ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2023 р. Справа №914/1392/18

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Кравчук Н.М.

суддів Орищин Г.В.

Матущак О.І.

секретар судового засідання Михайлишин С.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Львівгаз збут (вх. № ЗАГС 01-05/2647/23 від 15.08.2023)

на рішення Господарського суду Львівської області від 18.07.2023 (головуючий суддя Запотічняк О.Д. суддів: Горецької З.В., судді Стороженко О.Ф.)

у справі № 914/1392/18

за позовом : Товариства з обмеженою відповідальністюЛьвівгаз збут, (ТзОВ Львівгаз збут) , м. Львів

до відповідача: Акціонерного товаристваОператор газорозподільних системЛьвівгаз (далі АТ ОГСЛьвівгаз), м. Львів,

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні відповідача: Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі ПАТ НАК Нафтогаз України), м. Київ

про: зобов`язання відповідача скасувати безпідставно нараховані обсяги природного газу

За участі представників сторін:

Від позивача: Стернюк В.А.

Від відповідача: Гарбузюк Р.О.

Від третьої особи: Будник Б.Д.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про зобов`язання скасувати безпідставно нараховані обсяги газу за період з 01.07.2015 по 01.10.2018; зобов`язання здійснити перерахунок обсягів спожитого природного газу побутовими споживачами за період з 01.07.2015 по 01.10.2018 відповідно до робочих об`ємів лічильників природного газу.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 18.07.2023 у задоволенні позовних вимог відмовлено. Вказаним рішенням встановлено, що обставини справи у своїй сукупності вказують на правомірні дії відповідача щодо приведення до стандартних умов обсягів розподіленого населенню природного газу, а також на правомірність застосування норм споживання газу протягом спірного періоду. Отже, підстави для перерахунку обсягів спожитого природного газу побутовими споживачами за спірний період відсутні. Позивачем не доведено як факту наявності розбіжностей обсягу газу так і порушень відповідачем чинного законодавства при обліку газу за спірний період, а також не доведено факту понесених збитків, не зазначено його розміру. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог і відсутність підстав для задоволення позову

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» звернулось до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення невірно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Так, згідно з чинною на час виникнення спірних правовідносин редакцією Кодексу ГРМ, приведення об?ємів природного газу до стандартних умов, мало відбуватися згідно з порядком, затвердженим відповідним органом виконавчої влади. В період із липня 2015 по березень 2017 року, єдиним нормативним документом, який визначав порядок приведення обсягів газу до стандартних умов, являлася Методика приведення об?єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу, затверджена наказом Міністерства палива та енергетики від 26.02.2004 року № 116, (далі Методика №116), додатками до якої визначено відповідні коефіцієнти коригування. При цьому, згідно п. 2 зазначеної Методики, її дія поширюється на суб?єктів господарювання, які у господарсько-виробничій діяльності для вимірювання об?єму спожитого газу використовують лічильники, крім випадків використання газу за показами лічильників громадянами - підприємцями для власних потреб.

Тобто, приведення об?ємів природного газу до стандартних умов для побутових споживачів фізичних осіб, що купують природний газ з метою використання для власних побутових потреб, даною Методикою не передбачено. Можливість застосування до побутових споживачів відповідних Додатків до Методики № 116, якими визначено коефіцієнти приведення до стандартних умов (k), стало можливим лише з 15.03.2017 року, з набранням чинності змін до Кодексу ГРМ, затверджених Постановою НКРЕКП від 26.01.2017 № 84, якими Кодекс доповнено розділом XV.

З огляду на викладене, апелянт зазначив, що посилання на положення Кодексу ГРМ, в редакції, яка набула чинності лише з 15 березня 2017 року, а також Методику № 116, дія якої не поширюється на побутових споживачів, є безпідставними, а дії АТ "Львівгаз" щодо нарахування обсягів природного газу за період з липня 2015 по березень 2017 року із приведенням їх до стандартних умов відповідно до Методики № 116 такими, що не відповідали вимогам чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства, і призвели до необгрунтованого завищення обсягів споживання газу населенням.

