ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2023 р. Справа№ 910/10785/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

при секретарі судового засідання Польчен А.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 11.12.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 (повний текст рішення підписано 05.07.2023)

у справі № 910/10785/22 (суддя Трофименко Т.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою діяльністю "АВТОКРЕДИТ ПЛЮС"

до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"

про усунення перешкод у користуванні власністю,-

В судовому засіданні 11.12.2023 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.05.2023 (із урахуванням ухвали від 05.06.2023 про виправлення описки) позовні вимоги задоволено повністю. Вирішено усунути Товариству з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» перешкоди в користуванні власністю на транспортні засоби шляхом припинення обтяження у вигляді застави рухомого майна, зареєстрованого на підставі договору застави товару в обороті №DNH2LOK03113/DZ-3 від 15.05.2013 із змінами внесеними договором про внесення змін №30 від 25.04.2018 та виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна записів №№ 16190030, 16188074, 16188086, 16196351, 16201031, 16191876, 16197907, 16199768, 16195164, 16195162, 16198984, 16184371, 16197487, 16201254, 16199634, 16190033, 16195133, 16201223, 16192985, 16210502, 16206093, 16196593, 16211079, 16189034, 16185320, 16213715, 16201178, 16212169, 16202401, 16207494, 16196306, 16185834, 16198044, 16213650, 16197513, 16214518, 16188075, 16206151, 16214528, 16210353, 16204783, 16201743, 16204628, 16212625, 16210503, 16186731, 16209612, 16210706, 16194597, 16201206, 16198787, 16208572, 16211067, 16201258, 16214406, 16207854, 16214390, 16198906, 16197455. Вирішено стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» судовий збір у розмірі 146 379,00 грн.

31.05.2023 до суду від представника позивача надійшла заява про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу.

Додатковим рішенням Господарського суду м. Києва від 03.07.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/10785/22 задоволено повністю.

Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 67 100,00 грн.

Судом першої інстанції покладено на відповідача обов`язок відшкодувати позивачу вказані витрати на правову допомогу у повному обсязі, з посиланням на те, що заявлений позивачем розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, а відповідачем не було подано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу у заявленому позивачем розмірі, а також відповідного клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим додатковим рішенням, відповідач 18.08.2023 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване додаткове рішення скасувати.

Апелянт не погоджується з оскаржуваним додатковим рішенням, вважає, що при його ухваленні не було належним чином оцінено надані позивачем документи в якості доказів понесених витрат на правничу допомогу та ухвалено висновок про стягнення суми, яка не відповідає вимогам розумності та справедливості їх розміру.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що заявлені позивачем до відшкодування витрати на правничу допомогу в розмірі 67100,00 грн. є неспівмірними із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначив, що виходячи із розміру та порядку обчислення витрат адвоката, визначених у договорі про надання правової допомоги та в інших документах, які долучено до матеріалів справи, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про підтвердження витрат на правничу допомогу у розмірі 67100,00 грн.; зауважує, що апелянт не просить суд зменшити розмір витрат адвоката, а наголошує на тому, що у задоволенні заяви позивача слід відмовити повністю, при цьому не надає жодного належного доказу чи обґрунтування того, що вартість послуг на правничу допомогу, наданих ТОВ «Автокредит Плюс» під час розгляду справи №910/10785/22, є неспівмірною із складністю справи чи не відповідає критерію реальності.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 21.08.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.08.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/10785/22.

Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/10785/22.

06.09.2023 матеріали справи №910/10785/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.11.2023 поновлено Акціонерному товариству комерційний банк "ПриватБанк" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі №910/10785/22; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі №910/10785/22; призначено до розгляду апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі №910/10785/22 на 11.12.2023.

Явка представників сторін

В судовому засіданні апеляційної інстанції 11.12.2023 представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні 11.12.2023 представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу та їх розподілу позивачем надано до суду такі документи: копію Договору про надання правової допомоги від 26.07.2022, укладеного між ТОВ «Автокредит Плюс» та адвокатом Удовицьким Євгенієм Миколайовичем; копію Акта № 1 приймання-передачі наданих послуг від 30.05.2023, складеного та підписаного ТОВ «Автокредит Плюс» та адвокатом Удовицьким Євгенієм Миколайовичем; копію детального опису робіт (наданих послуг) в рамках надання адвокатом Удовицьким Є.М. професійної правничої допомоги у справі № 910/10785/22 за позовом ТОВ «Автокредит Плюс» до АТ КБ «Приватбанк»; копію Договору про надання правової допомоги від 26.07.2022, укладеного між ТОВ «Автокредит Плюс» та адвокатом Рибалко Мариною Анатоліївною; копію Акта № 2 приймання-передачі наданих послуг від 30.05.2023, складеного та підписаного ТОВ «Автокредит Плюс» та адвокатом Рибалко Мариною Анатоліївною; копію детального опису робіт (наданих послуг) в рамках надання адвокатом Рибалко М.А. професійної правничої допомоги у справі № 910/10785/22 за позовом ТОВ «Автокредит Плюс» до АТ КБ «Приватбанк».

