УХВАЛА

15 грудня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/15071/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Бакуліна С.В., Губенко Н.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду міста Києва

(суддя - Селівон А.М.)

від 16.11.2022,

додаткове рішення Господарського суду міста Києва

(суддя - Селівон А.М.)

від 12.01.2023

та постанову Північного апеляційного господарського суду

(головуючий - Руденко М.А., судді - Пономаренко Є.Ю., Барсук М.А.)

від 19.09.2023

у справі за позовом ОСОБА_1

до Об?єднання співвласників багатоквартирного будинку "Микільсько-Слобідська 2Б"

про визнання протиправними та скасування рішення загальних зборів,

ВСТАНОВИВ:

1. У жовтні 2020 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Микільсько-Слобідська 2Б" (далі - ОСББ, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення загальних зборів від 01.10.2017, оформленого протоколом загальних зборів ОСББ від 23.10.2017.

2. Позов обґрунтовано тим, що загальні збори, на яких було прийнято оспорюване рішення, проведені з порушенням процедури їх скликання та голосування, а тому підлягають визнанню недійсними.

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.04.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2021, в позові відмовлено повністю.

4. Постановою Верховного Суду від 21.10.2021 рішення судів попередніх інстанцій скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

5. Верховний Суд зазначив, що суди попередніх інстанцій не з`ясували наявність достатньої кількості голосів для прийняття відповідних рішень на загальних зборах ОСББ, не встановили дотримання порядку голосування, зокрема, проведення письмового опитування протягом 15 календарних днів з дати проведення загальних зборів, з огляду на доводи позивачки, що загальні збори відбулися 01.10.2017, а протокол складено 23.10.2017, оскільки в іншому разі рішення є неприйнятими, а також достовірно не встановили факт належного повідомлення позивачки про скликання загальних зборів ОСББ.

6. Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.11.2022, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2023, у задоволенні позову відмовлено повністю.

7. Суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погодився суд апеляційної інстанції, щодо відсутності підстав для скасування оспорюваного рішення загальних зборів співвласників ОСББ, оскільки воно було прийняте повноважним органом - загальними зборами співвласників будинку та за наявності достатньої кількості голосів (кворуму) для прийняття відповідних рішень з дотриманням порядку голосування, зокрема, проведення письмового опитування, а також виключно з питань, передбачених у порядку денному, та з урахуванням належного повідомлення позивачки про проведення спірних загальних зборів.

8. Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 13.01.2023, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2023, заяву ОСББ про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/15071/20 задоволено частково. Стягнуто з позивачки на користь ОСББ 9 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

9. Суди виходили з того, що заява відповідача про стягнення судових витрат подана 21.11.2022, тобто у строк, встановлений законом; відповідачем належним чином підтверджено повноваження адвоката Гнатуш Н.В.; надані відповідачем документи щодо оплати вартості наданих послуг на професійну правничу допомогу адвоката є належними і допустимими доказами в підтвердження обставин реальності понесених стороною витрат, визначених статтею 126 ГПК України; враховуючи той факт, що рішенням суду першої інстанції у задоволенні позову відмовлено повністю, з одночасним покладенням на позивачку понесених відповідачем витрат по сплаті судового збору, за висновками суду, наявні підстави для часткового задоволення заяви відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у відповідності до вимог статей 221, 244 ГПК України.

10. 01.11.2023 представник позивачки надіслав до Верховного Суду засобами поштового зв`язку касаційну скаргу, в якій просить судові рішення попередніх інстанцій скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Також скаржниця заявила клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

11. Верховний Суд ухвалою від 22.11.2023 касаційну скаргу залишив без руху відповідно до статті 174, пункту 5 частини другої статті 290, частини другої статті 292 ГПК України з огляду на те, що скаржниця:

1) визначаючи підставою касаційного оскарження пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України:

- чітко не зазначила яку(які) саме норму(норми) права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо) суди неправильно застосували в оскаржуваних судових рішеннях;

- посилаючись на неврахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду у справах № 915/1145/17, № 904/2796/17, № 922/1500/18, не зазначила дату їх прийняття та які саме висновки містяться у зазначених постановах;

- не навела обґрунтування подібності правовідносин у справі, що розглядається, та у справах, в якій Верховний Суд виклав свій висновок;

2) визначаючи підставою для подання касаційної скарги пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України з посиланням на пункти 1, 3, 4 частини третьої статті 310 цього Кодексу, скаржниця не зазначила норми процесуального права, які, на її думку, порушені судами попередніх інстанцій та не вказала, які саме зібрані у справі докази не дослідили суди, які клопотання необґрунтовано відхилені судами, а також які докази, на думку скаржниці, є недопустимими;

3) в обґрунтування касаційної скарги в частині оскарження додаткового рішення не визначила підстави касаційного оскарження судових рішень щодо застосування/незастосування норм матеріального права, а також щодо порушення норм процесуального права, передбачених частиною другої статті 287 ГПК України.

12. На підставі статей 174, 292 ГПК України заявниці надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали та роз`яснено, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде їй повернута.

13. 24.11.2023 представник скаржниці надіслав до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги на виконання ухвали суду, до якої надав уточнену касаційну скаргу.

14. Верховний Суд розглянув уточнену касаційну скаргу та зазначає, що її зміст є ідентичним зі змістом касаційної скарги, яка була подана вперше - 01.11.2023. Недоліків, визначених в ухвалі Верховного Суду від 22.11.2023, скаржниця не усунула.

15. Статтею 290 ГПК України визначено форму і зміст касаційної скарги.

16. Відповідно до приписів статті 300 ГПК України Верховний Суд не наділений повноваженнями замість скаржника доповнювати касаційну скаргу міркуваннями та обґрунтуванням підстав касаційного оскарження, яких не виклав сам скаржник. В іншому випадку зазначене призводило б до порушення таких принципів господарського процесу, як змагальність і диспозитивність.

17. Зазначення суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права полягає в тому, що скаржник повинен у касаційній скарзі вказати, які саме норми порушено чи застосовано неправильно судом, і в чому саме полягає це порушення або неправильне застосування.

18. Усупереч зазначеному касаційна скарга фактично зводиться до необхідності суду касаційної інстанції замість скаржника визначити та доповнити підстави для касаційного оскарження судових рішень попередніх інстанцій, з висновками яких скаржник не погоджується.

19. Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, переглядаючи справу в касаційному порядку, виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави. Тим самим Верховний Суд за допомогою загальної правозастосовчої діяльності дозволяє досягнути індивідуального блага.

20. Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 236 ГПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

21. Таким чином, призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, судам нижчих інстанцій результат вирішення конкретної судової справи.

22. Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

23. Статтею 292 ГПК України передбачено, що у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, тобто суд касаційної інстанції має застосовувати вказані вимоги до касаційних скарг.

24. Згідно з частиною четвертою статті 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

25. З огляду на те, що скаржниця у встановлений судом строк подала заяву про усунення недоліків, однак зазначених в ухвалі Верховного Суду від 22.11.2023 недоліків не усунула, касаційна скарга ОСОБА_1 у справі № 910/15071/20 підлягає поверненню згідно зі статтею 174 та частиною п`ятою статті 292 ГПК України.

Керуючись статтями 174, 234, 290, частиною п`ятою статті 292 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2022, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2023 у справі № 910/15071/20 повернути скаржниці.

2. Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами надіслати скаржниці.

3. Копію ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 242 цього Кодексу.

4. Касаційну скаргу залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий І. Кондратова

Судді С. Бакуліна

Н. Губенко