Щодо норм споживання газу (для споживачів, що не забезпечені лічильниками природного газу) протягом спірного періоду апелянт зазначив наступне. Відповідно до п. 4 гл. 1 розділу І Кодексу ГРМ визначено, що норми споживання, об?єм та вид споживання природного газу, встановлені згідно із законодавством для побутових споживачів, які не забезпечені лічильником газу. Апелянт стверджує, що в спірний період чинними залишалися норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, встановлені Постановою № 619, в редакції Постанови № 409, а саме: при використанні газової плити за наявності централізованого гарячого водопостачання норма природного газу становить 6 м3 людино-місяць; при використанні газової плити у разі відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача 9 м3 людино-місяць; при використанні газової плити та водонагрівача 18 м3 людино-місяць. Починаючи з 01.02.2016 року, чинними були норми споживання природного газу, встановлені Постановою № 203, зокрема: при використанні газової плити за наявності централізованого гарячого водопостачання 4,4 м3 людино-місяць; при використанні газової плити у разі відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача 7,1 м3 людино-місяць; при використанні газової плити та водонагрівача 14 м 3 людино-місяць. З урахуванням вищенаведеного, протягом спірного періоду відповідач необгрунтовано визначав обсяг споживання природного газу населенням, що не забезпечено лічильниками природного газу за нормами, що були встановлені Постановою КМУ № 619 (9.8 м3. 18,3 м3, 23,6 м3), що призвело до безпідставного завищення об?ємів споживання.

При цьому апелянт зазначає, що судом не взято до уваги зазначені вище твердження, в результаті чого ухвалено незаконне та необгрунтоване рішення.

Щодо порушення норм процесуального права апелянт зазначив, що, призначаючи первинну експертизу, суд першої інстанції констатував наявність передбачених законом підстав для її призначення та неможливість самостійного вирішення справи без спеціальних знань. При цьому, підтвердив, що експертами не надано повної та обгрунтованої відповіді на поставлені питання. Однак, ухвалою від 13.06.2023 у даній справі суд відмовив у призначенні додаткової (комплексної) експертизи тих чи інших процесуальних дій, чим порушив ст.ст. 99, 106, 107 ГПК України.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2023 справу № 914/1392/18 розподілено до розгляду судді доповідачу Кравчук Н.М., склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, судді: Орищин Г.В. та Матущак О.І.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 21.08.2023 поновлено строк для подання апеляційної скарги. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» на рішення Господарського суду Львівської області від 18.07.2023 у справі № 914/1392/18.

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» у відзиві на апеляційну скаргу ( вх. № 01-04/5866/23 від 01.09.2023) заперечує проти доводів скаржника, вважає апеляційну скаргу безпідставною, а рішення суду першої інстанції законним, прийнятим відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права. Зокрема зазначає, що АТ «Львівгаз» підтримує висновки рішення про відсутність у матеріалах справи документів, які підтверджують обставини, на які позивач покликається в обгрунтування своїх вимог. Подання доказів, на яких грунтуються позовні вимоги, відповідно до 4.3 ст. 13 ГПК України є обов?язком позивача. До подання позову позивач не зібрав достатніх доказів на підтвердження своїх вимог та не подав їх разом з позовом. В ході розгляду справи належним чином не скористався своїми процесуальними правами для здобуття доказів.

Враховуючи ч.3 ст. 13 ГПК України, АТ «Львівгаз» вважає, що вимоги позову мають грунтуватися лише на тих обставинах, які можливо довести у суді. Ризики неможливості отримання доказів несе зацікавлена сторона. На думку АТ «Львівгаз», для вирішення справи мають значення також приписи ст.1 3У «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення стабільності на ринку природного газу». Ними передбачено врегулювання заборгованості суб?єктів ринку природного газу, до яких належить і позивач. На умовах цього Закону підлягає врегулюванню заборгованість, що обліковується у постачальників природного газу в розмірі вартості обсягів приведення обсягів споживання до стандартних умов та вартості обсягів, які виникли у зв??язку з визнанням судами незаконними та нечинними актів Кабінету Міністрів України про затвердження норм споживання природного газу населенням без лічильників у період з 1 жовтня 2014 року до розрахункової дати (31.12.2020), що включає весь спірний період. Застосування норм цього закону виключає виникнення збитків у позивача у спірний період з підстав, наведених у позові. В частині доводів про порушення судом процесуальних норм у зв?язку з відмовою у призначенні додаткової (комплексної) експертизи скаржник не враховує як дикреційності повноважень суду на призначення експертизи, так і обов?язку суду дотримуватися норми ч. 1 ст.2 ГПК України щодо своєчасності вирішення спорів судом, і строків розгляду справи, визначених ч.3 ст. 177 та ст. 195 ГПК України.

