ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року Справа №924/1351/20 (924/214/22)

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Коломис В.В. , суддя Миханюк М.В.

при секретарі судового засідання Комшелюку А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 01.11.2023 (повний текст - 03.11.2023) у справі №924/1351/20 (924/214/22) (суддя Заярнюк І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальності "Технопарк Проскурів",

до Колективного підприємства "Агрофірми "Проскурів",

до Окремого структурного відділу "Лісомисливський відділ "Агрофірми "Проскурів",

про усунення перешкод у користуванні Товариством з обмеженою відповідальністю "Технопарк Проскурів" приміщенням, що належне йому на праві власності та розташоване за адресою: 29021, м.Хмельницький, вул.Володимира Глушенкова, 11, шляхом зобов`язання Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів" та Окремого структурного відділу "Лісомисливського відділу "Агрофірми "Проскурів" звільнити частину нежитлового приміщення: виробниче приміщення - 100 кв.м; піднавіс - 255 кв.м; піднавіс (склад) 52,60 (а саме: піднавіс 23 кв.м., склад - 11.04 та 18.56 кв.м.); піднавіс - 53 кв.м, розташованого за адресою: 29021, м.Хмельницький, вул.Володимира Глушенкова, 11.

(в межах справи №924/1351/20 про банкрутство колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів")

за участю представників:

ТОВ "Технопарк Проскурів" - Керницька І.Р.;

арбітражний керуючий - Рудий А.М.;

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 01.11.2023 у справі №924/1351/20 (924/214/22) відмовлено у задоволенні заяви кредитора КП „Агрофірма „Проскурів Полторацького А.Є. про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Хмельницької області від 26.01.2023 у справі №924/1351/20 (924/214/22). Рішення господарського суду Хмельницької області від 26.01.2023 у справі №924/1351/20 (924/214/22) залишено в силі.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою ОСОБА_1 звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

У скарзі, зокрема зазначає, що заперечуючи заяви, боржник подавав докази юридичної, але не фактичної відсутності предметів оренди, сподіваючись про достатність поданих доказів такої юридичної відсутності для переконання суду.

Стверджує, що після проголошення 25.05.2023 вступної і резолютивної частини постанови Верховного Суду у вказаній справі (повний текст постанови з`явився у Реєстрі судових рішень 13.06.2023), керуючим санацією було негайно утворено комісію по фактичному дослідженні тих частин об`єктів нерухомого майна, які наче б то орендувалися структурним підрозділом Агрофірми очевидно знаючи, що така умовна «оренда», створена на підставі сфальсифікованих документів посадовими особами ПАТ «Проскурів» за попередньою і протиправною змовою з керівником структурного підрозділу ОСОБА_2 .

Огляд території було розпочато 31.05.2023 (перший день огляду та відеозйомки) та завершено 08.06.2023 (другий день огляду та відеозйомки). Необхідність проведення оглядів у різні дні виникла внаслідок фізичної відсутності керівника ПАТ «Проскурів» ОСОБА_3 за юридичною адресою ПАТ «Проскурів», яка є тотожною із такою адресою місцезнаходження орендованого майна, оскільки у попередні виїзди на цю ж місцевість для вимірів земельної ділянки за цією ж адресою, ним створювалися фізичні перешкоди із словесними погрозами, що вчергове могло стати перешкодою у огляді з відеофіксацією та складанні вказаного акту.

За доводами апелянта вказаним актом підтверджується фактична відсутність орендованого нерухомого майна (їх частин згідно договору та акту приймання-передачі), хоча наче б то під час розгляду справи (без наявності цього акту і цих фактичних відомостей) на думку суду було достатньо доказів для постановлення позитивного рішення для позивача на підставі поданих ним документів, що підтверджують факт юридичного укладення та існування договору оренди, і як наслідок, невиконаного відповідачами обов`язку звільнити займані частини окремих приміщень (будівель, споруд).

Звертає увагу, що у заяві наводилися нововиявлені обставини, які не були відомі, і не могли бути відомі відповідачу саме на дату (період) розгляду справи у підготовчому провадженні з підстав, зазначених вище, та зважаючи на юридичну необхідність.

Вважає, що наданим арбітражним керуючим актом огляду доводяться не юридичні обставини існування предмету оренди, а його фізична відсутність, яка є визначальною і первинною, і що під час вирішення справи не досліджувалося. Відтак, є помилковим вважати це новим доказом існування обставин, а саме реальності об`єктів. Судом досліджувалося лише документальне підтвердження передачі предмету оренди без вивчення питання існування його у фізичній реальності.

За доводами апелянта той факт, що на момент ухвалення рішення не існувало акту огляду території від 31.05.2023-08.06.2023, як доказу, жодним чином не спростовує самої обставини, фізичної відсутності визначеної актами прийому-передачі об`єктів оренди, що є більш вірогідним, з огляду на відсутність таких індивідуально визначених об`єктів оренди у ДРР.

