ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
19 грудня 2023 року м.ТернопільСправа № 921/604/20
Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Андрусик Н.О.
про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат
у справі
за позовом: Фізичної особи-підприємця Рарок Марії Анатоліївни, м.Тернопіль
до відповідача: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях, м.Івано-Франківськ
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Державного підприємства Укрриба, м.Київ
про зобов`язання внести зміни до договору оренди,
за участю представників:
позивача: не з`явився;
відповідача: Ткач Р.М., головний спеціаліст юридичного сектору, наказ №133-к від 07.09.2020, довіреність №03 від 20.01.2023;
третьої особи: не з`явився.
Зміст поданої заяви.
Заперечення позивача.
Пояснення третьої особи.
ДП Укрриба не скористалося своїм правом на подання заяв щодо ухвалення додаткового рішення у справі.
Процесуальні дії суду по розгляду заяви.
Оскільки судове засідання, призначене на 05.12.2023, не відбулося у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Андрусик Н.О., ухвалою суду від 11.12.2023 судове засідання по розгляду заяви Фонду призначено на 19 грудня 2023 року, про що повідомлено учасників справи.
В судовому засіданні представник заявника підтримав подану заяву з підстав, наведених у ній.
Позивач в судове засідання не з`явився.
Щодо поданих позивачем заперечень, суд враховує таке.
Учасники справи мають право, зокрема подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб (пункт третій частини першої статті 42 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частини першої статті 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.
Ухвалою суду від 29.11.2023 судом встановлено позивачу процесуальний строк для подання письмових заперечень (за наявності) на заяву про ухвалення додаткового рішення до 03.12.2023.
Пунктами 4, 6 ч.2 ст.42 ГПК України встановлено обов`язок сторін, зокрема: подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Згідно з ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (частина перша названої статті).
Пунктом 2 ст.118 ГПК України передбачено, що заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Оскільки неприбуття у судове засідання позивача у справі не перешкоджає розгляду заяви (ч.4 ст.244 ГПК України), суд здійснює розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення у даному судовому засіданні.
Обставини справи.
У вересні 2020 року Фізична особа-підприємець Рарок Марія Анатоліївна звернулася з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях про (з урахуванням заяви без номера від 28.09.2020 (вх.№6790 від 30.09.2020) про усунення недоліків позовної заяви) про зобов`язання Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях внести зміни до договору оренди №1246 від 19.10.2017 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності шляхом викладення п.10.1 договору в новій редакції "Цей договір укладено строком на 5 (п`ять) років, що діє з 19.10.2017 по 18.09.2022 включно, із можливістю подальшої пролонгації у разі належного виконання вимог договору відповідно до встановленого порядку".
Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 05.03.2021 (суддя Стадник М.С.) позов задоволено повністю. Внесено зміни до договору № 1246 від 19.10.2017 про оренду індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності шляхом викладення п.10.1 договору у новій редакції: "Цей договір укладено строком на 5 (п`ять) років, що діє з 19.10.2017 по 18.09.2022 включно, із можливістю подальшої пролонгації у разі належного виконання вимог договору відповідно до встановленого порядку".

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 05.07.2021 скасовано рішення Господарського суду Тернопільської області від 05.03.2021; відмовлено у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Рарок Марії Анатоліївни до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях про зобов`язання внести зміни до договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна №1246 від 19.10.2017, що належить до державної власності шляхом викладення його п.10.1 у новій редакції; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Рарок Марії Анатоліївни на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській 3153,00грн в повернення судового збору за подання апеляційної скарги.

22.07.2021 Господарським судом Тернопільської області на примусове виконання постанови Західного апеляційного господарського суду від 05.07.2021 видано наказ про стягнення з Фізичної особи-підприємця Рарок Марії Анатоліївни на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях 3153,00грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.10.2021 скасовано судові рішення попередніх інстанцій у цій справі з передачею справи на новий розгляд до Господарського суду Тернопільської області.

Також у постанові від 13.10.2021 касаційним господарським судом зазначено, що оскільки суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина чотирнадцята статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Частиною другою статті 328 ГПК України визначено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Як вбачається з матеріалів справи, виданий господарським судом наказ від 22.07.2021 не визнавався таким, що не підлягає виконанню. Разом з тим слід зазначити, що цей виконавчий документ видано на виконання судового рішення (постанови апеляційного господарського суду від 05.07.2021), яке в подальшому було скасоване судом касаційної інстанції (постанова від 13.10.2021). Вказана обставина свідчить, що підстава, згідно з якою такий наказ видано, відпала і на даний час не існує, відповідно, наказ не може бути виконаний.

Згідно з інформацією, наведеною у довідці №10-05-01659 від 01.12.2023 Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях, судом з`ясовано, що наказ від 22.07.2021 до органів примусового виконання судових рішень не пред`являвся і кошти на його виконання не надходили. Оригінал наказу від 22.07.2021 знаходиться в матеріалах справи (долучено згідно супровідного листа №10-114-01826 від 04.12.2023).