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» у своїх поясненнях на апеляційну скаргу (вх. № 01-04/6127/23 від 11.09.2023) зазначило, що під час розгляду справи в суді першої інстанції ТОВ «Львівгаз Збут» не було доведено факту наявності розбіжностей обсягу газу так і порушень відповідачем чинного законодавства при обліку газу за спірний період. Окрім цього, позивач не довів факту понесення збитків та не навів розміру збитків, що було вірно встановлено судом першої інстанції. Таким чином, на думку третьої особи, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення. Враховуючи наведене, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, Західний апеляційний господарський суд встановив таке.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Львівгаз Збут" та Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" були укладені договори на купівлю-продаж природного газу, а саме: договір № 15-761-Н від 30.06.2015, договір №16-150-Н від 30.12.2015, договір № 38ILvz1917-17-Н від 12.04.2017, договір № 16-431-Н від 28.10.2016 та договір № 17-430-Н від 27.09.2017.

Згідно з підписаними актами приймання-передачі природного газу за вищевказаними договорами, ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" передано, а ТОВ "Львівгаз Збут" прийнято природного газу: за договором № 15-761-Н від 30.06.2015 по актах за період з липня 2015 року по грудень 2015 року включно 286 826,699 тис.м3; за договором №16-150-Н від 30.12.2015 по актах за період з січня 2016 року по вересень 2016 року включно 530 188,329 тис.м3; за договором № 16-431-Н від 28.10.2016 по актах за період з жовтня 2016 року по березень 2017 року включно 716 918,615 тис.м3; за договором № 38ILvz1917-17-Н від 12.04.2017 по актах за період з квітня по вересень 2017 року включно 173 674,538 тис.м3; за договором № 17-430-Н від 27.09.2017 по актах за період з жовтня 2017 року по вересень 2018 року включно 816 763,281 тис.м3.

Відносини між газопостачальними організаціями та громадянами-споживачами газу регламентуються "Правилами постачання природного газу", затвердженими Постановою КМУ від 30.09.2015 № 2496 (надалі - Правила постачання природного газу) та Кодексом газорозподільних систем, затв. постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494.

Відповідно до п. 2 розділу III Правил постачання природного газу постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Судом першої інстанції встановлено, що станом на 01.05.2018 на обслуговуванні ТОВ "Львівгаз Збут" по м. Львові та Львівській області знаходиться 812 154 побутових споживачів природного газу.

Відповідно до п. 13 розділу III Правил постачання природного газу, розрахунки (побутовим споживачем) за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди.

Матеріали справи свідчать, що 25.06.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Львівгаз Збут" (позивач) та Публічним акціонерним товариством "Львівгаз" (відповідач) було укладено договір на розподіл природного газу № 250615-Н.

Відповідно до п. 3.4 договору за підсумками розрахункового періоду Газорозподільне підприємство формує акт про фактичний обсяг спожитого (розподіленого) газу та реєстр обсягів розподіленого природного газу споживачам Замовника за розрахунковий період по споживачах постачальника за регульованим тарифом, що є Замовником, та у зазначений строк передає його на погодження Замовникові.

За наявності розбіжностей у частині визначення обсягу розподіленого газу вони підлягають урегулюванню відповідно до умов договору або в судовому порядку.