На підставі викладеного апелянт просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу господарського суду Хмельницької області від 01.11.2023 у справі №924/1351/20 (924/214/22); скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 26.01.2023 у справі №924/1351/20 (924/214/22) переглянувши його за нововиявленими обставинами, постановивши нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.11.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 01.11.2023 у справі №924/1351/20 (924/214/22) - залишено без руху. Запропоновано апелянту протягом 10 днів із дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлені недоліки апеляційної скарги та подати до суду апеляційної інстанції докази надсилання копії апеляційної скарги сторонам у справі.

23.11.2023 від апелянта надійшли докази надсилання копії апеляційної скарги сторонам у справі.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.11.2023 поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Хмельницької області від 01.11.2023 у справі №924/1351/20 (924/214/22), відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд апеляційної скарги на 13.12.2023 об 14:15год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 59 у залі судових засідань №4. Запропоновано учасникам справи у строк до 08.12.2023 подати письмовий відзив на апеляційну скаргу.

08.12.2023 до суду від представника ТОВ «Технопарк Проскурів» надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві ТОВ «Технопарк Проскурів» звертає увагу суду на те, що акт огляду території від 31.05.2023-08.06.2023 не є належним та допустимим доказом, який підтверджує той факт, що оглянута земельна ділянка є саме тою ділянкою, на якій знаходились приміщення ПАТ «Проскурів», що орендував окремий структурний підрозділ, а саме виробниче приміщення 100 кв.м.; піднавіс 255 кв.м. ; піднавіс 52,60 кв.м.; піднавіс 53 кв.м.

Також, такий акт не підтверджує той факт, що на земельний ділянці, на якій знаходились орендовані приміщення, а саме: виробниче приміщення 100 кв.м.; піднавіс 255 кв.м. ; піднавіс 52,60 кв.м.; піднавіс 53 кв.м., станом на дату проведення огляду відсутні. З вказаним також погодився суд першої інстанції.

Акт огляду території від 31.05.2023-08.06.2023 є доказом, який не оцінювався судом, стосовно обставин, що були встановлені судом в рішенні господарського суду Хмельницької області від 26.01.2023 у справі №924/1351/20 (№924/214/22), що виключає визнання його як підставу для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами відповідно до п.2 ч.4 ст.320 ГПК України.

Зазначає, що при розгляді справи в господарському суді Хмельницької області, Північно-західному апеляційному господарському суді та Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду, представник КП «Агрофірма «Проскурів» у свої письмових позиціях вказував, що зазначені в договорі об`єкти нерухомості не існують. Тобто, ще при розгляді справи не погоджувався з існуванням спірних об`єктів нерухомості, однак на підтвердження своєї позиції не надав жодних доказів, зокрема доказів візуального огляду та відеозйомки, а також самого акта обстеження території, який був складений тільки 08 червня 2023 року та підписаний головою комісії Рудим А.М. та членом комісії Венгером Д.О. (адвокат КП «Агрофірма «Проскурів»). Водночас, навіть надання такого акту при розгляді справи у суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій не спростували б факту вчинення правочинну, наявності договірних відносин та, як результат, їх грубе порушення.

Наявність кущів та бур`янів на орендованій території, наявності сміття, а також відсутності ознак господарювання жодним чином не впливає на факт укладання договору оренди нерухомості №69 від 29.12.2019, наявності акту прийому-передачі до договору оренди нерухомості від 29.12.2019, наявності податкових накладних № від 31.01.2020 та №905348524 від 29.02.2020, що підтверджує укладання спірного договору та виконання боржником такого договору, а також відсутності акту прийому-передачі об`єкта нерухомості щодо повернення об`єктів нерухомого майна.

Також позивач зазначає, що з моменту укладання договору оренди нерухомості №69 від 29.12.2019 до моменту складання акта огляду території від 31.05.2023-08.06.2023 пройшло більше, ніж 3 роки. Вказане свідчить про можливу зміну обстановки на тій чи іншій території у зв`язку з погодними умовами, руйнуванням, природними умовами, тими чи іншими діями людини (а в нашому випадку орендаря), утриманням території та дотримання принципів благоустрою.

Враховуючи, що обставини щодо відсутності орендованого майна, на які посилається ОСОБА_1 були предметом дослідження під час постановлення рішення Господарського суду Хмельницької області від 26.01.2023 у справі №924/1351/20 (№924/214/22), цього доказу не існувало на момент перегляду рішення Господарського суду Хмельницької області від 26.01.2023 у справі №924/1351/20 (№924/214/22) в Північно-західному апеляційному господарському суді та Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду, а тому в даному випадку заявником не доведено наявність нововиявлених обставин та підстав для перегляду рішення господарського суду Хмельницької області від 26.01.2023 у справі №924/1351/20 (№924/214/22).

