх підписання. Якщо в тридцятиденний строк з дня відправлення Акта орган приватизації не отримав підписаного власником примірника Акта та/або зауважень чи заперечень до нього, представник органу приватизації у третьому примірнику Акта робить запис про неявку власника об`єкта приватизації для здійснення перевірки. До Акта долучаються лист з описом вкладення та повідомленням про вручення, які підтверджують отримання двох примірників Акта для підписання власнику об`єкта приватизації (п.9 Розділу ІІ Порядку №1327).

Статтею 27 Закону України «Про приватизацію державного майна» №2163-XII (втратив чинність 07.03.2018) в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що виключними умовами для розірвання договору купівлі-продажу об`єкта приватизації в порядку, передбаченому законодавством, є:

1) несплата коштів, визначених договором купівлі-продажу, протягом 60 днів з дня нотаріального посвідчення договору;

2) невиконання або неналежне виконання умов продажу об`єкта і зобов`язань покупця щодо основних напрямів розвитку і функціонування приватизованого об`єкта;

3) невиконання умов договору купівлі-продажу у зв`язку з банкрутством приватизованого підприємства або підприємства, до якого було передано приватизований об`єкт.

У договорі купівлі-продажу чітко визначаються критичні значення неналежного виконання виключних умов (строк, відсоток виконання).

До виключних умов не можуть включатися вимоги щодо обсягів і строків внесення інвестицій на розвиток об`єкта приватизації, крім випадків, передбачених законодавством про особливості приватизації окремих видів об`єктів державної власності.

Включення до договору інших зобов`язань покупця допускається за згодою сторін.

Строк виконання зобов`язань, визначених у договорі купівлі-продажу, крім мобілізаційних завдань, не повинен перевищувати п`яти років.

Контроль за виконанням умов договору купівлі-продажу здійснює державний орган приватизації.

Частиною 3 ст.26 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» №2269-VIII встановлені виключні умови для розірвання договору купівлі-продажу об`єкта приватизації в порядку, передбаченому законодавством, а саме:

2) невиконання умов продажу об`єкта і зобов`язань покупця, визначених договором купівлі-продажу, в установлений таким договором строк;

3) подання органу приватизації неправдивих відомостей;

4) сплата за об`єкт приватизації коштів, отриманих з порушенням вимог законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення;

5) невиконання зобов`язання покупця щодо недопущення скорочення чисельності працівників з ініціативи нового власника чи уповноваженого ним органу;

6) продаж або в інший спосіб відчуження покупцем приватизованого об`єкта (його частини) або нерухомого майна господарського товариства, якщо об`єктом приватизації є пакет акцій (часток) такого товариства, особам, визначеним частиною другою статті 8 цього Закону, протягом виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу.

За приписами чч.9,10 ст.26 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» №2269-VIII (набрав чинності 07.03.2018) на вимогу однієї із сторін договір купівлі-продажу може бути розірвано, у тому числі за рішенням суду, в разі невиконання іншою стороною зобов`язань, передбачених договором купівлі-продажу, у визначені строки або визнано недійсним за рішенням суду. У разі розірвання в судовому порядку договору купівлі-продажу у зв`язку з невиконанням покупцем договірних зобов`язань приватизований об`єкт підлягає поверненню в державну (комунальну) власність.

Отже органи приватизації здійснюють контроль за виконанням покупцем умов договору купівлі-продажу, а в разі їх невиконання застосовують санкції, передбачені чинним законодавством, та можуть у встановленому порядку порушувати питання про розірвання договору.

Відповідно до вимог ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 Господарського кодексу України.

Пунктом 1 ч. ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір.

Відповідно до приписів ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як визначено ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Як свідчать матеріали справи позивач звертався до відповідача із запитом №20-04-00413 від 19.01.2021 щодо стану виконання умов договору купівлі-продажу №2721 від 12.11.2015, в якому просив протягом 10 календарних днів з моменту його одержання надати інформацію щодо стану виконання зобов`язань, встановлених у розділі 5 договору, та документи за переліком.

За результатами поточної перевірки органом приватизації складено акт №9 від 20.04.2021, в якому встановлено, що п.5.3.3 договору купівлі-продажу не виконано.