Пунктом 4.6 договору передбачено, що послуги з транспортування природного газу ГРМ підтверджуються підписаним між Газорозподільним підприємством та Замовником актом наданих послуг, що оформлюється з урахуванням обсягу протранспортованого газу за розрахунковий період, визначений відповідно до розділу III Договору.

Відповідно до умов договору обсяги протранспортованого природного газу визначені в актах на підставі даних Оператора ГРМ.

Згідно з актами наданих послуг ПАТ "Львівгаз" обсяг розподіленого газу споживачам категорії населення з жовтня 2016 по вересень 2017 склав: 890 593,153 тис.м3.

Для збору та передачі інформації фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокація) по об`єкту побутового споживача у відповідача та позивача існує електронна абонентська база споживачів природного газу, що підтверджується довідкою ТОВ "Львівгаз Збут" від 29.06.2017, яка погоджена директором ПАТ "Львівгаз", згідно з якою позивач підтвердив наявність абонентської бази споживачів природного газу (електронної бази), необхідної для здійснення розрахунків із споживачами (у тому числі із застосуванням лічильників та норм, установлених законодавством України), яка містить, зокрема, перелік споживачів (субспоживачів), які приєднані до/через газові мережі ПАТ "Львівгаз", їх адреси, фактичний обсяг споживання не менш як у розрізі 12 попередніх місяців, інформацію про вузли комерційного обліку природного газу, їх тип і клас точності, які знаходяться на цій території адміністративно територіальної одиниці.

Таким чином, визначені Оператором ГРМ обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання ТОВ "Львівгаз Збут" у взаємовідносинах між ТОВ "Львівгаз Збут" та побутовим споживачем природного газу.

На підставі наданої Оператором ГРМ (відповідачем) інформації щодо обсягу спожитого газу, позивач здійснює відповідні нарахування оплати за спожитий природний газ.

В результаті перевірки позивачем фактичних показників лічильників за даними побутових споживачів ТОВ «Львівгаз збут», співставивши з показниками лічильників за даними ПАТ "Львівгаз" стало відомо про існування розбіжностей між даними, наданими позивачу відповідачем щодо обсягів фактично спожитого природного газу та даними, які передані побутовим споживачам.

При цьому, позивач зазначає, що з боку ПАТ "Львівгаз" не вчинено дій, щодо приведення показань лічильників природного газу побутових споживачів до фактичних. У зв`язку з чим у позивача виникла підозра щодо того, що з боку ПАТ "Львівгаз" допущено завищення обсягів природного газу споживачам категорії населення шляхом донарахування та обліку газу за плановими величинами середньомісячного споживання газу у зв`язку з чим, відповідач ухиляється від зняття показників лічильника газу по іншим абонентам.

Як вказує позивач, передача недостовірних даних Оператором ГРМ, впливає на розмір зобов`язання ТОВ "Львівгаз Збут" перед ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за договорами купівлі-продажу природного газу та може завдати позивачу фінансових збитків.

Враховуючи наведе, ТзОВ «Львівгаззбут» звернулось до Господарського суду Львіської області за захистом порушеного права.

При прийнятті постанови, суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 25.06.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Львівгаз Збут" (позивач) та Публічним акціонерним товариством "Львівгаз" (відповідач) було укладено договір на розподіл природного газу № 250615-Н (далі - договір).

Правовідносини сторін виникли з договору, за яким відповідач (Газорозподільне підприємство) зобов`язався надати позивачу (замовник) послугу з розподілу природного газу до меж балансової належності споживачів замовника, а позивач - прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Відповідно до п. 3.4 договору за підсумками розрахункового періоду Газорозподільне підприємство формує акт про фактичний обсяг спожитого (розподіленого) газу та реєстр обсягів розподіленого природного газу споживачам замовника за розрахунковий період по споживачах постачальника за регульованим тарифом, що є замовником, та у зазначений строк передає його на погодження замовникові. За наявності розбіжностей у частині визначення обсягу розподіленого газу вони підлягають урегулюванню відповідно до умов договору або в судовому порядку.

