РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2023Справа № 910/15046/23
Суддя Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі»

до Фізичної особи-підприємця Бугери Світлани Миколаївни

про стягнення 80 261,15 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» до Фізичної особи-підприємця Бугери Світлани Миколаївни про стягнення 80 261,15 грн вартості не облікованої електричної енергії, обґрунтована порушенням відповідачем Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/15046/23, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання). Встановлено сторонам строк для подання до суду документів по суті спору.

01.11.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, до якого, зокрема, долучено клопотання про розгляд справи № 910/15046/23 в порядку загального позовного провадження.

За приписами ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частин 1-3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України, якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

В ухвалі від 02.10.2023 суд визнав справу № 910/15046/23 малозначною та вирішив здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

В обґрунтування необхідності розгляду даної справи у порядку загального позовного провадження відповідач вказує про можливе порушення прав та законних інтересів Семиполківської сільської ради Броварського району Київської області, правонаступником якої є Калитянська селищна рада об`єднаної територіальної громади Броварського району Київської області) та необхідності її залучення до участі у справі в якості третьої особи, а також можливого призначення судової електротехнічної експертизи.

Суд, дослідивши матеріали справи, зазначає, що наведені відповідачем обґрунтування не є достатніми для призначення даної справи до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Саме лише посилання на можливість порушення прав інших осіб без заявлення відповідного клопотання про залучення третьої особи, а також на можливу потребу у призначення судової експертизи не є достатньою та обґрунтованою підставою для переходу в загальне позовне провадження, в той час як відповідач не був позбавлений права подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, а жодних клопотань про призначення експертизи судом відповідач не заявляв.

Разом з тим, суд звертає увагу відповідача, що при розгляді справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, сторони наділені повним обсягом передбачених законом процесуальних прав та можливостей, пов`язаних з розглядом спору.

Отже, з огляду на предмет та підстави позову, ціну позову, обсяг та характер доказів у справі, категорію та складність справи, суд не вважає, що її розгляд потребує загального позовного провадження, у зв`язку з чим клопотання відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження суд залишає без задоволення.

23.11.2023 до суду через систему «Електронний Суд» від позивача надійшла відповідь на відзив, яка містила, зокрема, вимогу про поновлення пропущеного строку для подачі відповіді на відзив.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (частини 1, 2 ст. 114 Господарського процесуального кодексу України).

Приписами ч. 1 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

За приписами частин 1, 4 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

З огляду на наведені позивачем обставини в обґрунтування пропуску процесуального строку для подання відповіді на відзив на позовну заяву, суд дійшов висновку про необхідність поновлення позивачу пропущеного процесуального строку на подання відповіді на відзив та долучення відповіді на відзив до матеріалів справи.

28.11.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли заперечення у справі, до яких, зокрема, долучено клопотання про витребування доказів (оригіналів).

За приписами ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу.

У клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів); 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Так, відповідач у своєму клопотанні просить витребувати у Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» оригінали: заяви-приєднання до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, що підписана Фізичною особою-підприємцем Бугерою Світланою Миколаївною на підставі якої був укладений договір від 22.12.2021; договір про надання послуг з розподілу електричної енергії № 220022425 від 22.12.2021 між ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» та Фізичною особою-підприємцем Бугерою Світланою Миколаївною з усіма без виключення додатками, у тому числі з актом розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін.

Необхідність витребування вказаних доказів відповідач мотивує тим, що позивач в позовній заяві посилається на факт укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії № 220022425 від 22.12.2021, однак не надає його ані суду, ані на відповідний адвокатський запит представника відповідача, в той час як останнім заперечується факт укладання такого договору.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Предметом заявленого позову є стягнення з відповідача вартості не облікованої електричної енергії, внаслідок порушення ним Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (надалі - ПРРЕЕ) .

Отже предмет доказування у цій справі обмежений встановленням наявності підстав для покладення на відповідача відповідальності за порушення ПРРЕЕ.