Акт перевірки №9 від 20.04.2021 листом №20-04-03923 від 21.04.2021 позивачем було направлено на адресу відповідача для підписання та запропоновано у добровільному порядку розірвати договір №2721 від 12.11.2015 та повернути об`єкт до державної власності з мотивів невиконання умов п.5.3.3 договору.

На підтвердження направлення вказаного акту відповідачу надано опис вкладення у цінний лист з відміткою АТ «Укрпошти» про відправлення 22.04.2021 та накладну від 22.04.2021.

Відповідач зазначає, що означений примірник акту не отримував.

Слід зазначити, що відповідно до положень п.9 Розділу ІІ Порядку №1327 такий акт направляється у випадку неявки власника або уповноваженої особи коли об`єктом приватизації є акції (частки), єдині майнові комплекси державних (комунальних) підприємств та об`єкти незавершеного будівництва (будівлі, споруди), під жоден з яких не підпадає об`єкт приватизації за спірним договором.

Відповідно до п.п.1, 2 Розділу ІІІ Порядку №1327, у разі порушення власником об`єкта приватизації умов договору орган приватизації здійснює заходи з досудового врегулювання спору відповідно до вимог чинного законодавства та договору. У разі невирішення спору в межах досудового врегулювання орган приватизації звертається до суду для застосування санкцій, передбачених законом та договором, щодо виконання умов договору; стягнення штрафів і пені; розірвання договору або визнання його недійсним та повернення об`єкта у державну (комунальну) власність.

З листа від 21.04.2021 № 20-04-03923 адресованого ОСОБА_1 вбачається, що Фонд зазначив про надсилання для підписання у 2-х примірниках акту поточної перевірки від 20.04.2021 та пропонувало у добровільному порядку розірвати договір купівлі-продажу №2721 від 12.11.2015 та повернути об`єкт до державної власності, у зв`язку з невиконанням пп.5.3.3 договору.

Позивач, як на підставу розірвання договору купівлі-продажу №2721 від 12.11.2015 посилається на невиконання відповідачем п.п.5.3.3 договору щодо вирішення питань землекористування згідно з чинним законодавством протягом чотирьох років після набуття права власності на об`єкт (з урахуванням договору про внесення змін від 14.06.2018).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №95649645 від 29.08.2017 вбачається, що право власності на об`єкт приватизації зареєстровано за ОСОБА_1 28.12.2015.

Отже відповідач до 28.12.2019 мав оформити у відповідності до вимог чинного законодавства належні йому як власнику нерухомого майна права землекористувача щодо земельної ділянки, на якій це майно розташоване.

Відповідач зазначає, що ним вживались заходи, спрямовані на вирішення вказаного питання, до того ж відповідно до положень ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК України оскільки відповідач є власником гаражів, на підставі рішення Краматорського міського суду Донецької області від 18.05.2020 по справі №243/19105/19 до нього перейшло право користування земельною ділянкою в обсязі та на умовах встановлених для попереднього землекористувача.

В підтвердження викладеного відповідачем надано до матеріалів справи в копіях такі документи: акт прийому-передачі топографічних робіт від 17.10.2017; лист ОСОБА_2 від 05.09.2017 до Управління державної казначейської служби України у м.Краматорськ Донецької області щодо поділу земельної ділянки; лист Краматорської міської ради від 25.05.2018 №01-26/2918 з витягом із протоколу №55 засідання постійної комісії з питань регулювання земельних відносин, архітектури, будівництва від 16.05.2018; лист ОСОБА_1 від 18.06.2018 до Головного управлінню Державної казначейської служби України у Донецькій області щодо оформлення земельної ділянки; лист Державної казначейської служби України від 26.04.2019 №20-11/7569; лист ОСОБА_1 від 18.02.2019 до Державної казначейської служби України щодо виділу частини майна з метою завершення процедури оформлення земельної ділянки; лист Департаменту агропромислового розвитку та земельних відносин Донецької обласної державної адміністрації П-18/0/156-23/-19/05 від 21.09.2023; лист Краматорської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області за вих№1367/08-20 від 22.09.2023.

Зі змісту вказаних документів вбачається, що відповідач звертався до органів державної влади, зокрема Державної казначейської служби України, у постійному користуванні якої перебувала земельна ділянка, Донецької обласної державної адміністрації щодо надання згоди на поділ земельної ділянки, з метою оформлення права землекористування, якою надано згоду на поділ земельної ділянки, проте станом на поточний час питання щодо оформлення права користування земельною ділянкою не вирішено.