Також повідомляє, що докази на підтвердження витрат відповідача понесених у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

На підставі викладеного просить суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а ухвалу господарського суду Хмельницької області від 01.11.2023 у справі 924/1351/20 (924/214/22) залишити в силі.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 13.12.2023 арбітражний керуючий Рудий А.М. заявив усне клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги у зв`язку з відсутністю представника апелянта. Зазначає, що останнім було подано клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Представник ТОВ "Технопарк Проскурів" - Керницька І.Р. заперечила проти вказаного клопотання, вважає за можливе здійснювати розгляд справи у даному судовому засіданні.

Розглянувши клопотання про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Частинами 11, 12 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів зазначає, що учасники провадження по справі були повідомлені належним чином про дату, час і місце засідання суду. В рамках провадження по розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 01.11.2023 у справі №924/1351/20(924/214/22) не надходило клопотання представника ОСОБА_1 про участь в судовому засіданні 13.12.2023 об 14:15 год. в режимі відеоконференції.

При цьому, з огляду на клопотання арбітражного керуючого Рудого А.М., суд здійснив спробу під`єднати представника ОСОБА_1 Яроша В.Ю. у судове засідання у режимі відеоконференції, однак останній був відсутній в мережі. Клопотання про відкладення розгляду справи ОСОБА_1 чи його представником також не подавалося.

Оскільки всі учасники провадження у справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, враховуючи те, що позиція скаржника викладена безпосередньо у апеляційній скарзі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання арбітражного керуючого Рудого А.М. про відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні.

З огляду на викладене колегія суддів відмовляє арбітражному керуючому Рудому А.М. у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник ТОВ "Технопарк Проскурів" - Керницька І.Р. заперечила проти доводів та вимог апеляційної скарги та надала пояснення по справі. Просила суд апеляційної інстанції ухвалу господарського суду Хмельницької області від 01.11.2023 у справі №924/1351/20 (924/214/22) залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Арбітражний керуючий Рудий А.М. підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 , надав пояснення по справі. Просив суд апеляційної інстанції задоволити апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 01.11.2023 у справі №924/1351/20 (924/214/22).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 26.01.2023 у справі №924/1351/20(924/214/22) задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальності „Технопарк Проскурів до Колективного підприємства „Агрофірми „Проскурів та Окремого структурного відділу „Лісомисливський відділ „Агрофірми „Проскурів.

Зобов`язано Колективне підприємство Агрофірма „Проскурів усунути перешкоди у користуванні приміщенням шляхом звільнення частини нежитлового приміщення: виробниче приміщення - 100 кв.м.; піднавіс - 255 кв.м.; піднавіс (склад) 52,60 (а саме: піднавіс 23 кв.м., склад - 11.04 та 18.56 кв.м.); піднавіс - 53 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальності „Технопарк Проскурів.

Зобов`язано Окремий структурний відділ „Лісомисливський відділ „Агрофірми „Проскурів усунути перешкоди у користуванні приміщенням шляхом звільнення частини нежитлового приміщення: виробниче приміщення - 100 кв.м.; піднавіс - 255 кв.м; піднавіс (склад) 52,60 (а саме: піднавіс 23 кв.м., склад - 11.04 та 18.56 кв.м.); піднавіс - 53 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальності „Технопарк Проскурів.

Рішення суду мотивовано здійсненням відповідачами перешкод у користуванні належним ТОВ "Технопарк Проскурів" на праві власності нерухомим майном, яке Окремий структурний підрозділ "Лісомисливський відділ "Агрофірми "Проскурів" не повернуло позивачу за наслідком розірвання з його ініціативи договору оренди через несплату ОСВ "Лісомисливський відділ "Агрофірми "Проскурів" орендної плати за користування майном.

У зазначеному рішенні судом було встановлено, що Окремий структурний підрозділ „Лісомисливський відділ „Агрофірми „Проскурів" є орендарем приміщень по договору оренди об`єкта нерухомості №69 від 29.12.2019, відповідно до якого ПАТ „Проскурів" передало нежитлові приміщення в оренду відповідно до акту від 19.12.2019, підписаного сторонами.