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого додаткового рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а додаткове рішення підлягає частковому скасуванню, виходячи з наступного.

Положенням статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.05.2018 у справі №910/8443/17 та у практиці Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п.34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п.80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п.88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5-6 ст. 126 ГПК України).

Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до статті 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

26.07.2022 між адвокатом Удовицьким Євгенієм Миколайовичем та Товариством з обмеженою діяльністю "АВТОКРЕДИТ ПЛЮС" (замовник) укладено договір про надання правової допомоги б/н, відповідно до п.4.1 якого сума договору складає 20 000,00 грн. - за підготовку та подання позовної заяви про усунення перешкод у користуванні власністю, 200,00 грн. - за отримання одного витягу з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна на транспортний засіб замовника, 600,00 грн. - за 1 годину роботи адвоката, 2500,00 грн. - за 1 судове (підготовче) засідання.

Замовник оплачує суму винагород адвоката на підставі наданого акту приймання-передачі наданих послуг, виставленого адвокатом. Строк оплати рахунку - 10 робочих днів, починаючи з отримання акту замовником, а у разі відмови в отриманні або у разі не отримання - починаючи з дати зазначеної оператором поштового зв`язку про відмову в отриманні чи про не отримання (п.4.2 договору).

Договір укладений на строк до 31.12.2024 та набирає чинності з моменту його підписання. Договір може бути розірваний кожною із сторін достроково, з попередженням другої сторони за один місяць (п.5.1 договору).

Згідно детального опису робіт (наданих послуг), в рамках надання адвокатом Удовицьким Є.М. професійної правничої допомоги у справі №910/10785/22 за позовом ТОВ "АВТОКРЕДИТ ПЛЮС" до АТ КБ «Приватбанк», адвокатом надані такі послуги на загальну суму 45400,00 грн.:

- юридичний аналіз, вивчення документів, наданих ТОВ "АВТОКРЕДИТ ПЛЮС", первісна консультація та надання рекомендацій для ТОВ "АВТОКРЕДИТ ПЛЮС" по стратегії ведення судової справи №910/10785/22 (2 год.) - 1200,00 грн.;

- підготовка адвокатського запиту до АТ КБ «Приватбанк» (1 год.) - 600,00 грн.;

- отримання витягів з Державного реєстру обмежень нерухомого майна у кількості 59 шт. - 11800,00 грн.;

- підготовка позовної заяви - 20 000,00 грн.;

- отримання витягів з Державного реєстру обмежень нерухомого майна у кількості 59 шт. - 11800,00 грн.

На виконання умов договору б/н від 26.07.2022 сторони підписали акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 30.05.2023 на загальну суму 45400,00 грн.

Вказаний акт приймання-передачі наданих послуг підписаний сторонами без зауважень.

26.07.2022 між адвокатом Рибалко Мариною Анатоліївною та Товариством з обмеженою діяльністю "АВТОКРЕДИТ ПЛЮС" (замовник) укладено договір про надання правової допомоги б/н, відповідно до п.4.1 якого сума договору складає 600,00 грн. - за 1 годину роботи адвоката, 2500,00 грн. - за 1 судове (підготовче) засідання.

Замовник оплачує суму винагород адвоката на підставі наданого акту приймання-передачі наданих послуг, виставленого адвокатом. Строк оплати рахунку - 10 робочих днів, починаючи з отримання акту замовником, а у разі відмови в отриманні або у разі не отримання - починаючи з дати зазначеної оператором поштового зв`язку про відмову в отриманні чи про не отримання (п.4.2 договору).

Договір укладений на строк до 31.12.2024 та набирає чинності з моменту його підписання. Договір може бути розірваний кожною із сторін достроково, з попередженням другої сторони за один місяць (п.5.1 договору).

