ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м. ОдесаСправа № 925/1280/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Разюк Г.П.,

суддів: Колоколова С.І., Савицького Я.Ф.

при секретарі судового засідання Полінецькій В.С.

за участю представників учасників справи:

від прокуратури Коломійчук І.О. службове посвідчення №078167 від 11.07.2023

від відповідача Кураса С.А. свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №001179 від 01.08.2019, ордер серія СА№1064451 від 16.09.2023

/позивач не використав свого права на участь у судовому засіданні, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи/

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Первомайський кар`єр "Граніт"

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.08.2023, проголошене о 15:03:26 суддею Мавродієвою М.В. у м. Миколаєві, повний текст якого складено 28.08.2023

у справі № 925/1280/21

за позовом Керівника Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Синюхино-Брідської сільської ради

до Приватного акціонерного товариства "Первомайський кар`єр "Граніт"

про стягнення 15 860 593,59 грн. та

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року Керівник Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Синюхино-Брідської сільської ради звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовною заявою, в якій просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства (далі ПрАТ) "Первомайський кар`єр "Граніт" на користь Синюхино-Брідської сільської ради кошти в сумі 15 860 593,59 грн. за користування земельними ділянками, розташованими в межах Синюхино-Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, загальною площею 61,22 га з кадастровими номерами :05:000:0011, :05:000:0012 і :03:000:0051 на розрахунковий рахунок UA00014472 місцевого бюджету Синюхино-Брідської сільської ради, код одержувача 04376951, банк одержувача Миколаїв.ГУК/тгс Синюхин Брід/18010600, код платежу 37992030.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилався на ст. 1212 ЦК України та зазначав про користування відповідачем відповідними земельними ділянками територіальної громади після закінчення строку дії договору оренди землі від 09.06.2007 без правовстановлюючих документів, що позбавило місцевий бюджет можливості здавати їх в оренду та отримувати від них повний прибуток з урахуванням нової нормативно грошової оцінки земель від 12.07.2017.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 02.11.2021 дану справу передано на розгляд за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Миколаївської області.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 16.08.2023 позовні вимоги задоволено з підстав їх обґрунтованості та стягнуто з ПрАТ "Первомайський кар`єр "Граніт" на користь Синюхино-Брідської сільської ради заявлену суму боргу за користування земельними ділянками, а також на користь Миколаївської обласної прокуратури 237 908,90 грн. судового збору.

Із зазначеним рішенням місцевого господарського суду не погоджується відповідач, який звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою та просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

На думку скаржника, рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки його прийнято із суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Скаржник зазначає про те, що судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги, що:

- позовна заява підписана та подана керівником Первомайської окружної прокуратури - Щербаком К., в той же час в реквізитах позивача зазначений код ЄДРПОУ, який присвоєний Миколаївській окружній прокуратурі, і доказів того, що особа, яка подала та підписала позовну заяву, уповноважена від Миколаївської обласної прокуратури відсутні. Крім того, до позову не надано жодного документа, який засвідчує повноваження Щербака К., як керівника Первомайської окружної прокуратури, та статуту даної окружної прокуратури, а тому позовна заява повинна була бути залишена судом першої інстанції без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України;

- земельні ділянки, які знаходяться в користуванні відповідача, розташовані в межах Болеславчицької сільської ради Первомайського району, яка з 14.02.2020 реорганізована та увійшла до складу Синюхіно-Брідської сільської ради, при цьому в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відсутні відомості про те, що Синюхіно-Брідська сільська рада є правонаступником Болеславчицької сільської ради, жодних доказів реорганізації останньої і фактичного приєднання до Синюхіно-Брідської сільської ради не надано, відповідно не доведено, що порушені права саме Синюхіно-Брідської територіальної громади в особі Синюхіно-Брідської сільської ради;

- ні прокуратура, ні Синюхіно-Брідська сільська рада не виступали стороною договору, а зацікавленою особою у правовідносинах щодо оренди землі є Миколаївська обласна держана адміністрація і саме вона уповноважена виступати орендодавцем у відповідних правовідносинах;