Так, позивач у позовній заяві зазначає, що відповідач відповідно до паспорту точки (точок) розподілу електричної енергії (додаток № 2 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії о/р № 220022425 від 22.12.2021) є споживачем електричної енергії за адресою: Київська область, Броварський район, с. Семиполки, Київське шосе, 123/1. За вказаною адресою представниками позивача 12.01.2022 виявлено факт порушення ПРРЕЕ, а саме: самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електромережі ОСР з порушенням схеми обліку, у зв`язку з чим складено відповідний акт про порушення.

Натомість, відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що договір про надання послуг з розподілу електричної енергії № 220022425 від 22.12.2021 ним із позивачем не укладався, а розподіл електричної енергії на електроустановки відповідача з 01.01.2019 здійснюється відповідно до укладеного із позивачем договору про постачання електричної енергії № 1986 від 27.08.2007.

Із викладеними доводами відповідача погодився позивач у відповіді на відзив, підтвердивши, що електропостачання об`єкту відповідача до 01.01.2019 здійснювалося на підставі договору про постачання електричної енергії № 1986 від 27.08.2007. Також зазначив, що у зв`язку з тим, що від відповідача не надходило заперечень щодо укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії та продовженням споживання електричної енергії за об`єктом постачання електричної енергії, з 01.01.2019 відповідач вважався таким, що приєднався до умов публічного договору про надання послуг з розподілу електричної енергії.

Враховуючи принципи диспозитивності та змагальності господарського судочинства, суд вважає відсутніми підстави для витребування оригіналів заяви-приєднання до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, що підписана Фізичною особою-підприємцем Бугерою Світланою Миколаївною на підставі якої був укладений договір від 22.12.2021 та договору про надання послуг з розподілу електричної енергії № 220022425 від 22.12.2021 з усіма без виключення додатками, оскільки сам позивач погодився, що розподіл електричної енергії на електроустановки відповідача з 01.01.2019 здійснюється відповідно до договору про постачання електричної енергії № 1986 від 27.08.2007.

Крім того, матеріали справи містять лист позивача від 20.11.2023 № 08/100/9829, в якому останній зазначив про відсутність у нього заяви-приєднання до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, що підписана Фізичною особою-підприємцем Бугерою Світланою Миколаївною.

Таким чином, у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів слід відмовити.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Працівниками позивача 12.01.2022 було проведено перевірку дотримання правил ПРРЕЕ на об`єкті за адресою: Київська область, Броварський район, с. Семиполки, Київське шосе, 123/1, за результатами якої складено Акт про порушення № К 045698 від 12.01.2022.

У вказаному акті встановлений факт порушення пунктів 2.3.1., 2.3.2, 2.3.3., 2.3.4., 5.5.5 ПРРЕЕ, що відповідає порушенню п. 8.4.2 ПРРЕЕ - «самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів, або електропроводки до електромережі ОСР з порушенням схеми обліку. Самовільне підключення виконано СІП від рубильника з ЗТП -290 до кабелю, від якого живляться струмоприймачі ФОП Бугери С.М.».

Як зазначено в Акті про порушення № К 045698 від 12.01.2022, він складений в присутності власника об`єкта - ФОП Бугери С.М., яка від підпису акту відмовилася, що засвідчено підписом свідка Герасименка І.В.

23.02.2022 проведено засідання комісії по розгляду Акта № К 045698 від 12.01.2022, за результатами розгляду якого прийнято рішення про проведення ФОП Бугері С.М. нарахування відповідно до п. 8.4.12 ПРРЕЕ, оформлене протоколом № 096.

