ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2023 р. м. Київ Справа № 911/2456/23

Господарський суд Київської області у складі судді Сокуренко Л.В., за участі секретаря судового засідання Друккера Д.Д., дослідивши матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Роберт Бош ЛТД»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промітулз Україна»

про стягнення 2 235 225,23 грн

Учасники судового процесу:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Роберт Бош ЛТД» звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промітулз Україна» про стягнення 2 235 225,23 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором №400388-РТ від 03.01.2018. У зв`язку із цим позивач звернувся до суду із даним позовом про стягнення з відповідача 1 135 264,24 грн основного боргу, 708 677,75 грн пені, 49 808,04 грн 3% річних, 341 475,20 грн інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.08.2023 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/2456/23. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; надано відповідачам строк для подачі відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив; призначено підготовче засідання у справі на 14.09.2023.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 89 Цивільного кодексу України, юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення. До єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 15.08.2023 була направлена судом на офіційну електронну адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі № 911/2456/23 від 15.08.2023 в електронному вигляді була доставлена на електронну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Промітулз Україна» 24.08.2023, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, копія якої наявна в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відтак, в силу положення пункту 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

У даному випадку судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 15.08.2023 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

13.09.2023 до суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

14.09.2023 у підготовче засідання представники сторін не з`явились, про дату та час підготовчого засідання були повідомлені належним чином. Ухвалою суду від 14.09.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, відкладено підготовче засідання на 12.10.2023.

З метою повідомлення сторін про дату та час призначеного підготовчого засідання, судом складено ухвалу-повідомлення від 14.09.2023 та направлено останню на електронні адреси сторін.

12.10.2023 у підготовче засідання прибув представник позивача, надав усні пояснення по справі та подав до суду оригінали документів для огляду на виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі від 15.08.2023; представник відповідача у підготовче засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час підготовчого засідання буд повідомлений належним чином.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.10.2023 вирішено закрити підготовче провадження та призначити справу № 911/2456/23 до судового розгляду по суті на 15.11.2023, про що занесено до протоколу судового засідання.

З метою повідомлення сторін про дату та час призначеного судового засідання, судом складено ухвалу-повідомлення від 12.10.2023 та направлено останню на електронну адресу відповідача.

15.11.2023 до суду від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання за відсутності представника позивача, а також у клопотанні підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

15.11.2023 в судове засідання представники сторін не з`явились, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

Щодо неявки представників сторін в судове засідання, суд зазначає наступне.

Неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України).

Зі змісту п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що суд розглядає справу за відсутності учасника справи, якого було належним чином повідомлено про судове засідання, та яким не було повідомлено про причини неявки.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 вказаного Кодексу, у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст. 9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

У рішенні 15-рп/2004 від 02.11.2004 р. Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч. 1 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі «ЮніонЕліментаріяСандерс проти Іспанії» (AlimentariaSanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ухвалою суду, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, проте, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 15.11.2023 судом підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Київської області

ВСТАНОВИВ:

03.01.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Робер Бош ЛТД» (далі продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промітулз Україна» (далі покупець, відповідач) укладено договір №400388-РТ (далі договір), за змістом п. 1.1. якого протягом строку дії цього договору продавець продає, а покупець купує товар діючого асортименту продавця (надалі «товар»), а також компенсує, за наявності, транспортні послуги продавця з поставки таких товарів.

За змістом п. 1.2 вказаного правочину, загальна сума договору складає суму вартості всіх партій товару, поставлених покупцю продавцем протягом терміну дії даного договору, та, за наявності, суму транспортних послуг, пов`язаних з доставкою продавцем товару, яка компенсується покупцем.

Відповідно до п. 1.3 договору, ціни на товар включають витрати, пов`язані з пакуванням, маркуванням, завантаженням товару. В ціну товару можуть бути включені також інші витрати, якщо це передбачено цим договором або додатками до нього.