Згідно детального опису робіт (наданих послуг), в рамках надання адвокатом Рибалко М.А. професійної правничої допомоги у справі №910/10785/22 за позовом ТОВ "АВТОКРЕДИТ ПЛЮС" до АТ КБ «Приватбанк», адвокатом надані такі послуги на загальну суму 21700,00 грн.:

- представництво інтересів ТОВ "АВТОКРЕДИТ ПЛЮС" в судових засіданнях у справі №910/10785/22 у кількості 7 - 17500,00 грн.;

- підготовка адвокатського запиту до АТ КБ «Приватбанк» (1 год.) - 600,00 грн.;

- підготовка клопотання про витребування доказів (1 год.) - 600,00 грн.;

- підготовка додаткових пояснень (4 год.) - 2400,00 грн.;

- підготовка інших процесуальних заяв (1 год.) - 600,00 грн.

На виконання умов договору б/н від 26.07.2022 сторони підписали акт приймання-передачі наданих послуг №2 від 30.05.2023 на загальну суму 21700,00 грн.

Вказаний акт приймання-передачі наданих послуг підписаний сторонами без зауважень.

В суді першої інстанції інтереси позивача представляли адвокати Удовицький Є.М., Рибалко М.А., повноваження яких підтверджено ордерами серії АЕ №1148223 від 29.09.2022 та серії АЕ №1164203 від 17.11.2022 відповідно.

Апеляційний суд звертає увагу, що підготовка адвокатських запитів, отримання витягів з Державного реєстру обмежень нерухомого майна, підготовка клопотання про витребування доказів, підготовка інших процесуальних заяв є процесуальним супроводом надання правової допомоги, за своєю суттю не мають правового характеру (змісту), а тому не можуть бути віднесені до видів правничої допомоги, які передбачені ст.1, 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а тому витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути покладені судом на іншу сторону.

Враховуючи викладені обставини, керуючись ч.5 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 67100,00 грн. в суді першої інстанції не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, є неспівмірним з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг з урахуванням часу здійснення представництва у суді.

Враховуючи вищезазначене, оцінивши подані заявником докази у підтвердження понесених ним витрат, виходячи з критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, характеру та обсягу наданих адвокатом послуг, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви Товариства з обмеженою діяльністю "АВТОКРЕДИТ ПЛЮС", з покладанням на Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" обов`язку по відшкодуванню витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 41 100,00 грн. (по акту №1 приймання-передачі наданих послуг від 30.05.2023 - 21200,00 грн.: юридичний аналіз, вивчення документів, наданих ТОВ "АВТОКРЕДИТ ПЛЮС", первісна консультація та надання рекомендацій для ТОВ "АВТОКРЕДИТ ПЛЮС" по стратегії ведення судової справи №910/10785/22 - 1200,00 грн.; підготовка позовної заяви - 20 000,00 грн. та по акту №2 приймання-передачі наданих послуг від 30.05.2023 - 19900,00 грн.: представництво інтересів ТОВ "АВТОКРЕДИТ ПЛЮС" в судових засіданнях у справі №910/10785/22 - 17500,00 грн.; підготовка додаткових пояснень - 2400,00 грн.), відповідно в решті заяви про стягнення витрат на правову допомогу слід відмовити.

При цьому підстав для відмови в повному обсязі у задоволенні заяви позивача про стягнення витрат на правову допомогу колегія суддів не вбачає.

Місцевий господарський суд не звернув уваги на всі обставини справи, а тому дійшов помилкового висновку про повне задоволення заяви позивача.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, частково знайшли своє підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, не знайшли свого повного підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі № 910/10785/22 підлягає частковому задоволенню, а додаткове рішення Господарського суду Київської області від 03.07.2023 у справі № 910/10785/22 - частковому скасуванню з вищевикладених підстав, з викладенням резолютивної частини додаткового рішення в редакції постанови Північного апеляційного господарського суду.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі № 910/10785/22 задовольнити частково.

2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі № 910/10785/22 скасувати частково, виклавши резолютивну частину додаткового рішення в наступній редакції:

« 1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/10785/22 задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001; ідентифікаційний код 14360570) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» (49126, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, проспект Праці, буд. 2Т; ідентифікаційний код 34410930) 41100,00 грн. витрат на правову допомогу.

3.В решті заяви відмовити.».

3. Доручити Господарському суду м.Києва видати наказ.

4.Матеріали справи №910/10785/22 повернути до Господарського суду м.Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови підписано 20.12.2023.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська