ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/2523/22 (644/2182/23)

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Міньковського С.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
до Приватне акціонерне товариство "Харківський підшипниковий завод" (61089, м. Харків, пр. Індустріальний, 3, )
про стягнення коштів в межах справи № 922/2523/22 про банкрутство ПрАТ "Харківський підшипниковий завод"
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СПРАВИ ТА ДОВОДИ УЧАСНИКІВ.

До господарського суду надійшла справа №644/2182/23 за підсудністю з Орджонікідзевського районного суду м. Харкова (суддя Черняк В.Г.) за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 53786,09 грн та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні в сумі 6700,00 грн, судові витрати просить покласти на відповідача в сумі 1073,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з 10.05.2013 працював у ПАТ "Харківський підшипниковий завод" на посаді слюсаря-ремонтника і був звільнений 17.05.2023 за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, проте повного розрахунку по заробітній платі з ним відповідач не здійснив.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.04.2023 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд на 23.05.2023 р.

25.05.2023 р. від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог (вх. № 13174 від 25.05.2023 р.).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07.09.2023 справу №644/2182/23 передано за підсудністю до Господарського суду Харківської області.

В провадженні Господарського суду Харківської області перебуває справа про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод", яка розглядається суддею Міньковським С.В.

Відповідно до ч. 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною яких є боржник.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу позовна заява в межах справи про банкрутство (вх. №4255/23 від 03.10.2023) передана на розгляд судді Міньковському С.В.

Ухвалою суду від 09.10.2023 прийнято матеріали позовної заяви до розгляду та відкрити провадження з розгляду заяви за вх. №644/2183/23 по справі №922/2523/22. Відкрито провадження у справі № №922/2523/22 (644/2183/23). Постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) учасників справи. Відповідачу згідно зі ст.ст. 250, 251 ГПК України встановлено строк 15 календарних днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву та заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з доказами їхнього надсилання (надання) позивачу. Позивачу згідно зі ст. 251 ГПК України встановлено строк 5 календарних днів з дня отримання відзиву для подання до суду відповіді на відзив з доказами її надсилання (надання) відповідачу та заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу відповідно до ст. 251 ГПК України встановлено строк 5 календарних днів з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду заперечень з доказами їхнього надсилання (надання) позивачу.

Судом отримано поштові повідомлення про вручення позивачу (17.10.2023) та відповідачу (13.10.2023), а також розпоряднику майна (18.10.2023) ухвали суду від 09.10.2023 р. про відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що 25.05.2023 до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова позивач надав заяву про збільшення позовних вимог (вх. № 13174/23 від 25.05.2023 р.).

Відповідно до п.2 ч.2 ст.46 ГПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження;

Розглянувши подану заяву, судом встановлено, що прохальна її частина не містить остаточної суми середнього заробітку, яку просить позивач стягнути з відповідача, тому не вбачає підстав для прийняття заяви про збільшення позовних вимог.

До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 29251 від 28.10.2023 р.), в якому зазначено, що на момент звільнення (17.03.2023) заборгованість відповідача перед ОСОБА_1 складала 59398,33 грн, яка в подальшому частково була погашена та на даний час складає 57921,19 грн, у зв`язку з чим відповідач визнає позов в частині стягнення заборгованості по заробітній платі частково в сумі 57921,19 грн. Проти іншої частини позовних вимог відповідач також не заперечує.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ВИСНОВОК СУДУ.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 10.05.2013 року працював у ПрАТ "Харківський підшипниковий завод" слюсарем ремонтником та був звільнений 17.05.2023 згідно наказу № 22/19 за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

Позивач зазначає, що під час роботи на Приватному акціонерному товаристві "Харківський підшипниковий завод" останньому нараховувалась, але не виплачувалась заробітна плата в повному обсязі, у зв`язку з чим на дату подання позову існує заборгованість по невиплаченій заробітній платі у розмірі 53786,09 грн.

Відповідачем надана довідка № 18/10/23-04 від 18.10.2023 р. про наявність станом на 18.10.2023 р. заборгованості з заробітної плати у розмірі 57921,19 грн, в тому числі 2111,03 грн компенсації невикористаної відпустки.

З наданої довідки вбачається, що на дату звільнення перед ОСОБА_1 існувала заборгованість в розмірі 59398,33 грн, яка була частково погашена 31.08.2023 в сумі 777,44 грн за грудень 2021 р., 08.09.2023 в сумі 699,70 грн за грудень 2021 р., в зв`язку з чим залишок заборгованості із заробітної плати склав 57921,19 грн.

Крім того, відповідач визнає позов у повному обсязі, що підтверджується відзивом на позовну заяву.

Згідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Статтею 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Так, згідно статті 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а також з окремими громадянами у сфері державного і договірного регулювання оплати праці, визначено Законом України "Про оплату праці".

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

За приписами ч.1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Як встановлено судом, відповідач при звільненні ОСОБА_1 не здійснив виплату всіх сум, що належать йому від підприємства.

Відповідно до ч. 4 статті 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи погодження відповідача із фактичною сумою заборгованості по заробітній платі та наявністю відповідних доказів, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в сумі 57921,19 грн, в тому числі 2111,03 грн компенсації невикористаної відпустки.

Відповідно до ст.117 КЗпП України в редакції на день подання позову, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Матеріалами справи підтверджується, що в день звільнення (17.05.2023) заробітна плата не була виплачена, а відтак відповідач зобов`язаний виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, який на час ухвалення рішення позивачу не виплачений, іншого суду не доведено.

Середній заробіток працівника, відповідно до статті 27 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР "Про оплату праці", визначається за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок № 100).

Згідно абзацу 3 пункту 2 розділу II Порядку № 100, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з абзацами першим, третім пункту 3 розділу ІІІ Порядку № 100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Позивачем самостійно розраховано суму середнього заробітку в розмірі 6700,00 грн., з чим погодився відповідач.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що нарахована судом сума середнього заробітку за весь час затримки при звільненні в сумі 6700,00 грн підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до статті 129 ГПК України судовий збір при задоволенні позову покладається на відповідача.

Крім того, згідно з п. 1 ч. 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до ч. 2 статті 129 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення заробітної плати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід бюджету судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

А судовий збір в сумі 1073,6 грн, сплачений позивачем за вимогу про стягнення середнього заробітку, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 13, 14, 20, 46, 73-80, 86, 129, 232, 233, 238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" (61089, м. Харків, пр. Індустріальний, 3, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 57921,19 грн (в тому числі 2111,03 грн компенсації невикористаної відпустки), 6700,00 грн середнього заробітку за весь час затримки при звільненні та 1073,60 грн судового збору. Всього на суму 65694,79 грн.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" (61089, м. Харків, пр. Індустріальний, 3, ) в дохід державного бюджету України (одержувач коштів: Головне управління казначейства у м. Києві, , рахунок UA0026001, банк одержувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106) 2684,00 грн судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення направити позивачу, відповідачу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "11" грудня 2023 р.

Суддя С.В. Міньковський