За результатами нового розгляду справи, Господарським судом Тернопільської області 17 травня 2022 року, ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову (суддя Андрусик Н.О.), котре залишено без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 08 листопада 2022 року.

Ухвалюючи судове рішення 17.05.2022 судом не вирішувалося питання про відшкодування відповідачу понесених витрат на оплату судового збору в розмірі 3153,00грн за подання апеляційної скарги на рішення від 05.03.2021.

Дана обставина послугувала підставою звернення Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській звернулося до господарського суду із відповідною заявою.

Мотиви та норми закону, з яких суд виходить при ухваленні додаткового рішення.

Відповідно до абз.2 ч.3 ст. 233 ГПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч.2 ст.244 Господарського процесуального кодексу України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

У випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч.4 ст.129 ГПК України. Проте, у ч.1 наведеної норми Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд має розподілити між сторонами саме судовий збір.

Так, відповідно до ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладенні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозиції іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.14 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У випадку скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який ухвалює рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 30.03.2021 у справі №911/2390/18, від 19.01.2023 у справі №500/2632/19, у постанові від 18.04.2023 у справі №199/3152/20, Верховним Судом у постановах від 20.04.2023 у справі №924/600/21, від 01.02.2023 у справі №924/862/21,від 03.11.2023 у справі №903/972/20.

Предметом судового розгляду у даній справі була вимога про зобов`язання Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях внести зміни до договору оренди №1246 від 19.10.2017 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності шляхом викладення п.10.1 договору в новій редакції "Цей договір укладено строком на 5 (п`ять) років, що діє з 19.10.2017 по 18.09.2022 включно, із можливістю подальшої пролонгації у разі належного виконання вимог договору відповідно до встановленого порядку".

Підставою даного позову позивачем визначено відмову відповідача вносити зміни до договору, незважаючи на вимоги спеціального Закону України "Про оренду державного та комунального майна", котрі зазнали змін, у зв`язку з цим виникла необхідність у приведенні умов договору оренди у відповідність до чинного законодавства.

Як вже зазначалося, Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях подавалася апеляційна скарга на рішення Господарського суду Тернопільської області від 05.03.2021 (Стадник М.С.). За подання скарги сплачувався судовий збір в розмірі 3135,00грн, про що наявне платіжне доручення №100 від 09.04.2021.

Під час нового розгляду справи, питання судового збору, сплаченого Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях за подання апеляційної скарги місцевим господарським судом не вирішувалося.

Матеріали справи свідчать, що безпідставного ухилення відповідача від прийняття пропозиції позивача щодо внесення змін до договору судом не встановлено, навпаки надано мотивовану відмову, а відтак, враховуючи норми ст.129 ГПК України, суд вважає, що сплачений заявником судовий збір за розгляд апеляційної скарги підлягає відшкодуванню з позивача.

Висновки господарського суду.

Враховуючи приписи статті 129 Господарського процесуального кодексу України та у зв`язку з тим, що: постановою Верховного Суду від 13.10.2021 у справі №921/604/20 касаційну скаргу ФОП Рарок М.А., подану на постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.07.2021, задоволено частково: скасовано рішення попередніх судових інстанцій, а справу передано на новий розгляд; наказ від 22.07.2021, виданий на примусове виконання постанови апеляційного господарського суду від 05.07.2021 не був виконаний взагалі, про що свідчать пояснення заявника в судовому засіданні та довідка №10-05-01659 від 01.12.2023, підписана керівником та головним бухгалтером; такий наказ видано на виконання постанови апеляційного суду, що скасована в подальшому; під час нового розгляду місцевим господарським судом не вирішувалося питання про розподіл судового збору в розмірі 3153,00грн, сплаченого Фондом на підставі платіжного доручення №10 0від 09.04.2021, тому існують підстави для ухвалення додаткового рішення.

Згідно з ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

За встановлених обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість заяви та наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача судового збору у розмірі 3153,00грн.

Керуючись ст.ст.4, 42, 46, 50, 73-79, 118, 123, 129, 221, 237, 238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Заперечення без номера від 18.12.2023 (вх.№10199 від 19.12.2023) Фізичної особи-підприємця Рарок Марії Анатоліївни залишити без розгляду.

2. Заяву №10-05-01584 від 17.11.2023 (вх.№9612 від 28.11.2023) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях про ухвалення додаткового рішення у справі №921/604/20, - задовольнити.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Рарок Марії Анатоліївни ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях (вул.Василіянок, будинок 48, м.Івано-Франківськ, ідентифікаційний код 42891875) 3153 (три тисячі сто п`ятдесят три)грн 00коп. в повернення сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч.1 ст. 241 ГПК України).

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в порядку ст.257 ГПК України до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дати складення повного тексту судового рішення.

Додаткове рішення складено та підписано 20.12.2023.

Суддя Н.О. Андрусик