Пунктом 4.6 договору передбачено, що послуги з транспортування природного газу ГРМ підтверджуються підписаним між Газорозподільним підприємством та замовником актом наданих послуг, що оформлюється з урахуванням обсягу протранспортованого газу за розрахунковий період, визначений відповідно до розділу III договору.

Відповідно до умов договору обсяги протранспортованого природного газу визначені в актах на підставі даних Оператора ГРМ.

Згідно з актами наданих послуг ПАТ "Львівгаз", обсяг розподіленого газу споживачам категорії населення з жовтня 2016 по вересень 2017 склав 890 593,153 тис.м3.

Також судами встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Львівгаз Збут" та Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" були укладені договори на купівлю-продаж природного газу, а саме: договір № 15-761-Н від 30.06.2015, договір №16-150-Н від 30.12.2015, договір № 38ILvz1917-17-Н від 12.04.2017, договір № 16-431-Н від 28.10.2016 та договір № 17-430-Н від 27.09.2017.

Згідно з підписаними актами приймання-передачі природного газу за вищевказаними договорами, ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" передано, а ТОВ "Львівгаз Збут" прийнято природного газу:

- за договором № 15-761-Н від 30.06.2015 по актах за період з липня 2015 року по грудень 2015 року включно 286 826,699 тис.м3;

- за договором №16-150-Н від 30.12.2015 по актах за період з січня 2016 року по вересень 2016 року включно 530 188,329 тис.м3;

- за договором № 16-431-Н від 28.10.2016 по актах за період з жовтня 2016 року по березень 2017 року включно 716 918,615 тис.м3;

- за договором № 38ILvz1917-17-Н від 12.04.2017 по актах за період з квітня по вересень 2017 року включно 173 674,538 тис.м3.

- за договором № 17-430-Н від 27.09.2017 по актах за період з жовтня 2017 року по вересень 2018 року включно 816 763,281 тис.м3.

Предметом спору у даній справі є вимога зобов`язати відповідача скасувати безпідставно нараховані обсяги природного газу за період з 01.07.2015 року по 01.10.2018 року по особовим рахункам споживачів та здійснити перерахунок обсягів спожитого природного газу за період з 01.07.2015 року по 01.10.2018 року згідно фактичних даних спожитого природного газу населенням.

Обсяг безпідставного нарахування позивачем не вказано.

Відповідно до пункту 31 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу», природний газ, нафтовий (попутний) газ, газ (метан) вугільних родовищ та газ сланцевих товщ, газ колекторів щільних порід, газ центрально-басейнового типу (далі - природний газ) - суміш вуглеводнів та невуглеводних компонентів, що перебуває у газоподібному стані за стандартних умов (тиск - 760 міліметрів ртутного стовпа і температура - 20 градусів за Цельсієм) і є товарною продукцією.

Частиною 3 статті 18 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. Результати вимірювань вузла обліку природного газу можуть бути використані за умови забезпечення єдності вимірювань.

Частиною 2 статті 18 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що приладовий облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації, на підставі яких проводяться взаєморозрахунки суб`єктів ринку природного газу.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» вузол обліку природного газу сукупність засобів вимірювальної техніки та допоміжних засобів, призначених для вимірювання, реєстрації результатів вимірювання та розрахунків об`ємів природного газу, зведеного до стандартних умов, що складається з одного, або кількох вимірювальних комплексів та/або: лічильника газу в комплекті з реєструвальними приладами температури і тиску газу; лічильника газу в комплекті з показувальними приладами температури і тиску газу;лічильника газу, вимоги до якого встановлюються нормативно-правовими і нормативно-технічними документами.

Наведені норми законів, що діяли в спірний період, унормовують здійснення обліку газу з приведенням його до стандартних умов.

Також взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП №2494 від 30 вересня 2015 року, (надалі - Кодекс ГРМ).

Відповідно до підпунктів 1, 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ суб`єкти ринку природного газу (у т.ч. споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.

Доступ споживачів, у т.ч. побутових споживачів, до ГРМ для споживання (постачання) природного газу, надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2498 від 30 вересня 2015 року (далі - Типовий договір), в порядку, визначеному цим розділом.