- прокурором пропущено загальний строк позовної давності, оскільки порушення прав позивача відбулось з 12.07.2017- моменту прийняття Первомайською районною радою рішення №6 про затвердження нової нормативної грошової оцінки спірних земельних ділянок, і саме з цієї дати могла виникнути протиправна, на думку прокурора, поведінка відповідача та відповідно з цієї дати позивач дізнався і міг дізнатись про порушення своїх прав і необхідність їх захисту в судовому порядку, при цьому, прокурор звернувся з позовом в інтересах Синюхино-Брідської сільської ради лише 22.09.2021, тобто з пропуском загального строку позовної давності, який сплив 12.07.2020; що ж до висновку суду про щомісячне нарахування плати за користування землею, то в даному випадку навіть з урахуванням вказаних обставин, апелянт вважає, що позов підлягав би частковому задоволенню, оскільки частина позовних вимог перебувала поза межами позовної давності.

- враховуючи приписи ст. 33 Закону України «Про оренду землі» відповідач 03.06.2017 заявив про намір продовжити дію договору оренди земельних відносин з направленням додаткової угоди, при цьому в подальшому орендар продовжив користуватись земельною ділянкою і від орендодавця не надходило письмових заперечень щодо продовження дії договору оренди, або відмови в поновленні договору. Отже на переконання апелянта договір оренди земельних відносин від 09.06.2007 продовжив свою дію на той самий строк і на тих саме умовах до 03.07.2027;

- використання відповідачем спірних земельних ділянок здійснюється в рамках договірних відносин на підставі укладеного 09.06.2007 договору оренди землі, з чого слідує наявність правової підстави її використання з однієї сторони, а з іншої, чітко визначені умови, порядок, розміри та строки сплати орендної плати за користування такими земельними ділянками. Орендодавець приймав орендні платежі в рамках договірних відносин, а відтак вказані відносини існують і продовжують існувати;

- прокурором не доведено факту заподіяння збитків у формі упущеної вигоди та наявності складу цивільного правопорушення;

- прокурор не довів, що кошти в сумі 15 860 593,59 грн. були перераховані або в інший спосіб передані відповідачу, перебували у володінні останнього і в подальшому правова підстава володіння такими коштами відпала, в силу чого виникло кондиційне зобов`язання і обов`язок у відповідача повернути вказані кошти позивачу.

- наслідки припинення оренди врегульовані не нормами ст.1212 ЦК України, на які посилається прокурор, а спеціальними нормами пов`язаними із відносинами оренди - ст.34 Закону України «Про оренду землі» та ст.ст.22, 1166 ЦК України, що свідчить про невірне обрання прокурором способу захисту;

- судом першої інстанції не правомірно прийняті до уваги докази, подані позивачем додатком до заперечень з порушенням ст. 80 ГПК України.

Також апелянт надіслав до суду апеляційної інстанції додаткові пояснення в яких зазначив, що суд першої інстанції при перевірці здійсненого розрахунку позовних вимог:

- не врахував, що його здійснено із застосуванням ставки орендної плати у розмірі 10% згідно до п. 2.1 договору оренди земельної ділянки від 19.07.2007, тоді як сам суд встановив у оскаржуваному рішення, що відповідний договір оренди припинив свою дію з 03.07.2017;

- не врахував, що в п. 2.1 договору оренди землі встановлено, що оренда плата за користування земельними ділянками встановлюється згідно розрахунку розміру орендної плати за користування земельними ділянками, який є невід`ємною частиною до цього договору, здійсненого на підставі розпорядження 27.01.2006 №18-р «Про затвердження Положення про порядок розрахунків та розмірів орендної плати за використання земельних ділянок, що перебувають у державній та комунальній власності у Первомайському районі», яке згідно публічної інформації, розміщеної на сайті Первомайської державної адміністрації скасовано 28.12.2011;

- проігнорував положення закону, яке мало бути застосовано при визначенні розміру плати за користування земельними ділянками, а саме п. 284.4 ст. 284 ПК України, яким встановлено, що плата за земельні ділянки, надані гірничодобувним підприємствам для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин, справляється у розмірі 25% податку, обчисленого відповідно до ст. 274 і 277 цього Кодексу;

- не врахував невідповідність земельних ділянок, на які прокурор надав нову нормативно грошову оцінку і тих ділянок, які були предметом згідно з договором оренди від 19.06.2007, бо прокурор надав до суду нормативно грошову оцінку на земельні ділянки площею 4,71 га, 3,8892 га та 52,62 га, а відповідач отримав в оренду земельні ділянки площею 3,89 га, 17,82 га та 39,51га.;

- не врахував відсутність в матеріалах справи рішень органів місцевого самоврядування щодо встановлення розміру ставок плати за землю.

Крім того, апелянт заявив клопотання про приєднання до матеріалів справи копії адвокатських запитів та копій листів - відповідей Синюхино-Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 20.11.2023 №966 та Первомайської районної військової адміністрації №2831-01.02-01 від 17.11.2023, в яких зазначено про відсутність рішень останніх щодо ставок орендної плати за користування земельними ділянками в залежності від їх цільового використання та розміру ставок земельного податку у відповідні періоди.

Колегія суддів в судовому засіданні 06.12.2023 розглянула відповідне клопотання та відмовила в його задоволені на підставі ч.3 ст.269 ГПК України через не надання доказів неможливості подання цих доказів до суду першої інстанції.

Апелянт також звернувся до суду апеляційної інстанції і з клопотанням про призначення у даній справі комісійної судової експертизи без визначення її виду, проведення якої просив доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, а на її вирішення поставити наступні питання:

- яка загальна ринкова вартість земельної ділянки загальною площею 61,22 га, у тому числі: пасовище 3,89 га, землі промисловості 17,82 га, землі під відкрити розробками, кар`єрами, шахтами 39,51 га за кадастровими номерами :05:000:0011, :05:000:0012 і :03:000:0051), що надані відповідачу в оренду та розташовані в межах Синюхино-Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області станом на 12.07.2017 (день затвердження нормативно грошової оцінки рішенням Первомайської районної ради №6 від 12.07.2017)?

- яка вартість права користування земельною ділянкою площею 61,22 га, у тому числі: пасовище 3,89 га, землі промисловості 17,82 га, землі під відкрити розробками, кар`єрами, шахтами 39,51 га за кадастровими номерами :05:000:0011, :05:000:0012 і :03:000:0051), що надані відповідачу в оренду та розташовані в межах Синюхино-Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області станом на 12.07.2017 (день затвердження нормативно грошової оцінки рішенням Первомайської районної ради №6 від 12.07.2017) з урахуванням п. 284.4 ст. 284 ПК України (плата за земельні ділянки, надані гірничодобувним підприємствам для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин, справляється у розмірі 25% податку?

- чи відповідає виконана нормативно грошова оцінка, яка затверджена рішенням Первомайської районної ради №6 від 12.07.2017, вимогам нормативно правових актів з оцінки майна, методології, методам,оціночним процедурам?

Оплату за проведення експертизи скаржник просив покласти на ПрАТ "Первомайський кар`єр "Граніт".

Колегія суддів розглянула відповідне клопотання в судовому засіданні 06.12.2023 та відмовила в його задоволенні, оскільки відповідні питання апелянтом не ставились під сумнів під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Прокуратура надіслала до суду апеляційної інстанції заперечення на додаткові пояснення, в яких зазначила про те, що розпорядником земель правомірно розраховано розмір плати за земельну ділянку у вигляді несплаченої орендної плати за землю з урахуванням положень ст.1212 ЦК України. Крім того, прокурор зазначив, що розпорядження 27.01.2006 №18-р «Про затвердження Положення про порядок розрахунків та розмірів орендної плати за використання земельних ділянок, що перебувають у державній та комунальній власності у Первомайському районі» є архівним та не надавалось до суду першої інстанції, оскільки були відсутні заперечення з боку відповідача щодо правомірності проведення відповідного розрахунку, наразі прокурор зазначає, що ним вжито заходів до витребування копії вказаного розпорядження з метою надання до суду апеляційної інстанції, проте через перебування відповідного документа на зберіганні у Державному архіві Миколаївської області отримати його в стислі строки йому не вдалось. При цьому, прокурор звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що у зв`язку з відсутністю діючих угод щодо використання відповідачем земель загальної площі 61,22 га за період з 01.08.2018 по 01.06.2021 розмір втраченої орендної плати розраховано відповідно до умов договору, строк якого закінчився, за відсутності іншого визначеного законодавцем правового механізму для нарахування втраченої орендної плати, окрім як за умовами договору. Також, прокурор вважає, надуманими доводи апелянта щодо не дослідження судом першої інстанції обставин невідповідності площ земель, які надані в оренду відповідачу та земель, щодо яких розроблено технічну документацію з нормативної грошової оцінки.