Також суд не прийняв до уваги аргументи скаржника щодо відсутності майна, яке є предметом позову, взявши до уваги встановлені обставини справи щодо реєстрації права власності на таке майно за позивачем. Зокрема, судом встановлено, що згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.11.2020 №233850992, №233867107, №233853825, вбачається, що за Товариством з обмеженою відповідальністю „Технопарк Проскурів" зареєстровано право власності на: приміщення під навісу №1 загальною площею 583,1 кв.м.; приміщення столярного цеху №1, загальною площею 753,2 кв.м.; приміщення під навісу №2 загальною площею 305,9 кв.м. У вказаних витягах міститься інформація про загальну площу приміщень, на які було здійснено реєстрацію права власності за ТОВ „Технопарк Проскурів". При цьому, саме ці об`єкти нерухомості - нежитлові приміщення (виробниче приміщення 100 кв.м.; піднавіс 255 кв.м.; піднавіс 52,60 кв.м.; піднавіс 53 кв.м.) є частиною належного позивачу на праві власності майна, яке відповідно до договору №69 від 29.12.2019 було передане в оренду Окремому структурному відділу „Лісомисливський відділ „Агрофірми „Проскурів", і є предметом заявлених позовних вимог у даній справі.

Північно-західний апеляційний господарський суд постановою від 05.04.2023 залишив без змін рішення господарського суду Хмельницької області від 26.01.2023 у справі №924/1351/20 (924/214/22), погодившись з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову та зобов`язання відповідачів усунути перешкоди у користуванні належним ТОВ "Технопарк Проскурів" нерухомим майном шляхом передачі його позивачу.

Вказане судове рішення набуло чинності відповідно до постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.04.2023 у справі №924/1351/20 (№924/214/22).

Постановою Верховного Суду від 25.05.2023 постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.04.2023 та рішення господарського суду Хмельницької області від 26.01.2023 у справі №924/1351/20 (924/214/22) залишено без змін.

Суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій про наявність правових підстав для зобов`язання відповідачів усунути перешкоди у користуванні нежитлового приміщення на користь позивача, оскільки: по-перше, позов заявлений особою (власником майна), яка має право на захист своїх прав щодо належного їй нерухомого майна в контексті спірних правовідносин, що узгоджується з положеннями статті 391 ЦК України; по-друге, правова підстав для користування відповідачем-2 (ОСВ "Лісомисливський відділ "Агрофірми "Проскурів"), який є структурним відділом відповідача 1 (Агрофірми "Проскурів"), спірним нерухомим майном відсутня; по-третє, неповернення ОСВ "Лісомисливський відділ "Агрофірми "Проскурів", нежитлового приміщення протягом тривалого часу створює позивачу перешкоди в реалізації ним своїх повноважень на розпорядження та (або) користування нерухомим майном (п. 87 постанови).

Верховний Суд визнав безпідставними доводи скаржника щодо неіснування зазначених в договорі оренди об`єктів нерухомості, які зроблені з посиланням на відсутність зареєстрованих в реєстрі речових прав саме таких приміщень як об`єктів речових прав, оскільки як установлено судами попередніх інстанцій з наявних в матеріалах справи витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.11.2020 №233850992, №233867107, №233853825, вбачається наявність зареєстрованого за ТОВ "Технопарк Проскурів" ніким неоспорюваного права власності на: приміщення піднавісу № 1 загальною площею 583,1 кв.м; приміщення столярного цеху №1, загальною площею 753,2 кв.м; приміщення піднавісу №2 загальною площею 305,9 кв.м. Суди врахували, у зазначених витягах міститься інформація про загальну площу приміщень, на які було здійснено реєстрацію права власності за позивачем. При цьому, як установили суди попередніх інстанцій, саме ці об`єкти нерухомості - нежитлові приміщення (виробниче приміщення 100 кв.м; піднавіс 255 кв.м; піднавіс 52,60 кв.м; піднавіс 53 кв.м) є частиною належного позивачу на праві власності майна, яке відповідно до договору оренди було передане в оренду відповідачу-2, і є предметом заявлених позовних вимог у справі (п.91 постанови).

Окрім того, суди попередніх інстанцій установили, що в матеріалах справи на наведені нежитлові приміщення наявний технічний паспорт із контурними зазначеннями меж об`єктів нерухомого майна (п.92 постанови).

Також суд касаційної інстанції зазначив, що не заслуговують на увагу з аналогічних підстав та з урахуванням обставин належності ОСВ "Лісомисливський відділ "Агрофірми "Проскурів" як структурного відділу до КП "Агрофірма "Проскурів", аргументи скаржника щодо відсутності доказів перебування нежитлових приміщень у користуванні відповідача-1 та здійснення ним перешкод позивачу у користуванні зазначеним нерухомим майном (п.96 постанови).

Кредитор КП „Агрофірма „Проскурів" Полторацький А.Є. звернувся до суду із заявою за вх.№05-06/766/23 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Хмельницької області від 26.01.2023 у справі №924/1351/20 (№924/214/22).

За твердженнями заявника нововиявленими обставинами є акт огляду території від 31.05.2023-08.06.2023, який було складено комісією по фактичному дослідженні тих частин об`єктів нерухомого майна, які начеб то орендувалися структурним підрозділом Агрофірми. Вказував, що зазначеним актом встановлено, що ворота з вул.Глушенкова на територію закриті на ланцюг, до якого прикріплені два замки, проте вони не перешкоджають відкриттю воріт. Замки та ланцюги не належать КП „Агрофірма „Проскурів". Територія поросла кущами та бур`янами. Актом огляду території від 08.06.2023 підтверджується фактична відсутність орендованого нерухомого майна (їх частин згідно договору та акту приймання-передачі).