Комерційний облік природного газу в газорозподільній системі організовується та здійснюється з метою визначення повної та достовірної інформації про об`єми (обсяги) природного газу, які надійшли до ГРМ від суміжних суб`єктів ринку природного газу (ГДП, ВБГ, Оператора ГТС), та об`єми (обсяги) природного газу, які розподілені (передані) з ГРМ підключеним до неї споживачам і суміжним Операторам ГРМ, та подальшого використання інформації у взаємовідносинах між суб`єктами ринку природного газу, у т.ч. для взаєморозрахунків між ними (пункт 1 глави 1 розділу ІХ Кодексу ГРМ).

Відповідно до абзаців 3, 4 пункту 5 глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ, оператор ГРМ в установленому законодавством порядку передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період до оператора ГТС для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача.

Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником.

Споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу.

У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу (алокація) по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань.

Оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показів лічильника природного газу споживача та зобов`язаний не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу (з урахуванням встановленого строку для контрольного огляду вузла обліку) та формувати об`єм розподілу і споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий місяць, в якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань.

Згідно з умовами пункту 3.4 договору за наявності розбіжностей у частині визначення обсягу протранспортованого газу вони підлягають урегулюванню відповідно до умов договору або у судовому порядку. До вирішення цього питання обсяг протранспортованого газу встановлюється відповідно доданих Газорозподільного підприємства.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач у даній справі, як оператор газорозподільних систем, здійснює облік спожитого природного газу, зокрема, визначення спожитих побутовими споживачами обсягів природного газу, а позивач у даній справі, як постачальник із спеціальними обов`язками, здійснює нарахування оплати за спожитий природний газ за даними оператора ГРМ і збір коштів за використаний природний газ по населенню.

Відповідно до частини 1 статті 38 Закону України «Про ринок природного газу» права та обов`язки Оператора ГРМ визначаються цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, кодексом газотранспортної системи, а також договором розподілу природного газу.

Пунктом 3 глави 1 розділу IX Кодексу ГРМ (в редакції чинній в період спірних правовідносин) встановлено, що фактичний об`єм надходження природного газу до/з ГРМ (у тому числі по об`єктах споживачів) за певний період визначається в точках комерційного обліку (на межі балансової належності) на підставі даних комерційних вузлів обліку, встановлених в точках вимірювання, та інших регламентованих процедур у передбачених цим Кодексом випадках.

Об`єм природного газу в точках комерційного обліку має бути приведений до стандартних умов та переведений в одиниці енергії (обсяг) згідно з порядком (методикою), затвердженим (затвердженою) центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в нафтогазовій галузі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що протягом спірного періоду законодавством було встановлено, що об`єм природного газу в точках комерційного обліку має бути приведений до стандартних умов та приведений в одиниці енергії (обсяг), а в подальшому визначений та врегульований порядок перерахунку об`єму природного газу в його обсяг, визначений в одиницях енергії.

Вимоги позову ґрунтуються на доводах неправомірності застосування відповідачем Методики приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 26 лютого 2004 року №116 (далі Методика № 116).

Позивач покликається на положення Методики щодо сфери її застосування. Зазначає, що несе збитки на суму об`єму природного газу приведеного ПАТ "Львівгаз" до стандартних умов, а також на суму різниці в нормах споживання, оскільки вказаний об`єм позивач купує у НАК "Нафтогаз України" і, при цьому, позбавлений права нараховувати їх до оплати побутовим споживачам.

Однак, з такими доводами позивача колегія суддів не погоджується та відхиляє їх з наступних підстав.

Правові підстави для застосування Методики № 116 полягають в тому, що на час виникнення спірних відносин Методика № 116 була єдиним документом, яким був врегульований порядок приведення обсягів газу до стандартних умов.

Терміни та визначення, застосовані в Методиці №116, містять в собі поняття побутовий лічильник газу, який встановлюється у фізичних осіб, і у зв`язку з цим обґрунтованим є застосування даної Методики в правовідносинах, де учасником виступає фізична особа.