Колегія суддів розглянула матеріали справи, доводи апеляційної скарги, додаткові пояснення, заперечення на них, заслухала пояснення присутніх у судовому засіданні представників учасників справи, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та дійшла до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.06.2007 між Первомайською районною державною адміністрацією Миколаївської області, як орендодавцем, та Відкритим акціонерним товариством «Первомайський кар`єр «Граніт», правонаступником якого є ПрАТ «Первомайський кар`єр «Граніт», як орендарем, укладено договір оренди земельних ділянок, який зареєстровано у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Бочеславчицькій сільській раді 03.07.2007 за реєстровим №71 (далі - Договір оренди землі), за умовами пунктів 1.1, 1.2 якого орендодавець на підставі розпорядження голови Первомайської районної державної адміністрації від 29.01.2003 №23-р передає, а орендар приймає в оренду терміном на 10 (десять) років земельні ділянки загальною площею 61,22 га, у тому числі пасовища площею 3,89 га, землі промисловості - 17,82 га, землі під відкритими розробками, кар`єрами, шахтами - 39,51 га, для добувної промисловості (виробництва будівельних матеріалів) із земель розташованих в межах території Болеславчицької сільської ради Первомайського району.

Згідно кадастрового плану, що є додатком до Договору оренди землі, земельним ділянкам присвоєно кадастрові номери :05:000:0011, :05:000:0012 та :03:000:0051 (т.1 а.с.27).

Згідно пунктів 2.1, 2.2 Договору оренди землі, орендна плата за користування земельними ділянками встановлюється згідно розрахунку розміру орендної плати за користування земельними ділянками, який є невід`ємною частиною до цього договору. Орендна плата сплачується орендарем у грошовій формі щомісячно та перераховується не пізніше 30-го числа кожного місяця.

З розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності (т.1 а.с.22), який є невід`ємною частиною Договору оренди землі, вбачається, що для розрахунку розміру орендної плати сторонами такого договору прийнято 10% від нормативної грошової оцінки усіх земельних ділянок.

Відповідно до п.9.2 Договору оренди землі, договір оренди земельних ділянок припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно п.9.3 Договору оренди землі, після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельними ділянками після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно з п.12 Договору оренди землі, він набирає чинності після підписання його сторонами і державної реєстрації.

Вказані земельні ділянки передані в оренду за актом приймання-передачі від 03.07.2007 (т.1 а.с.18-21).

Відповідач звернувся до Миколаївської обласної державної адміністрації з листом №685 від 03.06.2017 про поновлення Договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах (т.1 а.с.79-81).

Миколаївська обласна державна адміністрація листом №2729/0/05-38/3-17 від 12.07.2017 повернула відповідачу на доопрацювання надані за листом №685 від 03.06.2017 матеріали та повідомила, що під час розгляду доданих орендарем до листа-повідомлення матеріалів було виявлено невідповідності умов запропонованого до переукладення договору в частині визначення ідентифікаційних даних земель (кадастрових номерів) та розміру орендної плати за землю вимогам чинного законодавства (т.1 а.с.82,83).

Крім того, у відповіді Миколаївської облдержадміністрації було наголошено на визначену статтями 13, 18, 19 Закону України «Про оцінку земель» необхідність виготовлення та затвердження нормативної грошової оцінки земельних ділянок з кадастровими номерами :05:000:0011, :05:000:0012 і :03:000:0051 для визначення розміру орендної плати за договором, відсутність якої унеможливлює вирішення питання про продовження орендних правовідносин.