Пунктом 2.1 передбачено, що покупець направляє продавцеві замовлення електронною поштою, через систему Екстранет або за допомогою інших електронних програм та систем, узгоджених з продавцем, що містить наступні дані; найменування покупця, його номер у клієнтській базі продавця, дату замовлення, назву товару, артикули товару, кількість товару, умови поставки (FCA або СІР згідно з Інкотермс-2010 із зазначенням пункту приймання-передачі товару тощо). Замовлення, надіслане електронною поштою, через систему Екстранет або за допомогою інших електронних програм та систем, узгоджених з продавцем, є офіційним замовленням покупця. Перше замовлення покупця на поставку товару повинно бути на суму не менше ніж 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень, без ПДВ. У разі наявності виставкових екземплярів у покупця розмір першого замовлення може бути зменшено.

Згідно з п. 2.2 договору, поставка товару виконується протягом 5 робочих днів з дати остаточного узгодження замовлення сторонами і надходження на рахунок продавця передбаченої умовами цього договору передоплати. Резервування товару за покупцем можливе на строк не більше трьох календарних днів і здійснюється виключно за умови оформлення замовлення на умовах передоплати.

Відповідно до п. 2.4, 2.6 договору, про готовність товару до відвантаження продавець повідомляє покупця за допомогою телефонного дзвінка представником перевізника до покупця та у системі он-лайн замовлень Екстранет за допомогою зміни статусу замовлення на «Відвантажено». Покупець повинен стежити за оновленнями статусу у системі он-лайн замовлень Екстранет.

Покупець зобов`язується протягом 2-х годин прийняти на свою адресу замовлений і доставлений відповідно до цього договору товар та оформити документи належним чином згідно чинного законодавства України. Якщо процедура прийняття товару покупцем триватиме довше ніж 2 години, продавець має право вимагати від покупця компенсації витрат продавця у розмірі 200 (двісті) гривень без ПДВ за кожну годину затримки (починаючи з 3-ої години приймання).

Пунктом 2.7 договору визначено, що датою поставки вважається дата підписання уповноваженим представником покупця або перевізника товарно-транспортної чи товарної (видаткової) накладної на товар. Ця дата вказується покупцем/перевізником у товарній/видатковій/товарно-транспортній накладній при одержанні товару.

За змістом п. 2.8 договору, у випадку відмови покупця прийняти товар після підписання товарної накладної. Покупець зобов`язаний протягом двох календарних днів з моменту підписання товарної накладної письмово узгодити повернення товару з торговим представником. Після письмового узгодження повернення товару покупець зобов`язаний заповнити акт про приймання матеріалів за типовою формою, затвердженою наказом Мінстату України № 193 від 21.06.1996 року, який разом із заповненою формою «Повернення товарів», що міститься на порталі Екстранет, повинен надіслати в офіс продавця.

Згідно п. 2.9 договору, поставка товару, за домовленістю сторін, може здійснюватися на умовах FCA або на умовах СІР відповідно до Міжнародних правил тлумачення термінів «Інкотермс-2010» за адресою (адресами): 1) 03148, м. Київ. вул. Василя Верховинця, 10.

Особа (особи), уповноважена (уповноважені) покупцем прийняти товарі (ПІБ): 1) Бучловський Р.В.; 2) Кочерга О.А.; 3) Савчук Ю.В..

Продавець надає покупцеві на кожну партію товару супровідну документацію разом із вичерпною інформацією про товар, яка відповідно до чинного законодавства про захист прав споживачів, має бути доведена до відома споживачів при реалізації товару покупцем. Окрема інформація про товар може бути доступна онлайн (п. 2.11 договору).

За змістом п. 2.13 договору, покупець зобов`язаний належним чином оформити товарну накладну на поставлений товар та повернути водієві експедитора один оформлений екземпляр товарної накладної безпосередньо після розвантаження та перевірки товару. У разі виявлення розбіжностей по кількості або якості товару після оформлення товарної накладної покупець зобов`язаний оформити документи згідно з умовами, викладеними у розділі 7 цього договору і відправити їх поштою або кур`єром за адресою: 02152, Київ, пр. П. Тичини, їв, офіс А701, відділ бухгалтерії. Продавець має право припинити постачання товару у разі порушення покупцем строків повернення належним чином оформлених товарних накладних.

Відповідно до п. 2.14 договору, у випадку, якщо доставка товару виконується не за основною адресою, де відсутні офіційна печатка та особи, уповноважені покупцем прийняти товар, покупець зобов`язаний належним чином оформити генеральну довіреність на отримання товару та оформлення товарних накладних своїми співробітниками за місцем доставки товару. Продавець має право відмовити покупцю у видачі товару у разі відсутності належного документального підтвердження повноважень співробітників покупця на отримання товару та оформлення товарних накладних.

Згідно з п. 3.1 договору, представник покупця/перевізника одержує товар Продавця за адресою, вказаною у п. 2.9 цього договору. Покупець зобов`язується бути готовим прийняти товар з 9:00 до 12:00 і з 13:00 до 18:00 годин у робочі дні.

За змістом п. 3.2, 3.3 договору, розвантаження товару здійснюється за рахунок і силами покупця.

Прийом-передача товару оформляється підписанням покупцем/перевізником товарної/товарно-транспортної накладної із зазначенням дати підписання і наданням належних документів відповідно до законодавства України. У товарній/товарно-транспортній накладній обов`язково вказується номер та дата цього договору, на підставі якого здійснюється поставка товару.

Відповідно до п. 3.4 договору, прізвище особи, уповноваженої покупцем та/або перевізником прийняти товар, вказується у товарній/товарно-транспортній накладній друкованим шрифтом.

Усі ризики випадкової загибелі, втрати, пошкодження або знищення товару переходять до покупця з моменту: - отримання покупцем товару від перевізника, якщо поставка товару здійснюється на умовах СІР (Інкотермс-2010); - отримання покупцем товару від продавця в узгодженому сторонами місці згідно з умовами FCA (Інкотермс-2010) та підписання покупцем товарної/товарно-транспортної накладної (п. 3.5 договору).

За змістом п. 3.7 договору, право власності на товар переходить до покупця з моменту: - передачі товару продавцем перевізнику, якщо поставка товару здійснюється через перевізника на умовах СІР (Інкотермс-2010). Доказом передачі продавцем товару перевізнику є товарно-транспортна накладна, вантажно-митна декларація або інший документ, що засвідчує передачу товару перевізнику. З моменту передачі товару перевізнику обов`язки продавця перед покупцем вважаються викопаними в повному обсязі та належним чином, а ризики загибелі, втрати, пошкодження або знищення товару переходять до перевізника; - передачі товару продавцем покупцю в узгодженому сторонами місці на умовах FCA (Інкотермс-2010), що підтверджується відповідними документами, зокрема, товарною/товарно-транспортною накладною.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач зазначив, що на виконання умов договору ним у період з 12.11.2021 до 02.02.2022 року був поставлений відповідачу окремими партіями товар на загальну суму 1 135 264,24 грн, у т.ч. ПДВ.