Заявник в заяві вказував, що оскільки спір у справі №924/1351/20 (924/214/22) остаточно було вирішено 25.05.2023, наказ на його виконання не видавався та до органів ДВС не пред`являвся, акт приймання-передачі об`єктів (частин нерухомого майна) з оренди в силу ч.1 ст.785 ЦК України не складався, то можна припустити, що Агрофірма „Проскурів" продовжує користуватися таким відсутнім нерухомим майном, яке було предметом неіснуючого договору та акту приймання-передачі.

Посилаючись на підтвердження обставин фактичної відсутності частин орендованого майна, заявник просив взяти до уваги, що договір оренди є реальним, а не консесуальним з огляду на нормативне врегулювання, визначене ч.1 ст.760, ч.1 ст.765, ч.1 ст.766 ЦК України.

Посилаючись на те, що обов`язковою умовою існування орендних правовідносин в силу ч.1 ст.765 ЦК України повинен бути факт передавання речі в оренду і ця річ повинна бути визначена індивідуальними ознаками (визначеними у договірних документах межами), то зважаючи на підтверджений актом огляду території від 08.06.2023 факт відсутності меж частин предметів оренди і їх фізичної відсутності взагалі як таких, очевидним є те, що боржник не приймав в оренду неіснуючого у реальному матеріальному світі речей в оренду від ПАТ „Проскурів" і відповідно не повинен платити за користування неіснуючими речами.

При цьому вказував, що наявність підтвердженого судом факту недійсності договору оренди у даному разі не вимагається, оскільки визначальним у даному разі є акт приймання-передачі, який не є договором, а його фіктивність підтверджується актом огляду території.

Заявник зазначав, що в даному випадку визначальним є те, що в рішенні від 26.01.2023 не досліджувалися обставини реального існування частин нерухомого майна (як відокремлених (неподільних технічною документацією та держаною реєстрацією) предметів оренди нерухомого майна), оскільки докази про таке суду не подавалися, а лише подавалися докази та зазначалися обставини юридичної (документальної) відсутності об`єктів оренди.

Також у заяві стверджував, що з метою виконання судового рішення у справі №924/1351/20 (924/214/22) керуючим санацією КП "Агрофірма "Проскурів" утворено комісію для огляду окремих документів, якими підтверджується ТОВ "Технопарк Проскурів" надання в оренду об`єктів нерухомого майна та території по вул. Глушенкова, 11 у м.Хмельницькому з відеозйомкою території на місцевості, оскільки під час розгляду судами усіх інстанцій спору, відповідачем заперечувався факт отримання в оренду приміщень нерухомого майна внаслідок підписання договору оренди та акту приймання майна особою без будь-яких на це повноважень і без ознак схвалення юридичною особою такого правочину, а також іншими (задніми) числами.

За результатами огляду території складено акт огляду території від 08.06.2023. Огляд проводився з 31.05.2023 по 08.06.2023.

Як вбачається з акту, для його складання та оформлення використані документи, які надавалися представником ТОВ "Технопарк Проскурів", адвокатом Керницькою І.В. разом із заявою від 23.11.2022 під час розгляду справи №924/1351/20 (924/214/22):

1) технічний паспорт на приміщення піднавісу №1, (загальна площа 583,1 кв.м., з яких піднавіс 287,7 кв.м., піднавіс 295,4 кв.м.), виготовленого БТІ 23.09.2010, а експлікація приміщень від 05.10.2020 експерта Івашкова А.В. В акті зазначено, що у технічному паспорті відсутні приміщення, які необхідно звільнити за рішенням суду, а саме: піднавіс 23 кв.м., склад - 11,04 та 18,56 кв.м.

2) технічний паспорт на приміщення піднавісу №2, (загальна площа 305,9 кв.м., з яких: піднавіс 248,4 кв:м., піднавіс 57,5 кв.м.), виготовленого БТІ 23.09.2023, а експлікація приміщень від 05.10.2020 експерта Івашкова А.В.;

3) технічний паспорт на приміщення столярного цеху №1 (загальна площа 753,2 кв.м., що включає 13 приміщень площею: 17,0 кв.м., 130,2 кв.м., 35,6 кв.м., 12,3 кв.м., 4,9 кв.м., 6,7 кв.м., 231,8 кв.м., 99,4 м.кв., 1,6 кв.м., 140,2 кв.м., 7,0 кв.м., 19,8 кв.м., 46,7 кв.м.) виготовленого БТІ 23.09.2010, а експлікація приміщень від 05.10.2020 експерта Івашкова А.В.