Відповідач зазначає, що оскільки майно виділено в натурі та він є власником спірного об`єкту на підставі рішення Краматорського міського суду Донецької області від 18.05.2020 по справі №243/19105/19 питання щодо землекористування вирішено оскільки до нього перейшло право користування земельною ділянкою в обсязі та на умовах встановлених для попереднього землевласника відповідно до ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК України.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 18.05.2020 по справі №243/19105/19 (набрало законної сили 30.06.2020 за відомостями Реєстру судових рішень) відповідачу виділено в натурі зокрема 33/1000 часток об`єкту нерухомого майна будівлі банку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: будівлю гаражу літ. Л загальною площею 32,0 кв.м, що становить 33/1000 часток будівлі банку з надвірними будівлями, та визнано за ОСОБА_1 право власності як на окремий об`єкт нерухомого майна будівлю гаражу літ. Л загальною площею 32,0 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Водночас цим судовим рішенням припинено право спільної часткової власності відповідача на 33/1000 часток об`єкту нерухомого майна будівлі банку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з будівлі гаражу літ. Л загальною площею 32,0 кв.м.

Відповідно до ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки факт виділу та визнання права власності за ОСОБА_1 на будівлю гаражу літ.Л, загальною площею 32,0кв.м (інв.№10330005), за адресою: АДРЕСА_2 ), що становить 33/1000 встановлено у рішенні суду, що набрало законної сили, вказаний факт не підлягає доказуванню в межах розгляду даної справи, відповідно до положень ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином об`єкт приватизації 33/1000 часток об`єкту нерухомого майна будівлі банку з надвірними будівлями, набутий відповідачем за оспорюваним договором у спільну часткову власність, припинив існування на підставі рішення суду у зв`язку із виділом частки відповідача в натурі, та набуттям ОСОБА_1 прав власності на будівлю гаражу літ. Л загальною площею 32,0 кв.м як на окремий об`єкт нерухомого майна.

Статтею 120 Земельного кодексу України, в редакції станом на дату набрання рішенням законної сили, передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно з ч.1 ст.377 Цивільного кодексу України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Отже, враховуючи набуття права власності на будівлю гаражу літ.Л загальною площею 32 кв.м, що становить 33/1000, право користування земельної ділянки перейшло до відповідача, проте в умовах відсутності державної реєстрації вказаного права за наявними в матеріалах справи документами таке право не оформлене відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд зауважує, що п.5.3.3 спірного договору передбачає, що обов`язком покупця є вирішення питання землекористування згідно з чинним законодавством протягом чотирьох років, при цьому вказаний обов`язок є не конкретизованим та унеможливлює встановлення його чіткого змісту, незрозуміло яким чином вказане питання може вважатись вирішеним в розумінні зазначеного договору та яких заходів достатньо вжити задля цього з боку відповідача, оскільки остаточне питання вирішення права користування земельною ділянкою залежить не тільки від відповідача.

Відповідачем набуто право власності на об`єкт приватизації частку в об`єкті нерухомості, та в подальшому вказане майно виділено в натурі, істотні умови договору в частині здійснення розрахунків за договором та передачі майна виконані, будь-які порушень договору, окрім невиконання п.5.3.3 договору, відсутні.

Суд зазначає, що відсутність оформлення права на користування земельною ділянкою, на якій розташований об`єкт приватизації, не само по собі призводить до неможливості досягнення мети приватизації, якою як встановлено в ст.1 Закону України «Про приватизацію державного майна» №2163-XII (втратив чинність 07.03.2018) в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, є підвищення соціально-економічної ефективності виробництва та залучення коштів для здійснення структурної перебудови національної економіки.

Судом також враховано, що відсутність оформлення права користування земельною ділянкою не було віднесено до виключних умов для розірвання договору приватизації у розумінні ст.27 вказаного Закону.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (серед багатьох інших, рішення у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986, «Щокін проти України» від 14.10.2010, «Сєрков проти України» від 07.07.2011, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме: чи є втручання законним, чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес, чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Встановивши законність підґрунтя втручання держави (в особі органів приватизації) у право мирного володіння майном відповідача, тобто наявність нормативної основи у законодавстві для такого втручання, суд наголошує на тому, що одним з обов`язкових критеріїв правомірності втручання у право мирного володіння майном є «пропорційність» між суспільним та приватним інтересом.