За розрахунком позивача, відповідачу за період з 20.12.2021 по 12.01.2022 нараховано 12 296 кВт/год обсягу електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення ПРРЕЕ (23 дні; 44,55 кВт - потужність визначена відповідно до пропускної потужності кабелю, яким виконано самовільне підключення), вартістю 68 893,66 грн.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач зазначає, що 17.05.2022 відповідачу було надіслано копію протоколу комісії № 096 від 23.02.2022 із розрахунком по Акту про порушення № К 045698 від 12.01.2022 та рахунком, який відповідач відповідно до абз. 1 п. 8.2.7. ПРРЕЕ мав оплатити протягом 30 календарних днів від дати отримання рахунка, тобто до 25.06.2022 включно. Однак, відповідач у встановлений строк не здійснив оплати вартості не облікованої електричної енергії в сумі 68 893,66 грн, що стало підставою для звернення позивача із даним позовом до суду. Крім вартості не облікованої електричної енергії у розмірі 68 893,66 грн, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача за прострочення грошового зобов`язання 3% річних у розмірі 2 570,77 грн та інфляційні втрати у розмірі 8 796,72 грн.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що він не є та ніколи не був власником майна (будівлі) у с. Семиполки по вул. Київське шосе 123/1, про самовільне приєднання якого йдеться у спірному Акті про порушення, в той час як даними з реєстру прав власності на нерухоме майно підтверджується, що у власності відповідача знаходиться комплекс за адресою: Київська область, Броварський район, с. Семиполки, Київське шосе, 123. За доводами відповідача, з 01.01.2019 розподіл електричної енергії на об`єкт за адресою: Київська область, Броварський район, с. Семиполки, Київське шосе, 123 здійснюється на підставі публічного договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, до умов якого приєднано ФОП Бугеру С.М. на умовах договору про постачання електричної енергії № 1986 від 27.08.2007. Обставини укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії № 220022425 саме 22.12.2021 з позивачем відповідач заперечує, а наданий позивачем в матеріали справи підписаний ним в односторонньому порядку паспорт точки розподілу, який є додатком до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії № 220022425 від 22.12.2021, не є належним доказом на підтвердження підстав для стягнення з відповідача вартості не облікованої електроенергії за спірним актом про порушення.

Крім того, відповідач зазначає, що він не є власником електроустановки ТП (ЗТП) № 290, на якій, за версією позивача було виконано самовільне підключення до електричних мереж, оскільки цю електроустановку встановлено на території загального користування, що зазначено в акті розмежування балансової належності сторін.

Також відповідач заперечує свою присутність під час перевірки, яка проводилась представниками позивача 12.01.2022, а також зазначає, що жодних осіб на підписання будь-яких документів, у тому числі актів про порушення, відповідач не уповноважувала, а належний ФОП Бугері С.М. заклад громадського харчування за адресою Київська область, Броварський район, с. Семиполки, Київське шосе, 123 на момент проведення перевірки не працював, на підтвердження чого відповідач надає податкові декларації платника єдиного внеску за 2021-2023 роки.

Поряд з викладеним, відповідач також посилається на порушення порядку проведення перевірки позивачем та розгляду комісією позивача акту про порушення, а також невірне здійснення розрахунків вартості електричної енергії.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Спір у справі виник у зв`язку із наявністю, на думку позивача, у відповідача зобов`язання щодо відшкодування вартості не облікованої електричної енергії на суму 68 893,66 грн.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим у державних стандартах або технічних умовах.

Статтею 714 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпеку експлуатації енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначені Законом України «Про ринок електричної енергії».

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Частинами 1, 2 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

За положеннями частин 6, 7 вищевказаної статті постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку. Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу.

Як встановлено судом із матеріалів справи, 27.08.2007 між Закритим акціонерним товариством «А.Е.С. Київобленерго» (змінено найменування на ПАТ «Київобленерго», далі на ПрАТ «Київобленерго» та в подальшому на «ДТЕК Київські регіональні електромережі») (постачальник) та ФОП Бугерою С.М. (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії № 1986, відповідно до умов п. 1.1. якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 30 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) ним електричної енергії та здійснює інші платежі за умовами цього договору.

Цей Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2007. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 9.4. договору про постачання електричної енергії № 1986 від 27.08.2007).