А також виокремлені (виділені) частинки нерухомого майна на поверхневих планах, які є додатками до кожного технічного паспорта, зеленим маркером. Зокрема, виділено:

1) столярний цех №1: кімн.13 площею 46,7 м.кв., кімн. 11, площею 7,0 м.кв. та частина кімн. 12 загальною площею 19,8 м.кв., але закреслено пунктиром чистину такої кімнати - 3,54 м.кв. Таким чином, загальна площа орендованого приміщення столярного цеху складає: 46,7+7+3,54=57,24 м.кв;

2) піднавіс №1: частина піднавісу загальною площею 583,1 м.кв., розділена на два елементи №1 площею 287,7 м.кв., та № 2 площею 295,4 м.кв. Заштрихований частина елементи № 1 за візуальним сприйняттям складає трохи більше 2/5, тобто біля 120 м.кв.;

3) піднавіс №2: загальна площа 305,9 м.кв., повністю заштрихований елемент №1 площею - 248,4 м.кв., і частково незаштрихований елемент №2 площею - 57,5 м.кв., однак встановити площу заштрихованого неможливо оскільки відсутні орієнтири для цього;

4) частина піднавісу площею 53 кв.м. на технічних паспортах не виділена і не надавалася взагалі.

В акті огляду території встановлено, що ворота з вул. Глушенкова на територію закриті на ланцюг, до якого прикріплені два замки, проте вони не перешкоджають відкриттю воріт. Замки та ланцюги не належать КП „Агрофірма „Проскурів". Територія поросла кущами та бур`янами, в тому числі „Борщовиком".

Щодо окремих об`єктів нерухомого майна, в акті встановлено наступне.

1) З лівої сторони від входу через ворота знаходиться піднавіс приблизною площею 300 кв.м., який може відповідати технічному плану приміщення піднавісу №2, загальною площею 305,9 м.кв. Під ним нічого практично не знаходиться, окрім сміття у вигляді шолухи, гілок дерев, тирси, декількох колід дров (стовбурів дерев). Росте бур`ян та кущі. Ідентифікувати та встановити яку частину піднавісу (площу якого у 255 м.кв. згідно рішення суду у справі №924/1351/20 (924/214/22) необхідно звільнити), з`ясувати неможливо.

2) Іншого піднавісу згідно технічного паспорту на приміщення піднавісу № 1 загальною площею 583,1 м.кв., з якого згідно рішення суду належить звільнити 52,6 м.кв. - не виявлено, а на піднавіс площею 53,0 м.кв. взагалі не надано технічної документації і така не позначена на будь-яких інших планах, які надавалися до суду, тому віднайти на усій території за адресою вул.Глушенкова,. 11 також не вдалося.

3) Приміщення столярного цеху №1, загальною площею 753,2 м.кв. з якого за рішенням суду належить звільнити 100 м.кв., складається з: кімн. №13, площею 46,7 м.кв.; кімн. №11, площею 7,0 м.кв. та частина кімн. 12 загальною площею 19,8 м.кв., але закреслено пунктиром частину такої кімнати - 3,54 м.кв.

Під час візуального огляду та відеозйомки встановлено, що ця площа розміром приблизно 60 м.кв., яка за планом у заштрихованій частині відповідає начеб то орендованій частині, - є старе, без ознак господарювання та перебуває в аварійному стані - приміщення сауни (лазні).

Акт підписаний головою комісії Рудим А.М. та членом комісії Венгером Д.О. (адвокат КП „Агрофірма „Проскурів").

Заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Хмельницької області від 26.02.2023 у справі №924/1351/20(924/214/22) подана з підстави, визначеної п.1 ч.2 ст.320 ГПК України.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.320 ГПК України однією із підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є наявність істотних для справи обставин, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Пунктом 1 частини 1 статті 321 ГПК України встановлено, що заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 320 цього Кодексу, учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Заява кредитора КП "Агрофірма "Проскурів" Полторацького А.Є. про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Хмельницької області від 26.01.2023 у справі №924/1351/20(924/214/22) подана до господарського суду Хмельницької області 06.07.2023.

Заявник зазначає, що про настання (встановлення) нововиявлених обставин ініціюючому кредитору стало відомо 10.06.2023 після того, як керуючий санацією на інформаційний запит надав копію акту від 08.06.2023 та відеофайли до нього на електронному накопичувачу.

Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення від 26.01.2023 у справі №924/1351/20(924/214/22) у межах строку, визначеного п.1 ч.1 ст.321 ГПК України

Частиною 1 статті 320 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Перегляд рішення за нововиявленими обставинами є спеціально встановленою процедурою і є можливим лише за умови наявності підстав для такого перегляду, встановлених Господарським процесуальним кодексом України та за умови дотримання порядку і строку подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, встановлених Господарським процесуальним кодексом України.

Нововиявлена обставина - це юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для правильного вирішення даної конкретної справи. Якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового акту, то вона обов`язково вплинула б на остаточні висновки суду; юридичний факт, який існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто, коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Такі обставини мають бути відповідним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. За відсутності принаймні однієї з цих ознак обставини не можуть вважатися нововиявленими та, відповідно, бути підставою для перегляду прийнятого у справі судового рішення.

Звертаючись до категорії "істотності" Верховний Суд зазначає, що питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним і вирішується судом, який розглядає відповідну заяву у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи могли ці обставини спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби зазначена обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (правова позиція Верховного Суду, викладена у постановах від 17.09.2019 у справі №910/17258/17, від 15.03.2023 у cправі №904/10560/17.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 09.06.2022 у справі №9901/230/20).

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами, визначена ГПК України, є окремою формою судового процесу, що має свої особливості. Вона не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин.

Слід враховувати, що підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення (постанова Верховного Суду від 23.04.2023 у справі 910/4216/20).

Згідно з частиною п`ятою статті 320 ГПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (пункти 27-34 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Праведная проти Росії" від 18.11.2004).

У пункті 33 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 у справі "Христов проти України" (заява №24465/04) зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення у справі "Брумареску проти Румунії" (Brumarescu v. Romania), заява № 28342/95, у справі "Желтяков проти України", заява № 4994/04).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява N52854/39; у справі "Желтяков проти України", заява № 4994/04).

Прийняття заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов`язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається.

Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, якщо ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. При цьому, результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, та встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 15.03.2023 у справі №904/10560/17).

Водночас, відповідно до ч.4 ст.320 ГПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

ОСОБА_1 зазначає, що нововиявленою обставиною є акт огляду території від 31.05.2023-08.06.2023, в якому встановлено фактичну відсутність орендованого нерухомого майна (їх частин згідно договору оренди об`єкта нерухомості №69 від 29.12.2019 та акту приймання-передачі).

При цьому, під час розгляду позову ТОВ „Технопарк Проскурів" про усунення перешкод у користуванні приміщенням, до КП „Агрофірма „Проскурів", відповідач заперечуючи проти їх визнання, зокрема, посилався на те, що зазначені в договорі об`єкти нерухомості - нежитлові приміщення (виробниче приміщення - 100 кв.м.; піднавіс - 255 кв.м.; піднавіс - 52,60 кв.м.; піднавіс 53 кв.м.) не існують, оскільки у реєстрі речових прав за адресою: вул.Глушенкова, 11 саме такі приміщення, як об`єкти речових прав не зареєстровані.

Під час дослідження відповідних обставин, судом було враховано, що в оренду передавалася частина нежитлових приміщень. При цьому, суд встановив, що наявність нежитлових приміщень, зокрема, приміщення піднавісу №1 загальною площею 583,1 кв.м. (піднавіс - 287,7 кв.м., піднавіс - 295,4 кв.м.), приміщення піднавісу №2 загальною площею 305,9 кв.м. (піднавіс - 248,4 кв.м., піднавіс - 57,5 кв.м.), приміщення столярного цеху №1 загальною площею 753,2 кв.м., що включає 13 приміщень площею: 17,0 кв.м., 130,2 кв.м., 35,6 кв.м., 12,3 кв.м., 4,9 кв.м., 6,7 кв.м., 231,8 кв.м., 99,4 кв.м., 1,6 кв.м., 140,2 кв.м., 7,0 кв.м., 19,8 кв.м., 46,7 кв.м. (частина яких передана в оренду) підтверджується технічними паспортами, свідоцтвами про право власності, які наявні в матеріалах справи та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (довідка №246809720 від 03.03.2021р.).

Рішення господарського суду Хмельницької області від 26.01.2023 було залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.04.2023, а постановою Верховного Суду від 25.05.2023 було залишено без змін постанову та рішення у даній справі.

Таким чином, як вірно встановив суд першої інстанції, обставини щодо відсутності орендованого майна були предметом дослідження під час розгляду позовних вимог.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що поданий заявником акт огляду території фактично є новим доказом, який не оцінювався судом, стосовно обставин, що були предметом дослідження та встановлені судом під час постановлення рішення від 26.01.2023, що виключає визнання його як підставу для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами відповідно до п.2 ч.4 ст.320 ГПК України.

При цьому, акт огляду території від 31.05.2023-08.06.2023 не спростовує фактичних даних, покладених в основу рішення від 26.01.2023, зокрема, факту укладення договору оренди №69 від 29.12.2019 між ПАТ „Проскурів" (орендодавець) в особі генерального директора Будзіського В.В. та Окремим структурним відділом „Лісомисливський відділ „Агрофірми „Проскурів" (орендар) та передачі орендованого майна Окремому структурному підрозділу „Лісомисливський відділ „Агрофірми „Проскурів" відповідно до акту прийому-передачі від 19.12.2019р., підписаного сторонами.

Під час розгляду позову ТОВ „Технопарк Проскурів" судом досліджувалося питання укладення та підписання договору оренди №69 від 29.12.2019. Зокрема, було встановлено, що договір оренди об`єкта нерухомості №69 є укладеним 29.12.2019. Сторони договору приступили до його виконання шляхом передачі орендодавцем та прийняття орендарем частини нежитлового приміщення за адресою: м.Хмельницький, вул. Володимира Глушенкова, буд. 11.

Також судом було встановлено, що 13.02.2020 та 13.03.2020 ПАТ „Проскурів" в Єдиному реєстрі податкових накладних було зареєстровано податкові накладні за № від 31.01.2020, порядковий номер 113 та за №905348524 від 29.02.2020, порядковий номер 93 щодо надання послуг оренди на січень та лютий 2020 року.

Дані обставини були предметом дослідження у справі №924/1351/20 (924/214/22), за результатами розгляду якої зобов`язано КП "Агрофірма "Проскурів" та ОСВ "Лісомисливський відділ "Агрофірми "Проскурів" усунути перешкоди у користуванні приміщенням шляхом звільнення частини нежитлового приміщення: виробниче приміщення - 100 кв.м; піднавіс - 255 кв.м; піднавіс (склад) - 52,60 (а саме: піднавіс 23 кв.м, склад - 11,04 та 18,56 кв.м); піднавіс - 53 кв.м, розташованого за адресою: 29021, м.Хмельницький, вул.Володимира Глушенкова, 11, на користь ТОВ "Технопарк Проскурів".

З огляду на зазначене вище, судом не можуть бути прийняті до уваги доводи (твердження) Полторацького А.Є. про те, що фіктивність акту приймання-передачі підтверджується актом огляду території від 31.05.2023-08.06.2023.

Також, судом першої інстанції вірно відмічено, що з моменту укладання договору оренди нерухомості №69 від 29.12.2019 до моменту складання акта огляду території від 31.05.2023-08.06.2023 пройшло більше, ніж 3 роки, що свідчить про можливу зміну обстановки на відповідній території у зв`язку з погодними умовами, руйнуванням, природними умовами.

Таким чином, доказу, на який посилається заявник (акт огляду території від 31.05.2023-08.06.2023) не існувало на момент подання ТОВ „Технопарк Проскурів" позовної заяви та прийняття рішення від 26.01.2023 за результатами розгляду, якого заявник просить переглянути за нововиявленими обставинами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 у справі №910/11027/18 зроблено висновок про те, що не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, доказ, який підтверджує обставини, що виникли після рішення, або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову; не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судами у процесі розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі №9901/819/18).

Враховуючи, що обставини щодо відсутності орендованого майна, на які посилається заявник, були предметом дослідження під час постановлення рішення від 26.01.2023, акт огляду території від 31.05.2023-08.06.2023 не спростовує фактичних даних, покладених в основу рішення зокрема, факту укладення договору оренди №69 від 29.12.2019 та підписання акту прийому-передачі орендованого майна від 19.12.2019, наявність заборгованості у боржника за договором, тому врахування обставин, встановлених в такому акті не призвело б до прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте за результатами розгляду позовної заяви ТОВ „Технопарк Проскурів" до КП „Агрофірма „Проскурів" та до Окремого структурного відділу „Лісомисливський відділ „Агрофірми „Проскурів", при цьому, акт огляду території фактично є новим доказом, який не оцінювався судом, стосовно обставин, що були предметом дослідження та встановлені судом під час постановлення рішення від 26.01.2023 цього доказу не існувало на момент подання ТОВ „Технопарк Проскурів" позовної заяви та на момент постановлення рішення від 26.01.2023, в даному випадку заявником не доведено наявність нововиявлених обставин та підстав для перегляду рішення суду господарського суду Хмельницької області від 26.01.2023 у даній справі.

Таким чином, господарським судом Хмельницької області правомірно відмовлено у задоволенні заяви кредитора КП „Агрофірма „Проскурів", ОСОБА_1 про перегляд рішення Господарського суду Хмельницької області від 26.01.2023р. у справі №924/1351/20(924/214/22) за нововиявленими обставинами, а рішення від 26.01.2023р. у даній справі залишено в силі.

Відповідно до ч.4 ст.11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії").

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються наведеним вище, матеріалами справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і висновків суду не спростовують.

Згідно ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин, ухвалу господарського суду Хмельницької області від 01.11.2023 у справі №924/1351/20 (924/214/22) слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Керуючись ст.ст.269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 01.11.2023 у справі №924/1351/20 (924/214/22) залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду першої інстанції - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 14.12.2023.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Миханюк М.В.