Миколаївська облдержадміністрація наполягала, що вказане потребувало додаткового узгодження умов укладеного між сторонами договору, оскільки об`єкт оренди та орендна плата за приписами ст.15 Закону України «Про оренду землі» є істотними умовами договору оренди землі. За таких підстав Миколаївська облдержадміністрація вважала, що Договір оренди земельної ділянки не міг бути продовжений на тих самих умовах. Узгодження інших умов договору між сторонами не відбулось.

Рішенням Первомайської районної ради №6 від 12.07.2017 було затверджено нову нормативно грошову оцінку зазначених земельних ділянок, що склала загальним розміром 58 952 644,74 грн., з яких нормативно грошова оцінка земельних ділянок площею 4,71 га - 5 113 161,98 грн., площею 3,8892 га - 4 222 103,95 грн., площею 52,62 га - 49617 378,81 грн. (т.1 а.с.138,139).

Відповідач продовжує користуватись відповідними земельними ділянками, що підтверджується наявністю у останнього діючого дозвільного документа на розробку родовища Болеславчицьке та права власності на розташований на землі комплекс нерухомого майна, а також інформаціями Синюхно-Брідської сільської ради від 27.04.2021 і 26.08.2021 та актом обстеження земельних ділянок сільською радою від 19.08.2021. Також він частково сплачує кошти за використання цих земельних ділянок, що підтверджується інформацією Головного управління Державної податкової служби /далі-ГУ ДПС/ у Миколаївській області від 27.05.2021 та копіями податкових декларацій з плати за землю за 2018-2021 роки, відповідно до яких відповідач сплатив орендну плату у 2018 році у сумі 306 421,65 грн., у 2019 - 306 420,64 грн., у 2020 283 439,18 грн. та за період з січня по травень 2021 року 125 120,68 грн.

Оскільки відповідач, після завершення терміну дії Договору оренди землі, не повернув зазначені земельні ділянки, і при цьому, саме відповідачу належить право видобутку корисних копалин на цих землях та розташоване на них нерухоме майно також належить йому, то розпорядник земель протягом періоду з моменту завершення терміну дії договору оренди землі (03.07.2017) по теперішній час був позбавлений можливості здавати земельні ділянки в оренду та отримувати від цього повний прибуток, у зв`язку з чим у період часу з моменту затвердження нової нормативно-грошової оцінки земель (12.07.2017) по теперішній час місцевим бюджетом відповідний дохід отримувався не в повному обсязі.

Розмір несплаченої внаслідок неправомірних дій відповідача орендної плати розраховано Синюхино-Брідською сільською радою за період з 01.08.2018 по 01.06.2021, як розмір плати за земельну ділянку державної та, в подальшому, комунальної власності у формі орендної плати за землю, який нараховується та сплачується за регульованою ціною, з врахуванням коштів, які відповідачем було сплачено за користування спірними земельними ділянками протягом такого періоду. Загальна сума коштів за користування відповідачем без правовстановлюючих документів земельними ділянками Синюхино-Брідської територіальної громади згідно розрахунку у період з 01.08.2018 по 01.06.2021 становить 15 860 593,59 грн. (т.1 а.с.118).

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі також ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 2 ст. 792 ЦК України встановлено, що відносини по найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Статтею 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (стаття 1 Закону України "Про оренду землі").

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 31 Закону України "Про оренду землі" визначено, зокрема, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

За положеннями ч.ч.1, 8 ст .33 Закону України «Про оренду землі», по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк, яке у обов`язковому порядку реалізується шляхом укладення додаткової угоди до договору оренди землі про його поновлення.

З аналізу викладених вище положень законодавства вбачається, що використання земельної ділянки можливе виключно на підставі договору оренди землі, укладеного у письмовій формі з одночасною реєстрацією права оренди землі. У разі закінчення терміну дії договору його поновлення можливе шляхом укладення додаткової угоди у тій формі та таким чином, як це передбачено для договору оренди землі, про що безпосередньо зазначено у ч.8 ст.33 Закону України «Про оренду землі».