Втручання держави в право особи на мирне володіння майном, гарантоване ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є виправданим, лише в разі, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу», наявності якого позивачем не доведено.

Отже слід зауважити, що втручання держави в право особи на мирне володіння майном не може вважатися виправданим, якщо порушення з боку правовласника має суто формальний характер, а втручання в вигляді позбавлення права власності як таке не переслідує задоволення «суспільного інтересу».

Регіональне відділення Фонду державного майна по Донецькій та Луганській областях просить розірвати договір та повернути об`єкт приватизації до державної власності в умовах фактичного виконання договору купівлі-продажу та отримання передбаченої договором оплати, посилаючись на невирішення відповідачем питання щодо землекористування, що не відповідає розумному співвідношенню повернення придбаного за оплатним договором майна та покладає надмірний тягар на відповідача за відсутності виправданого інтересу держави, який може бути захищений у інший більш ефективний спосіб, зокрема шляхом звернення до суду власника земельної ділянки з позовом про стягнення з відповідача плати за фактичне користування земельною ділянкою, на якій розташований належний відповідачу об`єкт нерухомості.

Водночас суд підкреслює, що використання земельної ділянки без належного оформлення прав землекористувача є порушенням положень земельного законодавства. Отже користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів свідчить про наявність підстав для компенсації завданої шкоди, зокрема у формі неотриманої орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності. Такий спосіб захисту порушеного права відповідає принципу пропорційності та забезпечує справедливий баланс інтересів сторін в умовах відсутності належного оформлення прав відповідача як землекористувача.

Окремо слід додати, що при здійсненні оцінки ефективності обраного позивачем способу захисту в частині позовних вимог про повернення набутого позивачем за оспорюваним договором об`єкту приватизації до державної власності суд звертає увагу на те, що позивач просить зобов`язати відповідача повернути державне майно об`єкт приватизації, а саме: гараж літ.Л загальною площею 32 кв.м (інв.№10330005) за адресою: 84301, Донецька область, місто Краматорськ, проспект Миру, будинок 7А, до державної власності шляхом підписання акту прийому-передавання майна.

Така вимога відповідає відомостям оспорюваного договору, з якого вбачається, що об`єктом приватизації є гараж літ.Л загальною площею 32 кв.м (інв.№10330005) за адресою: 84301, Донецька область, м.Краматорськ, проспект Миру, будинок 7А, що складає 33/1000 часток від усієї будівлі банку з надвірними будівлями. Однак матеріали справи свідчать, що набута відповідачем за договором приватизації частка в об`єкті нерухомості в подальшому на підставі судового рішенням була виділена відповідачу в натурі, про що були внесені відповідні відомості до Державного реєстру майнових прав на нерухоме майно. Отже об`єкт приватизації, який просить повернути позивач до державної власності, на час розгляду справи припинив існування, що зумовлює висновок про те, що обраний позивачем спосіб захисту є не тільки неспівмірним, оскільки порушує положення ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а є і неефективним з причини відсутності об`єкту, на поверненні якого до державної власності наполягає позивач.

Підсумовуючи наведені доводи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову про розірвання договору купівлі-продажу №2721 від 12.11.2015 та зобов`язання відповідача повернути об`єкт приватизації до державної власності.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами ч.9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи, що відповідач не надав переконливих доказів того, що ним вчинялись активні та послідовні дії з метою оформлення прав на земельну ділянку, на якій розташований належний йому на праві власності об`єкт нерухомості, суд вважає, що спір виник у тому числі і з вини відповідача, отже судові витрати позивача зі сплати судового збору у сумі 5368,00грн суд покладає на обох сторін в рівних долях.

З урахуванням заяви відповідача про подання доказів понесення витрат на правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення в порядку ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, питання розподілу цих витрат буде вирішено судом шляхом постановлення додаткового рішення.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 210, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях (61057, Харківська область, м. Харків, майдан Територіальний, б.1, ) витрати зі сплати судового збору у сумі 2684,00грн.

В судовому засіданні 28.11.2023 суд склав та підписав вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 11.12.2023.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів; зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку, визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя К.І. Аксьонова