На підтвердження вказаний відомостей позивачем долучено до матеріалів справи копії товарних накладних № від 12.11.2021 на суму 10 596,94 грн; № від 12.11.2021 на суму 36 030,00 грн; № від 12.11.2021 на суму 17 584,84 грн; № від 15.11.2021 на суму 5 260,44 грн; № від 16.11.2021 на суму 13 715,45 грн; № від 16.11.2021 на суму 14 775,76 грн; № від 16.11.2021 на суму 2 344,44 грн ; № від 16.11.2021 на суму 11 624,96 грн; № від 17.11.2021 на суму 2 112,48 грн; № від 17.11.2021 на суму 10 564,38 грн; № від 18.11.2021 на суму 45 774,71 грн; № від 18.11.2021 на суму 23 327,38 грн; № від 19.11.2021 на суму 12 104,80 грн; № від 23.11.2021 на суму 19 730,32 грн; № від 24.11.2021 на суму 12,00 грн; № від 25.11.2021 на суму 17 660,96 грн; № від 25.11.2021 на суму 65 333,29 грн; № від 25.11.2021 на суму 11 844,24 грн; № від 26.11.2021 на суму 10 701,24 грн; № від 26.11.2021 на суму 3 890,29 грн; № від 29.11.2021 на суму 6 820,31 грн; № від 30.11.2021 на суму 27 914,44 грн; № від 30.11.2021 на суму 16 112,22 грн; № від 30.11.2021 на суму 18 233,00 грн; № від 01.12.2021 на суму 31 271,45 грн; № від 02.12.2021на суму 2 225,40 грн; № від 02.12.2021 на суму 6 779,92 грн; № від 03.12.2021 на суму 8 433,36 грн; № від 03.12.2021 на суму 12 411,29 грн; № від 06.12.2021 на суму 17 132,00 грн; № від 06.12.2021 на суму 3 333,82 грн; № від 07.12.2021 на суму 20 474,10 грн; № від 08.12.2021 на суму 32 508,17 грн; № від 09.12.2021 на суму 46 154,90 грн; № від 09.12.2021 на суму 3 191,24 грн; № від 10.12.2021 на суму 48 531,53 грн; № від 14.12.2021 на суму 12 094,39 грн; № від 14.12.2021 на суму 15 226,70 грн; № від 15.12.2021 на суму 46 785,05 грн; № від 17.12.2021 на суму 40 271,50 грн; № від 17.12.2021 на суму 13 993,12 грн; № від 20.12.2021 на суму 14 600,54 грн; № від 21.12.2021 на суму 14 121,35 грн; № від 22.12.2021 на суму 15 139,76 грн; № від 23.12.2021 на суму 14 302,37 грн; № від 24.12.2021 на суму 6 205,84 грн; № від 24.12.2021 на суму 15 167,44 грн; № від 24.12.2021 на суму 4 798,39 грн; № від 24.12.2021 на суму 160 564,90 грн; № від 24.12.2021 на суму 14 056,20 грн; № від 24.12.2021 на суму 11 244,96 грн; № від 24.12.2021 на суму 14 335,20 грн; № від 05.01.2022 на суму 10 543,20 грн; № від 11.01.2022 на суму 15 312,32 грн; № від 11.01.2022 на суму 18 317,18 грн; № від 13.01.2022 на суму 29 906,58 грн; № від 26.01.2022 на суму 5 171,98 грн; № від 02.02.2022 на суму 6 688,20 грн.

Судом встановлено, що вказані товарні накладні з боку відповідача підписані представниками відповідача, які відповідно до п. 2.9 договору, уповноважені відповідачем на прийняття товару від позивача.

Матеріали справи не містять заперечень відповідача щодо осіб, які від імені відповідача підписали товарні накладні та прийняли товар.

Також матеріали справи не містять доказів відмови відповідача від поставленого позивачем товару на підставі вказаних товарних накладних в порядку та строки, передбачені п. 2.8 договору.

Отже суд дійшов висновку, що усі вищезазначені товарні накладні підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені з боку позивача відтиском печатки підприємства без будь-яких зауважень та заперечень.

Пунктом 5.1 визначено, що загальна сума договору оплачується покупцем у національній валюті України на підставі виставлених рахунків та/або товарних накладних продавця згідно з діючими для покупця умовами постачань, платежів, прайс-листів. Датою оплати вважається дата зарахування коштів на рахунок продавця.

Згідно п. 5.2 договору, всі рахунки та/або товарні накладні продавця повинні бути оплачені покупцем у строк, вказаний в цьому договорі, якщо інший строк оплати не визначений у рахунках та/або товарних накладних.

В пункті 5.3 договору сторони дійшли згоди, що оплата здійснюється на умовах постійного кредиту 100% суми, зазначеної у рахунку та/або товарній накладній, у вигляді післяплати протягом 45 (сорок п`ять) календарних днів (кредитних днів) з дати виписки продавцем рахунку та/або товарної накладної.

Згідно п. 5.4 договору, у платіжному дорученні на оплату товару в обов`язковому порядку повинно бути вказано номер рахунку чи товарної накладної, та обов`язкове посилання на цей договір із зазначенням його номера і дати. У випадку неналежного заповнення платіжного доручення, всі суми, які надійшли від покупця, зараховуються як оплата за цим договором, якщо продавець не прийняв іншого рішення (про зарахування оплати за іншим договором, про погашення неустойки, пені, штрафу тощо).

Зобов`язання покупця з оплати товару та з компенсації транспортних послуг (за наявності) вважаються виконаними в момент надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця. У випадку розбіжностей у строках списання грошових коштів з розрахункового рахунку покупця та надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця (затримки з вини банку, тощо), що може привести до нарахування пені згідно умов даного договору, покупець, на вимогу продавця, надає реєстр списання грошових коштів з власного розрахункового рахунку на розрахунковий рахунок Продавця, затверджений банком покупця (п. 5.5 договору).