Орендодавець в будь-який час до укладення додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про звільнення земельної ділянки.

Таким чином, норми ст.33 Закону України «Про оренду землі» дозволяли продовжувати орендні правовідносини, але у першому випадку - це право повинно було реалізовуватись до закінчення дії договору оренди на підставі звернення орендаря, а у другому - наставало у разі продовження орендарем користування землею за відсутності заперечення іншої сторони протягом визначеного строку після закінчення строку договору оренди, але у будь-якому випадку з укладенням додаткової угоди.

Як вірно встановив суд першої інстанції, матеріали справи не містять доказів укладення додаткової угоди про продовження дії договору оренди землі від 09.06.2007, крім того за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с.134-136), а також інформацією, яка міститься в листах Миколаївської обласної державної адміністрації від 31.05.2021 №05-67/2226/5-21, Первомайської районної державної адміністрації від 28.05.2021 №1044-01.02-07, Синюхино-Брідської сільської ради від 27.04.2021 №539 (т.1 а.с.77,78,101-103), додаткова угода про продовження відповідного Договору оренди землі укладена не була, її реєстрація не проводилась. При цьому, відповідачем не надано доказів звернень до суду із позовом про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення Договору оренди землі чи з позовом про визнання протиправними дій чи рішень облдержадміністрації або сільської ради щодо зволікання в її укладенні.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про те, що договір оренди землі від 09.06.2007 припинився 03.07.2017 та не був поновлений на той самий строк і на тих самих умовах.

Доводи апелянта про те, що відповідач 03.06.2017 заявив про намір продовжити дію договору оренди земельних відносин з направленням додаткової угоди, при цьому в подальшому орендар продовжив користуватись земельною ділянкою і від орендодавця не надходило письмових заперечень щодо продовження дії договору оренди, або відмови в поновленні договору, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки означені обставини ніяким чином не спростовують факт відсутності укладеної між сторонами додаткової угоди до відповідного договору, обов`язковість укладення якої чітко була передбачена нормами ст. 33 Закону України «Про оренду землі» в редакції, що діяла станом на дату звернення позивача з листом-повідомленням від 03.06.2017.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 цього Кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

За змістом положень глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (такий висновок сформульовано Верховним Судом України у постанові від 02.03.2016 року у справі №6-3090цс15).

Отже, обов`язок набувача повернути безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Наведену правову позицію викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17.

Відповідно до статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Відповідно до статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

В силу статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України у вказаній редакції).

З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття «земельний податок» і «орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності».

Оскільки відповідач не є власником або постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдиною можливою формою здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі №922/3208/19.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що з моменту припинення відповідного договору оренди землі у відповідача виник обов`язок повернути спірні землі державі, а в подальшому відповідній територіальній громаді, чи укласти додаткову угоду про продовження терміну дії такого договору, що відповідачем не здійснено, відтак відповідач без законних підстав зберігав у себе майно - кошти за оренду землі, які зобов`язаний повернути власнику земельної ділянки на підставі ч.1 ст.1212 Цивільного кодексу України.