Договір про постачання електричної енергії № 1986 від 27.08.2007 підписаний та скріплений печатками сторін, доказів припинення його за заявою однієї із сторін, розірвання чи визнання недійсним матеріали справи не містять, а тому суд дійшов висновку, що указаний правочин продовжувався на кожен наступний календарний рік.

Також сторонами 27.08.2007 було підписано Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін по ТП -209, яким зафіксовано межі балансової належності електричних мереж та експлуатаційної відповідальності між сторонами.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), якими врегульовано взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами.

Відповідно до п. 2 постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Пунктом 4 постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 постановлено операторам систем розподілу (ОСР) укласти договори про надання послуг з розподілу електричної енергії, які укладаються зі споживачем, з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані на території діяльності ОСР. Договір розробляється ОСР на основі істотних умов, визначених Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 310, та типової форми, встановленої Правилами, і розміщується на сайті ОСР, у засобах масової інформації і в пунктах обслуговування споживачів ОСР. ОСР шляхом безпосереднього вручення персоналом ОСР або з рахунком, або поштовим відправленням надає споживачу заяву-приєднання до зазначеного договору, яка формується за базами даних вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання та містить ЕІС-коди точок комерційного обліку об`єкта споживача. Надання такої заяви-приєднання є пропозицією споживачу про приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах діючого договору про користування або постачання електричної енергії (індивідуальні характеристики об`єкта, потужність, клас надійності, ідентифікаційні коди, особливості обліку тощо). Договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу ОСР, та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії.

Непобутовим споживачам, приєднаним до мереж ОСР/ОСП, разом із заявою-приєднанням до договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії надаються паспорти точок розподілу (передачі), оформлені відповідно до Правил.

Протягом двох років з дати набрання чинності Правилами ОСР (ОСП) оформити за всіма об`єктами побутових споживачів паспорт точки розподілу (передачі) за формою, встановленою Правилами. Оформлені паспорти точок розподілу (передачі) є невід`ємною частиною договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії та згодою споживача на надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії на умовах, визначених у паспорті точки розподілу (передачі). З дати набрання чинності договором споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії ОСР (ОСП) надає послуги комерційного обліку споживачам, точки комерційного обліку яких улаштовані на території його ліцензованої діяльності, відповідно до Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 311 (п. 5 постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018).

Відповідно до п. 6 постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 до укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, який укладається зі споживачем, договірні відносини між споживачем та суб`єктом господарювання, що провадить діяльність з розподілу електричної енергії на підставі ліцензії з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами (або ОСР як правонаступником за договорами про користування електричною енергією та договорами про постачання електричної енергії), урегульовуються окремими положеннями діючих договорів про користування електричною енергією або договорів про постачання електричної енергії (у частині взаємовідносин споживача і електророзподільної організації), які не суперечать вимогам чинного законодавства у сфері електроенергетики. Зокрема, сторони керуються вимогами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) з питань потужності, якості електроенергії, окремих процедурних питань тощо. У разі виникнення суперечності між нормами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) та нормами законодавства про електроенергетику сторони керуються вимогами чинного законодавства.

Після укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії договори про користування електричною енергією та договори про постачання електричної енергії продовжують свою дію в частині регулювання відносин щодо заборгованості/переплати за цими договорами з відповідними правами та обов`язками, пов`язаними з такою заборгованістю/переплатою, а також щодо нарахування пені, неустойки, обмеження та припинення постачання електричної енергії тощо.

Відповідно до п. 2.1.2 ПРРЕЕ оператор системи зобов`язаний укласти договори про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності відповідного оператора системи. Не допускається розподіл (передача) електричної енергії до точки розподілу електроустановки споживача за відсутності діючого договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з таким споживачем, крім випадку здійснення розподілу (передачі) електричної енергії оператором системи до власних електроустановок.