Відповідно до п. 5.6 договору, платежі, що надходять від покупця на рахунок продавця у якості оплати придбаного на підставі цього договору товару та компенсації транспортних послуг (за наявності), незалежно від їх призначення, вказаного в платіжному дорученні, приймаються в залік оплати боргів покупця, що виникли раніше, у порядку їх хронологічного виникнення, якщо інше не встановлено цим договором або додатками до нього (п. 5.5 договору).

Звертаючись до суду із даним позовом позивач стверджує, що відповідач неналежним чином виконав зобов`язання за договором в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар, чим заборгував позивачу грошові кошти в загальній сумі 1 135 264,24 грн. У зв`язку із чим позивач звернувся до суду із даним позовом про стягнення з відповідача 1 135 264,24 грн основного боргу, 708 677,75 грн пені, нарахованої на підставі п. 5.7 договору, 49 808,04 грн 3% річних та 341 475,20 грн інфляційних втрат.

Відповідно до п. 13.1 договору, договір набирає сили з моменту його підписання представниками обох Сторін, а також скріплення печатками сторін і діє до « 31» грудня (включно) календарного року, в якому цей Договір був укладений.

За змістом п. 13.2 договору, дія договору продовжується на кожен наступний рік і діятиме до « 31» грудня (включно) відповідного календарного року за умови, що жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про бажання його припинити не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору.

Оскільки матеріали справи не містять доказів звернень сторін із письмовими повідомленням про намір припинити дію договору в порядку, передбаченому п. 13.2 договору, суд дійшов висновку, що договорів щороку автоматично продовжував свою дію, та станом на дату звернення позивачем до суду із даним позов є дійсним та обов`язковим для сторін.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір №400388-РТ від 03.01.2018, як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

За правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 ЦК України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як було зазначено судом раніше та передбачено сторонами в п. 2.7 договору, датою поставки вважається дата підписання уповноваженим представником покупця або перевізника товарно-транспортної чи товарної (видаткової) накладної на товар. Ця дата вказується покупцем/перевізником у товарній/видатковій/товарно-транспортній накладній при одержанні товару.

За змістом п. 3.7 договору, право власності на товар переходить до покупця з моменту: - передачі товару продавцем перевізнику, якщо поставка товару здійснюється через перевізника на умовах СІР (Інкотермс-2010). Доказом передачі продавцем товару перевізнику є товарно-транспортна накладна, вантажно-митна декларація або інший документ, що засвідчує передачу товару перевізнику. З моменту передачі товару перевізнику обов`язки продавця перед покупцем вважаються викопаними в повному обсязі та належним чином, а ризики загибелі, втрати, пошкодження або знищення товару переходять до перевізника; - передачі товару продавцем покупцю в узгодженому сторонами місці на умовах FCA (Інкотермс-2010), що підтверджується відповідними документами, зокрема, товарною/товарно-транспортною накладною.

Пунктом 5.1 визначено, що загальна сума договору оплачується покупцем у національній валюті України на підставі виставлених рахунків та/або товарних накладних продавця згідно з діючими для покупця умовами постачань, платежів, прайс-листів. Датою оплати вважається дата зарахування коштів на рахунок продавця.

Судом було встановлено, що позивач, на виконання договору, у період з 12.11.2021 до 02.02.2022 поставив відповідачу окремими партіями товар на загальну суму 1 135 264,24 грн, у т.ч. ПДВ, що підтверджується наявними в матеріалах справи товарними накладними.

З матеріалів справи вбачається, що вказані товарні накладні з боку відповідача підписані представниками відповідача, які відповідно до п. 2.9 договору, уповноважені відповідачем на прийняття товару від позивача.

Матеріали справи не містять заперечень відповідача щодо осіб, які від імені відповідача підписали товарні накладні та прийняли товар, як і не містять доказів відмови відповідача від поставленого позивачем товару на підставі вказаних товарних накладних в порядку та строки, передбачені п. 2.8 договору. У зв`язку із цим суд дійшов висновку, що усі вищезазначені товарні накладні підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені з боку позивача відтиском печатки підприємства без будь-яких зауважень та заперечень.