Щодо доводів апелянта про те, що прокурором не доведено факту заподіяння збитків у формі упущеної вигоди та наявності складу цивільного правопорушення, та про те, що прокурор не довів, що кошти в сумі 15 860 593,59 грн. були перераховані або в інший спосіб передані відповідачу, перебували у володінні останнього, а в подальшому правова підстава володіння такими коштами відпала, в силу чого виникло кондиційне зобов`язання і обов`язок у відповідача повернути вказані кошти позивачу, а також про те що наслідки припинення оренди врегульовані не нормами ст.1212 ЦК України, на які посилається прокурор, а спеціальними нормами пов`язаними із відносинами оренди - ст.34 Закону України «Про оренду землі» та ст.ст.22, 1166 ЦК України, то вони колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки спірним правовідносинам притаманні усі складові зобов`язань з набуття та збереження майна без належних правових підстав. Так, по-перше відповідачем зберігалось майно - кошти орендної плати за рахунок сільської ради, якій таке майно належало в силу приписів закону, як розпоряднику відповідних земель, по-друге, майно сільської ради не збільшилось на суму несплачених відповідачем коштів за використані відповідачем землі, а по-третє, правова підстава для використання відповідачем майна - відповідних земельних ділянок відпала внаслідок припинення договору оренди землі через його завершення та не пролонгування на новий строк, при цьому підстави сплачувати кошти у меншому розмірі при використанні таких земель відсутні через чітку визначеність їх нової нормативно грошової оцінки рішенням Первомайської районної ради №6 від 12.07.2017. Таким чином, підтвердженою є обставина кондиційності спірних правовідносин, що зумовлює відсутність потреби доведення наявності в діях відповідача складу цивільного правопорушення у вигляді завдання збитків.

Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України.

Згідно з абзацом 3 частини 1 статті 13 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема комунальної власності. Крім того, згідно з абзацом 1 пункту 289.1 Податкового кодексу України для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Відповідно до частини 2 статті 20 та частини 3 статті 23 Закону України «Про оцінку земель» дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Отже, витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є належним та допустимим доказом, що підтверджує дані про нормативно-грошову оцінку.

Суд першої інстанції вірно встановив, що при здійснені розрахунку прокурором враховано затверджену нову нормативно грошову оцінку земельних ділянок та кошти, які були сплачені відповідачем за користування відповідними земельними ділянками за період з 01.08.2018 по 01.06.2021, а отже він вчинений у відповідності до норм права.

Колегія суддів зазначає, що доводів щодо незгоди с таким розрахунком відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції не висловлював.

За таких обставин, місцевий господарський суд, з яким погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку про те, що сума заявлених до стягнення грошових коштів за користування земельними ділянками, розташованими в межах Синюхино-Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області загальною площею 61,22 га з кадастровими номерами :05:000:0011, :05:000:0012 і :03:000:0051 за період з 01.08.2018 по 01.06.2021 у розмірі 15 860 593,59 грн. обрахована вірно, а вимоги щодо стягнення таких коштів у місцевий бюджет територіальної громади є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Що ж стосується доводів апелянта, які викладені ним вже у додаткових поясненнях, та які зводяться виключно до незгоди з наданим прокурором розрахунком позовних вимог, то по-перше, колегія суддів констатує, що такі доводи не наводились відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції, останній ніяким чином не спростовував правомірність наданого позивачем розрахунку позовних вимог, не надав контр розрахунку ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час апеляційного перегляду справи, по друге, відповідні доводи суперечать доводам, які викладені ним у апеляційній скарзі і направлені саме на доведення обставин існування між сторонами договірних відносин внаслідок пролонгації договору оренди землі від 09.06.2007, а отже свідчать про визнання встановленого договором 10 - відсоткового розміру орендної плати від нормативно-грошової оцінки, використаного прокурором для її обрахування, тому колегією суддів відхиляються.

Стосовно тверджень скаржника про те, що прокурором не доведено, що порушені права саме Синюхіно-Брідської територіальної громади в особі Синюхіно-Брідської сільської ради, колегія суддів зазначає таке.

З 27.05.2021 набули чинності зміни до пункту 24 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України, відповідно до яких землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад.

При цьому, земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (т.1 а.с.140-142) речові права на спірні земельні ділянки з кадастровими номерами :05:000:0011, :05:000:0012 і :03:000:0051 не реєструвались, таким чином вони перейшли у комунальну власність територіальної громади, в межах території якої останні розташовані, з дня набрання чинності змінами до Земельного кодексу України, тобто з 27.05.2021.

Зі змісту Договору оренди землі вбачається, що вказані земельні ділянки були розташовані в межах Болеславчицької сільської ради.