За положеннями п. 2.1.13 ПРРЕЕ невід`ємними частинами договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії є:

1) паспорти точок розподілу/передачі, акт (акти) про розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін;

2) заява-приєднання у разі її надання споживачем;

3) інші додатки, оформлені сторонами за взаємною згодою відповідно до пунктів 12.8 та 12.9 додатка 3 до цих Правил.

Відповідно до постанови НКРЕКП від 08.11.2018 № 1382 «Про видачу ПрАТ «Київобленерго» ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом», з 01.01.2019 ПрАТ «Київобленерго» (наразі Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі») енергетична компанія, яка здійснює ліцензовану діяльність з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності відповідно до додатка і діє на підставі Статуту та ліцензії.

Позивач, як оператор системи розподілу, розмістив на головній сторінці свого сайта https://dtek-kem.com.ua редакцію договору про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії з додатками та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії.

Як зазначає відповідач, з 01.01.2019 розподіл електричної енергії на належному йому об`єкті здійснюється відповідно до умов договору № 1986, який укладено з позивачем 27.08.2007.

Позивач у відзиві на позовну заяву зазначив, що електропостачання об`єкту відповідача до 01.01.2019 здійснювалося на підставі договору № 1986 від 27.08.2007, а з 01.01.2019 на умовах публічного договору про надання послуг з розподілу електричної енергії.

При цьому, як вбачається, із листа-відповіді № 08/100/9829 від 20.11.2023 на адвокатський запит представника відповідача від 25.10.2023 щодо надання документів, позивач зазначив про відсутність у нього заяви-приєднання ФОП Бугери С.М., на підставі якої було укладено договір про надання послуг з розподілу електричної енергії від 22.12.2021, однак надав відповідачу, зокрема, договір про постачання електричної енергії № 186 від 27.08.2007 з додатками та вказав про їх чинність станом на 20.11.2023.

Отже, враховуючи викладене, суд доходить висновку, що з 01.01.2019 правовідносини сторін із розподілу електричної енергії регулюються договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, до умов якого приєднано відповідача, згідно з постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, на умовах договору про постачання електричної енергії № 186 від 27.08.2007 за особовим рахунком споживача НОМЕР_1 .

Вказане підтверджується також наданим відповідачем в матеріали справи рахунком-фактурою за послугу з розподілу електричної енергії № від 25.04.2019 за квітень 2019 року, у якому міститься посилання на договір № 220022425 від 01.01.2019.

При цьому, судом ставиться під сумнів наданий позивачем паспорт точки (точок) розподілу електричної енергії, який є додатком № 2 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 220022425 від 22.12.2021, оскільки позивачем не надано в матеріали справи такого договору, як і не було надано на адвокатський запит представника відповідача, в той час як навпаки підтверджено чинність між сторонами умов договору про постачання електричної енергії № 186 від 27.08.2007.

Водночас, як вбачається із додатків №№ 1, 3 до договору про постачання електричної енергії № 186 від 27.08.2007, місцезнаходженням об`єкту споживача (відповідача), а саме: ресторану «Лелека», є: с. Семиполки, Київське шосе, 123.

Відповідно до наданого відповідачем витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 34742038 у приватній власності Бугери Світлани Миколаївни на підставі договору купівлі-продажу № 1277 від 23.05.2007, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Руденко В.О., знаходиться майновий комплекс ресторану «Лелека» за адресою: Київська область, Броварський район, с. Семиполки, Київське шосе, 123.

З огляду на викладене, судом не може бути взято до уваги наданий позивачем паспорт точки (точок) розподілу електричної енергії ФОП Бугери С.М., як додаток № 2 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 220022425 від 22.12.2021, у якому вказано адресу об`єкту відповідача - комплексу ресторану «Лелека»: Київська область, Броварський район, с. Семиполки, Київське шосе, 123/1.

Доказів того, що сторонами було переукладено договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 1986 шляхом підписання відповідачем 22.12.2021 заяви-приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії та визначення адреси об`єкта споживача: с. Семиполки, Київське шосе, 123/1, в матеріали справи не надано.

