ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2023 р. Справа№ 910/21426/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Євсікова О.О.

Корсака В.А.

при секретарі судового засідання Алчієвій І.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Добробут."

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2023

у справі № 910/21426/21 (суддя: Чебикіна С.О.)

за позовом 1) ОСОБА_1

2) ОСОБА_2

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Добробут."

про визнання недійсними рішень загальних зборів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Господарського суду міста Києва з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Добробут.", в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просили:

- визнати недійсним рішення позачергових загальних зборів відповідача від 30.11.2017 року, які оформлені протоколом позачергових загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 щодо затвердження змін до Статуту відповідача та затвердження кошторису на обслуговування будинку та прибудинкової території, внеску до ремонтного фонду та внеску до резервного фонду;

- визнати недійсним рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 від 27.12.2018 року з питання № 3 порядку денного, про затвердження кошторису відповідача на 2019 рік та про затвердження розміру внесків і платежів співвласників, оформленого протоколом загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 від 27.12.2018 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.06.2023 у справі № 910/21426/21 позов задоволено повністю; визнано недійсним рішення позачергових загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Добробут.» від 30.11.2017 року, які оформлені Протоколом позачергових Загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 , 30.11.2017 року щодо затвердження змін до Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Добробут." та затвердження кошторису на обслуговування будинку та прибудинкової території, внеску до ремонтного фонду та внеску до резервного фонду; визнано недійсним рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Добробут." вiд 27.12.2018 року з питання номер 3 (три) порядку денного про затвердження кошторису Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Добробут." на 2019 рік та про затвердження розміру внесків і платежів співвласників, оформленого Протоколом Загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням АДРЕСА_1 від 27.12.2018 року.

Стягнуто з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Добробут." на користь ОСОБА_1 4540,00 грн судового збору.

Стягнуто з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Добробут." на користь ОСОБА_2 4540,00 грн судового збору.

02.08.2023 Господарським судом міста Києва прийнято додаткове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі задоволено; стягнуто з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Добробут." на користь ОСОБА_1 15 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Приймаючи оскаржуване додаткове рішення, суд першої інстанції вказав на те, що позивач 1 подав належні докази понесення витрат на професійну правничу допомогу, а відповідач в свою чергу не довів неспівмірність цих витрат.

Не погоджуючись з прийнятим додатковим рішенням, ОСББ "Добробут." звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2023 у справі № 910/21426/21 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі - відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у разі скасування основного судового рішення, додаткове рішення повинно також бути скасоване, як невід`ємна частина оскаржуваного рішення, що нерозривно пов`язано з результатом вирішення спору по суті, оскільки воно не може існувати окремо від основного рішення у справі по суті спору.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді від 28.08.2023 апеляційна скарга на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2023 у справі № 910/21426/21 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Владимиренко С.В., Демидова А.М.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Демидової А.М., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді від 28.08.2023 для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Владимиренко С.В., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2023 справу № 910/21426/21 за апеляційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Добробут." на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2023 прийнято до провадження визначеним складом суду; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Добробут." на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2023 у справі № 910/21426/21; розгляд апеляційної скарги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Добробут." на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2023 у справі № 910/21426/21 призначено на 09.10.2023; запропоновано учасникам судового процесу подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання, протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

14.09.2023 на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач 1 просить залишити її без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

Також, 21.09.2023 позивач 2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін. Свої доводи обгрунтовує тим, що відповідач не вказав у чому полягає незаконність чи необгрунтованість додаткового рішення суду.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2023, у зв`язку з перебуванням судді Владимиренко С.В., яка входить до складу колегії суддів, у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/21426/21.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.2023, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. - головуючий суддя, судді - Євсіков О.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2023 апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Добробут." на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2023 у справі № 910/21426/21 прийнято до провадження визначеним складом суду; задоволено клопотання Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Добробут." про відкладення розгляду справи; повідомлено учасників справи про відкладення розгляду апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2023 у справі № 910/21426/21 на 30.10.2023, яке у подальшому було відкладено на 04.12.2023.

Представник відповідача в судовому засіданні 04.12.2023 вимоги апеляційної скарги підтримав, просив додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні заяви про розподіл судових витрат.

Позивач 2 та представник позивача 1 в судовому засіданні 04.12.2023 проти вимог апеляційної скарги заперечували, просили залишити її без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутніх представників учасників справи, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відустність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, виходячи з наступного.

За змістом статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України ).

Частинами 1, 3 статті 124 ГПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої - третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Одночасно, за змістом частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, за змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при поданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

При цьому витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За змістом частини третьої статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг та на нього поширює своє регулювання Глава 63 Цивільного кодексу України. Так, згідно зі статтею 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України передбачає загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Відповідно до статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Водночас, згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Ціна договору, тобто розмір адвокатського гонорару, може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата, кожний з яких відрізняється порядком обчислення. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.11.2020 у справі № 922/1948/19, від 12.08.2020 у справі № 916/2598/19, від 30.07.2019 у справі № 911/1394/18).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Подібна за своїм змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, постановах Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 та від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18.

На підтвердження витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 15000 грн. позивач 1 надав договір про надання правової допомоги від 20.01.2022, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АА № 125712 від 17.06.2022 року та акт наданих послуг від 30.06.2023 року на суму 15000 грн.

Таким чином, надані позивачем 1 документи щодо надання послуг на професійну правничу допомогу адвоката, в рамках розгляду спору у даній справі в суді першої інстанції, є належними і допустимими доказами в підтвердження обставин реальності понесених стороною витрат, визначених ст. 126 ГПК України.

Частиною 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Зокрема відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, скаржником не наведено доводів щодо непідтвердженості чи неспівмірності заявленого позивачем 2 розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів, серед іншого, враховує, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Також, критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

На переконання колегії суддів відповідачем не надано доказів невідповідності заявленої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу критерію реальності адвокатських витрат, неспівмірності понесених позивачем 1 витрат на адвокатські послуги, необхідності та підстав їх зменшення тощо.

Таким чином, оскільки ціна наданих адвокатом послуг була узгоджена ним з позивачем 1 у визначеному сторонами розмірі, надані позивачем 1 документи в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування судових витрат, а також з огляду на відсутність належних та достатньо вмотивованих заперечень відповідача про зменшення розміру судових витрат, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що заявлені позивачем 1 до стягнення витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 15000,00 грн. є співмірними із складністю справи та ціною позову, доведеними, документально обґрунтованими та відповідають критерію розумної необхідності таких витрат.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст. 74 ГПК України.

Отже, за загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору.

Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Згідно ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2023 у справі № 910/21426/21 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати зі сплати судового збору, що були понесені стороною в суді апеляційної інстанції, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта (відповідача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Добробут." на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2023 у справі № 910/21426/21 залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.08.2023 у справі № 910/21426/21 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Добробут.".

4. Справу № 910/21426/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 21.12.2023.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді О.О. Євсіков

В.А. Корсак