Отже позивач виконав зобов`язання за договором поставки належним чином.

Відповідно до ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

За приписами ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як передбачено ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Як вже вказувалося судом вище, в пункті 5.3 договору сторони узгодили, що оплата здійснюється на умовах постійного кредиту 100% суми, зазначеної у рахунку та/або товарній накладній, у вигляді післяплати протягом 45 (сорок п`ять) календарних днів (кредитних днів) з дати виписки продавцем рахунку та/або товарної накладної.

Отже, виходячи з наведених вище вимог чинного законодавства та умов договору, суд дійшов висновку, що строк здійснення оплати відповідачем за поставлений товар є таким, що настав.

Проте, як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, останнім зобов`язання за договором в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар не виконано належним чином та не сплачено позивачу грошові кошти в загальній сумі 1 135 264,24 грн за поставлений товар.

У зв`язку із цим станом на дату звернення позивачем до суду із даним позовом у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в загальній сумі 1 135 264,24 грн. Протилежного суду не доведено, доказів повної та своєчасної оплати за поставлений товар до суду не надано.

Оскільки відповідач не у повній мірі виконав взяті на себе зобов`язання з оплати переданого товару, що ним не спростовано шляхом подання доказів, він є таким, що порушив взяті на себе зобов`язання.

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю в сумі 1 135 264,24 грн.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання за договором, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 708 677,75 грн пені, нарахованої на підставі п. 5.7 договору, 49 808,04 грн 3% річних та 341 475,20 грн інфляційних втрат, що розраховані за період від дати виникнення заборгованості за відповідною товарною накладною до 11.07.2023.

Наразі суд зазначає, що позивачем при здійсненні розрахунку не враховано ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, згідно з якою якщо останній день строку припадає на вихідний день, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Отже, прострочення за товарними накладними № та № від 17.11.2021 почалося 05.02.2022 (останній день сплати припадає на суботу 01.01.2022, тому кінцевим терміном сплати є перший за ним робочий день 04.01.2022).

За товарними накладними № та № від 18.11.2021 почалося 05.02.2022 (останній день сплати припадає на неділю 02.01.2022, тому кінцевим терміном сплати є перший за ним робочий день 04.01.2022).

За товарною накладною № від 19.11.2021 почалося 05.02.2022 (останній день сплати припадає на понеділок (вихідний день) 03.01.2022, тому кінцевим терміном сплати є перший за ним робочий день 04.01.2022).

За товарною накладною № від 23.11.2021 почалося 11.01.2022 (останній день сплати припадає на святковий (вихідний) день 07.01.2022, тому кінцевим терміном сплати є перший за ним робочий день 10.01.2022).

За товарною накладною № від 24.11.2021 почалося 11.01.2022 (останній день сплати припадає на суботу 08.01.2022, тому кінцевим терміном сплати є перший за ним робочий день 10.01.2022).

За товарними накладними № , № та № від 25.11.2021 почалося 11.01.2022 (останній день сплати припадає на неділю 09.01.2022, тому кінцевим терміном сплати є перший за ним робочий день 10.01.2022).

За товарною накладною № від 01.12.2021 почалося 18.01.2022 (останній день сплати припадає на суботу 15.01.2022, тому кінцевим терміном сплати є перший за ним робочий день 17.01.2022).

За товарними накладними № та № від 02.12.2021 почалося 18.01.2022 (останній день сплати припадає на неділю 16.01.2022, тому кінцевим терміном сплати є перший за ним робочий день 17.01.2022).

За товарною накладною № від 08.12.2021 почалося 25.01.2022 (останній день сплати припадає на суботу 22.01.2022, тому кінцевим терміном сплати є перший за ним робочий день 24.01.2022).

За товарними накладними № та № від 09.12.2021 почалося 25.01.2022 (останній день сплати припадає на неділю 23.01.2022, тому кінцевим терміном сплати є перший за ним робочий день 24.01.2022).