Коефіцієнти коригування показів лічильника, визначені в Методиці № 116, повністю співпадають з коефіцієнтами, визначеними в Методиці визначення питомих втрат природного газу при його вимірюваннях побутовими лічильниками в разі не приведення об`єму газу до стандартних умов, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 21 жовтня 2003 року № 595 (далі - Методика № 595).

З 15.03.2017 набрали чинності доповнення до розділу IX Кодексу ГРМ, згідно з якими об`єм природного газу в точках комерційного обліку має бути приведений до стандартних умов та приведений в одиниці енергії (обсяг) згідно з розділом XV цього Кодексу.

Також Кодекс ГРМ було доповнено розділом XV, пунктом 3 глави 1 якого було визначено, що для проведення розрахунків по вузлах обліку, які не обладнані корекцією тиску та температури, коефіцієнт приведення до стандартних умов (к) необхідно визначати за відповідними додатками до Методики приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 26 лютого 2004 року № 116, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19 березня 2004 року за № 346/8945.

Колегія суддів враховує, що постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498 затверджено Типовий договір розподілу природного газу, пунктом 5.3. якого передбачено, що за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу береться один кубічний метр (м куб.) природного газу, приведений до стандартних умов, визначених в Кодексі ГРМ.

Пунктом 5.6 Типового договору визначено, що після визначення загального об`єму розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу, приведеного до стандартних умов, Оператор ГРМ в установленому порядку здійснює переведення величини об`єму природного газу в обсяг розподіленої (спожитої) енергії, що має визначатись за трьома одиницями виміру: в - кВтгод, в Гкал, в - МДж. Дані про об`єм (м куб.) та обсяг (кВт год, Гкал, МДж) розподіленого Споживачу (спожитого ним) природного газу за розрахунковий період (місяць) зазначаються Оператором ГРМ в особистому кабінеті споживача (після його запровадження) та/або в рахунку про сплату послуги за цим договором.

Спір щодо подібних правовідносин вже був предметом розгляду Верховного Суду у справі № 909/813/18 за позовом ТОВ «Івано-Франківськгаз збут» до ПАТ «Івано-Франківськгаз» з вимогами зобов`язання скасувати безпідставно нараховані обсяги газу та зобов`язання здійснити перерахунок обсягів спожитого природного газу.

У пункті 8.12. постанови від 11.08.2020 Верховний Суд виклав правовий висновок щодо питань застосування Методики № 116, відповідно до якого для проведення розрахунків по вузлах обліку, які не обладнані корекцією тиску та температури, коефіцієнт приведення до стандартних умов необхідно визначати за відповідними додатками до Методики № 116 протягом усього спірного періоду з 01.01.2016 до 31.12.2018, який виник у правовідносинах сторін у цій справі.

Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 161/11800/19 наведено наступний висновок: Отже, нормами Кодексу ГРМ та положеннями Типового договору № 2498, які затверджені регулятором, встановлено обов`язок оператора ГРМ проводити розрахунки по вузлах обліку, які не обладнані корекцією тиску та температури, шляхом приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу, оскільки прямих вказівок на те, що ці норми поширюються лише на комерційних споживачів, у законодавстві немає, а така можливість стосовно побутових споживачів прямо передбачена актами самого регулятора.

Тобто, на час виникнення спірних правовідносин не було передбачено жодних виключень щодо приведення об`єму природного газу спожитого побутовим споживачем до стандартних умов.

Висновки постанов Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах підлягають врахуванню при розгляді даної апеляційної скарги.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач правомірно застосовував Методику № 116 для визначення обсягів переданого споживачам природного газу, а доводи позову в цій частині є необґрунтованими.

В частині доводів позивача про понесення ним збитків у зв`язку з застосуванням відповідачем норм споживання природного газу населенням без лічильників, які у подальшому були скасовані, суд виходить з наступного.

Частини 1,3,4 статті 13 ГПК України регламентують, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Подання доказів, на яких грунтуються позовні вимоги, є обов`язком позивача. До подання позову позивач не зібрав достаніх доказів на підтвердження своїх вимог та не подав їх разом з позовом. В ході розгляду справи належним чином не скористався своїми процесуальними правами для здобуття доказів.