Більше того, позивачем підтверджено чинність між сторонами договору про постачання електричної енергії № 1986 від 27.08.2007, яким врегульовано відносини із розподілу електричної енергії за адресою с. Семиполки, Київське шосе, 123, а тому судом критично оцінюється можливість відповідача вчинити порушення обліку електричної енергії за адресою: Семиполки, Київське шосе, 123/1.

Отже встановлені обставини приводять до переконливого висновку про необхідність застосування при розгляді даної справи доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

Доктрина venire contra factum proprium базується на принципі добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Як встановлено п. 8.2.6. ПРРЕЕ, у разі причетності споживача до порушень, зазначених у пункті 8.4.2 глави 8.4 цього розділу, у протоколі зазначаються відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії. У такому разі разом з протоколом споживачу надаються розрахунок обсягу та вартості необлікованої електричної енергії з посиланням на відповідні пункти глави 8.4 цього розділу та розрахункові документи для оплати необлікованої електричної енергії та/або збитків.

У постанові Верховного Суду від 15.01.2019 у справі 906/233/17 вказано, що для донарахування споживачу суми недоврахованої електроенергії визначальним є саме факт порушення Правил, який може доводитися у тому числі, але не виключно, актом.

Тому, вирішуючи спір про застосування енергопостачальником до споживача електричної енергії оперативно-господарської санкції у вигляді донарахування вартості електроенергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією, суди повинні дослідити обставини щодо вчинення споживачем такого порушення.

Оцінюючи викладені відповідачем заперечення проти позову, враховуючи встановлені вище обставини того, що відповідач є споживачем електричної енергії згідно з умовами договору про постачання електричної енергії № 1986 від 27.08.2007 за адресою: Київська область, Броварський район, с. Семиполки, Київське шосе, 123, суд дійшов висновку про непричетність споживача-відповідача до виявленого в Акті № К 045698 від 12.01.2022 порушення, здійсненого за адресою: Київська область, Броварський район, с. Семиполки, Київське шосе, 123/1.

В той же час, згідно з п. 8.2.4 ПРРЕЕ у разі виявлення представниками оператора системи пошкоджень чи зриву пломб та/або індикаторів, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів вимірювальної техніки, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів вимірювальної техніки з метою зміни їх показів, самовільних підключень до електричних мереж розрахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до порядку, визначеного главою 8.4 цього розділу.

Відповідно до п. 8.2.5. ПРРЕЕ у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 9 до цих Правил.

Акт про порушення складається представниками оператора системи, які мають таке право згідно з посадовою інструкцією, пройшли відповідне навчання та інструктаж, після пред`явлення ними службових посвідчень.

В акті про порушення мають бути зазначені зміст виявленого порушення з посиланням на відповідні пункти цих Правил та всі необхідні для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії параметри, що характеризують електроустановку споживача, схему підключення електроустановки споживача та її графічне зображення із зазначенням:

меж балансової належності;

перерізів та матеріалу всіх проводів (кабелів), наявних у схемі підключення;

номінальної сили струму спрацювання комутаційних апаратів, задіяних у схемі підключення;

фазування лічильника на дату оформлення акта про порушення.

В акті про порушення заповнюються всі графи та рядки без пропусків. Виправлення чи підчищення не допускаються. Текст повинен бути однозначним, без можливості подвійного тлумачення.

В акті зазначаються заходи, яких було вжито або яких необхідно вжити для усунення допущених порушень.

Акт про порушення складається у двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві.

Акт про порушення підписується представником (представниками) оператора системи, який (які) брали участь у перевірці, та споживачем (представником споживача) або іншою особою, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи).

У разі відмови споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписати акт про порушення в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт про порушення вважається дійсним, якщо його підписали більше одного уповноваженого представника оператора системи та незаінтересована особа (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувача або управителя будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування, інший споживач тощо) за умови посвідчення цієї особи або більше одного уповноваженого представника оператора системи, а відмова споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписувати акт про порушення підтверджується відеозйомкою.