За товарною накладною № від 15.12.2021 почалося 01.02.2022 (останній день сплати припадає на суботу 29.01.2022, тому кінцевим терміном сплати є перший за ним робочий день 31.01.2022).

За товарною накладною № від 22.12.2021 почалося 08.02.2022 (останній день сплати припадає на суботу 05.02.2022, тому кінцевим терміном сплати є перший за ним робочий день 07.02.2022).

За товарною накладною № від 23.12.2021 почалося 08.02.2022 (останній день сплати припадає на неділю 06.02.2022, тому кінцевим терміном сплати є перший за ним робочий день 07.02.2022).

За товарною накладною № від 05.01.2022 почалося 22.02.2022 (останній день сплати припадає на суботу 19.02.2022, тому кінцевим терміном сплати є перший за ним робочий день 21.02.2022).

За товарною накладною № від 13.01.2022 почалося 01.03.2022 (останній день сплати припадає на неділю 27.02.2022, тому кінцевим терміном сплати є перший за ним робочий день 28.02.2022).

За товарною накладною № від 26.01.2022 почалося 15.03.2022 (останній день сплати припадає на неділю 12.03.2022, тому кінцевим терміном сплати є перший за ним робочий день 14.03.2022).

За товарною накладною № від 02.02.2022 почалося 22.03.2022 (останній день сплати припадає на суботу 19.03.2022, тому кінцевим терміном сплати є перший за ним робочий день 21.03.2022).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно зі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 5.7 договору, у разі несплати покупцем вартості товару та нездійснення компенсації транспортних послуг (за наявності) в терміни встановлені п. 5.3 цього договору або у рахунках та/або товарних накладних, продавець має право вимагати оплати покупцем пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, від простроченої суми, за кожний день затримки оплати. Сторони узгодили, що нарахування неустойки не припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання з оплати мало бути виконано.

Позивач за прострочення строків оплати поставленого товару, керуючись умовами п. 5.7 договору, нарахував та просить стягнути з відповідача пеню в сумі 708 677,75 грн за період від дати виникнення заборгованості за відповідною товарною накладною до 11.07.2023.

Згідно з ч. 4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Згідно зі ст. 251 Господарського кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Статтею 252 Цивільного кодексу України передбачено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

В пункті 5.7 договору сторонами погоджено, зокрема, що продавець має право вимагати оплати покупцем пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від простроченої суми, за кожний день затримки оплати. При цьому нарахування неустойки не припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання з оплати мало бути виконано.

Отже, зі змісту п. 5.7 договору вбачається, що сторони погодили інший строк щодо нарахування штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором, відмінний від встановленого частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, який є більшим шести місяців.

Таким чином, за взаємною згодою сторін, що встановлено в п. 5.7 договору, пеня нараховується за весь період прострочення по день виконання стороною відповідного зобов`язання.

Здійснивши перерахунок пені з урахуванням умов договору, порядку розрахунків погодженого сторонами, з урахуванням встановлених судом дат прострочення грошового зобов`язання, в межах розрахунку позивача, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню частково в сумі 706 781,87 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 49 808,04 грн та інфляційні втрати у розмірі 341 475,20 грн за період від дати виникнення заборгованості за відповідною товарною накладною до 11.07.2023.

Здійснивши власний перерахунок 3% річних та інфляційних витрат, з урахуванням умов договору, порядку розрахунків погодженого сторонами, а також, встановлених судом дат прострочення по сплаті грошового зобов`язання, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних підлягають задоволенню частково в сумі 49 507,91 грн, а інфляційні втрати підлягають задоволенню частково в сумі 340 866,53 грн.

Приймаючи до уваги висновки суду про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 33 486,31 грн.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промітулз Україна» (місцезнаходження: вул. Лінійна, буд. 32, м. Боярка, Фастівський район, Київська обл., 08150; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Роберт Бош ЛТД» (місцезнаходження: проспект Павла Тичини, буд. 1В, офіс А701, м. Київ, 02152; ) 1 135 264,24 грн основного боргу, 706 781,87 грн пені, 49 507,91 грн 3% річних, 340 866,53 грн інфляційних втрат та 33 486,31 грн судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 256, ст. 257 та п. п. 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 14.12.2023.

Суддя Л.В. Сокуренко