Матеріали справи не містять клопотань позивача суду про витребування доказів, які у позивача відсутні, та ухвал суду першої інстанції про відмову у задоволенні таких клопотань.

Колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що вимоги позову мають грунтуватися лише на тих обставинах, які можливо довести у суді. Ризики неможливості отримання доказів несе зацікавлена сторона.

Колегією суддів встановлено, що в суді першої інстанції за клопотанням позивача проведено дві судові експертизи, висновки яких не підтверджують доводів позову.

До проведення судових експертиз позивач не забезпечив подання суду достатніх доказів, на підставі яких можливо встановити обставини, які є підставою позову.

Також позивач не звертався до суду з клопотаннями про витребування доказів, на підставі яких судові експерти мали б можливість дати вичерпні висновки з питань, поставлених судом.

Матеріали справи не містять доказів, на підставі яких суд міг би з достовірністю встановити обставини завдання позивачу збитків, зокрема їх розміру.

Відтак, суд погоджується з висновком оскарженого рішення, що позивачем не доведено обставини понесення збитків та їх розміру.

Колегія суддів бере до уваги, що у наведеній вище постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 161/11800/19 вказано про наступне: Також у статті 1 Закону України від 14 липня 2021 року № 1639-ІХ «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» (далі - Закон № 1639-ІХ) передбачено, що заборгованість суб`єктів ринку природного газу, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, включає, зокрема, дебіторську заборгованість побутових споживачів, у тому числі безнадійну та сумнівну заборгованість, що обліковується у постачальників природного газу, в розмірі вартості обсягів приведення обсягів споживання до стандартних умов та вартості обсягів, які виникли у зв`язку з визнанням судами незаконними та нечинними актів Кабінету Міністрів України про затвердження норм споживання природного газу населенням без лічильників у період з 1 жовтня 2014 року до розрахункової дати, та граничного обсягу втрат, що виникли в газорозподільних мережах внаслідок ненадання або неякісного надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, розрахованого за Методикою розрахунку обсягів втрат природного газу, що виникають в газорозподільних мережах внаслідок ненадання або неякісного надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, затвердженою наказом Міністерства палива та енергетики України від 23 липня 2007 року № 346, не сплачена станом на розрахункову дату.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 1639-ІХ взаєморозрахунки в цілях погашення заборгованості, визначеної статтею 1 цього Закону, здійснюються за рахунок видатків державного бюджету для врегулювання, зокрема, неоплаченої суми сумнівної та безнадійної дебіторської заборгованості побутових споживачів перед постачальниками природного газу, внаслідок та за рахунок якої утворилася кредиторська заборгованість постачальників природного газу за договорами купівлі-продажу природного газу для побутових споживачів; різниці між фактичною обґрунтованою вартістю послуг з розподілу природного газу, що надаються операторами газорозподільних систем, та тарифами на розподіл природного газу, затвердженими Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, станом на розрахункову дату - в цілях погашення заборгованості операторів газорозподільних систем, у тому числі підтвердженої судовими рішеннями та/або реструктуризованої, не сплаченої станом на розрахункову дату: за договорами транспортування природного газу, укладеними з особою, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року, особою, що здійснює функції оператора газотранспортної системи з 1 січня 2020 року, а також за договорами купівлі-продажу природного газу для виробничо-технологічних та власних потреб, укладеними з НАК «Нафтогаз України».

Отже, за вказаним Законом № 1639-ІХ держава взяла на себе питання врегулювання заборгованості побутових споживачів у розмірі вартості обсягів приведення обсягів споживання до стандартних умов.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст.ст. 269, 270, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Львівгаз збут

залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 18.07.2023 у справі № 914/1392/18 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку та в строки, передбаченні ст.ст. 287-288 ГПК України.

5. Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Повний текст постанови виготовлено 07.12.2023

Головуючий-суддя Н.М. Кравчук

Судді Г.В. Орищин

О.І. Матущак