До акта про порушення сторонами можуть бути додані пояснення, зауваження та докази, перелік яких (за наявності) зазначається в цьому акті.

Верховний Суд у постанові від 21.06.2022 у справі № 912/1133/21 зазначив, що з аналізу наведеної норми вбачається, що законодавцем визначено дві окремі та незалежні одна від одної умови дійсності акта про порушення у разі відмови, зокрема, іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки підписати такий акт, а саме:

1) якщо його підписали більше одного уповноваженого представника оператора системи та незаінтересована особа (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувача або управителя будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування, інший споживач тощо) за умови посвідчення цієї особи;

2) якщо його підписали більше одного уповноваженого представника оператора системи, а відмова споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписувати акт про порушення підтверджується відеозйомкою.

При цьому виконання двох умов одночасно не вимагається.

Як вбачається із Акту про порушення № К 045698 від 12.01.2022, цей акт складено та підписано трьома представниками оператора системи за участі споживача - Бугери Світлани Миколаївни, яка відмовилась від підписання акту, що засвідчено підписом свідка - Герасименком Ігорем Володимировичем.

В той же час, відповідач заперечує свою присутність під час перевірки 12.01.2022 та вказує, що жодних осіб на підписання будь-яких документів, у тому числі актів про порушення, ФОП Бугера С.М. не уповноважувала, що свідчить про недотримання позивачем вимог п. 8.2.5. ПРРЕЕ, оскільки відповідний акт про порушення у сфері енергопостачання має оформлюватись із обов`язковим залученням повноважного представника споживача.

Суд встановив, що до Акту про порушення № К 045698 від 12.01.2022, як зазначено в ньому, додавались фото та сейф-пакет з речовим доказом.

При цьому, із вказаних доказів неможливим є достовірне встановлення факту присутності відповідача під час здійснення перевірки 12.01.2022.

Вказане не підтверджується також і наданим відповідачем відеоматеріалом, оскільки із вказаного доказу взагалі не вбачається за можливе ідентифікувати об`єкт, на якому проводилась перевірка.

Як визначено в п. 8.2.6. ПРРЕЕ, на підставі акта про порушення уповноваженими представниками оператора системи під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг необлікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків.

Комісія з розгляду актів про порушення створюється оператором системи і має складатися не менше ніж з 3 уповноважених представників оператора системи.

Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення.

Споживач має бути повідомлений оператором системи про місце, час і дату засідання комісії не пізніше ніж за 7 календарних днів до призначеної дати засідання.

У разі відмови споживача або представника споживача від отримання акта про порушення, у якому визначено місце, час та дату проведення засідання комісії, або окремого повідомлення про місце, час і дату засідання комісії оператор системи направляє споживачу таке повідомлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу, визначену в даних щодо споживача, наявних в оператора системи. У такому разі оператор системи має право розглянути акт про порушення на засіданні комісії, яке має відбутися по закінченню 30 календарних днів від дати направлення споживачу такого повідомлення. За зверненням споживача оператор системи може розглянути акт про порушення на засіданні комісії раніше указаного терміну.

Рішення комісії оформлюється протоколом, копія якого видається споживачу.

Судом встановлено, що в Акті про порушення № К 045698 від 12.01.2022 не було зазначено дату та час засідання комісії із розгляду цього акту, а лише зазначено адресу, за якою буде проводитись такий розгляд.

Як зазначає позивач, відповідач був повідомлений про засідання комісії листом № 04/530/903 від 19.01.2022, у якому зазначено, що комісія оператора системи з розгляду складеного акта про порушення буде проводити засідання 23.02.2022 о 14:00 год. за адресою: м. Київ, вул. Стеценка, 1А. В той же час, зазначив, що вказаний лист був повернутий на адресу позивача з відміткою Укрпошти за закінченням терміну зберігання.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд встановив, що позивачем не надано жодних належних доказів, які б підтвердили надсилання відповідачу листа № 04/530/903 від 19.01.2022 про засідання комісії.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідача не було належним чином повідомлено про дату, час та місце засідання комісії із розгляду акту про порушення, чим позбавлено його можливості висловити відповідні заперечення щодо виявлених порушень.