За рішенням Синюхино-Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 14.12.2020 №19 Болеславчицька сільська рада Первомайського району реорганізована та приєднана до складу Синюхино-Брідської сільської ради. Синюхино-Брідська сільська рада є правонаступником майна, прав та обов`язків Болеславчицької сільської ради (т.1 а.с.241-244), тобто земельні ділянки перебувають в межах території Болеславчицького старостинського округу Синюхино-Брідської сільської ради. Означене свідчить про те, що відповідачем порушені права саме Синюхино-Брідської сільської ради.

Щодо доводів апелянта про те, що позовна заява підписана та подана керівником Первомайської окружної прокуратури Щербаком К., в той же час в реквізитах позивача зазначений код ЄДРПОУ, який присвоєний Миколаївській окружній прокуратурі і доказів того, що особа яка подала та підписала позовну заяву уповноважена від Миколаївської обласної прокуратури відсутні, а також відсутні в матеріалах справи документи, які засвідчують повноваження Щербака К. як керівника Первомайської окружної прокуратури, а тому позовна заява повинна була бути залишена судом першої інстанції без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України, то судова колегія зазначає наступне.

Статтею 12 Закону України «Про прокуратуру» та п. 4 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» №113-ІХ від 19.09.2019 визначено, що у системі прокуратури України діють окружні прокуратури, а день початку роботи окружних прокуратур визначається рішенням Генерального прокурора стосовно усіх окружних прокуратур.

Наказом Генерального прокурора №40 від 17.02.2021 днем початку роботи окружних прокуратур визначено 15.03.2021, відповідний наказ опубліковано у газеті «Голос України».

Крім того, наказом Генерального прокурора №39 від 17.02.2021 «Про окремі питання забезпечення початку роботи окружних прокуратур» затверджено перелік і територіальну юрисдикцію окружних прокуратур згідно додатку до такого наказу, зокрема у Миколаївській області утворено Первомайську окружну прокуратуру, юрисдикція якої розповсюджується на Первомайський район Миколаївської області.

Означене спростовує доводи про відсутність у керівника Первомаської окружної прокуратури Щербака К. повноважень на підписання позову. Крім того, безпідставним є і твердження скаржника про відсутність в матеріалах справа документів, які засвідчують повноваження Щербака К., як керівника Первомайської окружної прокуратури, оскільки його призначення на відповідну посаду оприлюднено на офіційному сайті Миколаївської обласної прокуратури за наступним посиланням -https://myk.gp.gov.ua/ua/news.html?_m=publications&_t=rec&id=291188.

Щодо доводів апелянта про необхідність застосування наслідків спливу позовної давності до позовних вимог про стягнення частини відповідного боргу, то судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що безпідставне збереження відповідачем коштів орендної плати відбувалось не одночасно внаслідок прийняття рішення Первомайської районної ради №6 від 12.07.2017, а кожного місяця після дати прийняття такого рішення внаслідок незаконного збереження коштів орендної плати за землю, які належало перераховувати до бюджету, оскільки такі платежі є періодичними і обов`язок їх сплати виникає кожного місяця в окремому порядку. При цьому, зі змісту позовних вимог, з якими прокурор звернувся до суду 18.08.2021, вбачається що ним не охоплено всього періоду несплати безпідставно утриманих відповідачем платежів, а лише заявлено вимоги за період з 01.08.2018 по 01.06.2021, тобто позов прокурором подано в межах загального строку позовної давності, що вказує на відсутність підстав стверджувати про його пропуск.

Доводи щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права також не знайшли свого підтвердження, а тому колегією суддів відхиляються.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

З урахуванням зазначено інші доводи апелянта колегія суддів визнає такими, що не мають впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів залишає апеляційну скаргу ПрАТ "Первомайський кар`єр "Граніт" без задоволення, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.08.2023 у справі №925/1280/21 - без змін.

Згідно із ст.129 ГПК України витрати скаржника по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

На підставі ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.08.2023 у справі №925/1280/21 залишити без змін, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Первомайський кар`єр "Граніт" без задоволення.

Відповідно до ст. 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст. 288 ГПК України.

Повний текст складено 11.12.2023 о 10.30.

Головуючий суддя Разюк Г.П.

Суддя Колоколов С.І.

Суддя Савицький Я.Ф.