В той же час, 23.02.2022 було проведення засідання комісії із розгляду акту про порушення № К 045698 від 12.01.2022, на якому прийнято рішення про здійснення нарахування відповідно до п. 8.4.12. ПРРЕЕ, оформлене протоколом № 096. Вказане рішення прийнято за відсутності представника відповідача.

Позивач вказує, що 17.05.2022 відповідачу було надіслано копію протоколу комісії № 096 від 23.02.2022, розрахунок по Акту про порушення № К 045698 та рахунок на оплату, отже із урахуванням п. 8.2.7. ПРРЕЕ відповідач мав оплатити рахунок до 25.06.2022.

Однак, суд встановив наявність в матеріалах справи лише листа позивача від 17.05.2022 № 09/530/4828 про результати засідання комісії із розгляду акту про порушення № К 045698 від 12.01.2022, в додатках до якого зазначено протокол комісії № 096 від 23.02.2022, розрахунок до акту про порушення № К 045698 від 12.01.2022, рахунок до акту про порушення № К 045698 від 12.01.2022, однак докази направлення на адресу відповідача вказаного листа із доданими до нього документами (як-то лист із описом вкладення, накладна поштового відділення та фіскальний чек) в матеріалах справи відсутні.

На підставі вищевикладеного суд доходить висновку, що позивачем не було повідомлено відповідача ані про засідання комісії, ані про результат такого засідання та прийняте рішення про здійснення нарахувань, що позбавило відповідача права на оскарження рішення комісії.

Як визначено п. 8.2.7 ПРРЕЕ у разі незгоди споживача з фактом безоблікового споживання електричної енергії та відмови від сплати вартості необлікованої електричної енергії оператор системи звертається з позовом до суду для підтвердження факту безоблікового споживання електричної енергії та стягнення вартості необлікованої електричної енергії.

Приписами частин 1-4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 04/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18.

Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту ст. 79 Господарського процесуального кодексу України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (зазначену правову позиція викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Отже, враховуючи принцип змагальності сторін, суд зазначає, що з огляду на відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів направлення на адресу відповідача листів із повідомленням про засідання комісії із розгляду акта про порушення № К 045698 від 12.01.2022 та про прийняте рішення, оформлене протоколом засідання комісії № 096 від 23.02.2022, а також беручи до уваги відсутність доказів, які б підтверджували факт того, що відповідач є споживачем електричної енергії за адресою, за якою представниками позивача проводилась перевірка, суд дійшов висновку, що відповідач більш вірогідними доказами спростував наявність підстав для стягнення з нього вартості не облікованої електричної енергії за Актом про порушення № К 045698 від 12.01.2022, аніж це підтвердив позивач.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обґрунтованості заявлених до стягнення з відповідача збитків, заподіяних внаслідок безоблікового використання електричної енергії, відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки у межах даного спору позивачем не доведено належними та допустимими доказами обґрунтованості заявленої до стягнення з відповідача вартості не облікованої електричної енергії, то, відповідно, відсутня необхідність у дослідженні правильності здійсненого позивачем розрахунку вартості необлікованої електричної енергії.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача вартості не облікованої електроенергії внаслідок порушення ПРЕЕ на суму 68 893,66 грн не підлягають задоволенню. У зв`язку з цим, не підлягають задоволенню і заявлені позивачем до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 2570,77 грн та інфляційні втрати у розмірі 8796,72 грн, оскільки є похідними від вимоги про стягнення відповідача вартості не облікованої електроенергії.

Ураховуючи встановлені обставини, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 13.12.2023.

Суддя Т. Ю. Трофименко