РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2023Справа № 910/15062/23
Суддя Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

за позовом Акціонерного товариства «Сумиобленерго»

до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго»

про стягнення 87 900,46 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Сумиобленерго» до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» про стягнення 87 900,46 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань із оплати за послуги з розподілу електричної енергії за листопад-грудень 2020 року за договором електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії (заява-приєднання від 02.12.2019).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/15062/23 та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

27.10.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

07.11.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

Відповідач своїм правом, визначеним статтями 167, 251 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, заперечення на відповідь на відзив позивача до суду не подав.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Сумиобленерго» (змінено найменування та тип юридичної особи на Акціонерне товариство «Сумиобленерго» на підставі рішення загальних зборів від 16.04.2020) є оператором системи розподілу електричної енергії, яке діє на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, виданої відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1445 від 16.11.2018, і проводить свою господарську діяльність з надання послуг з розподілу електричної енергії на території Сумської області.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1344 від 06.11.2018 Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» на підставі ліцензії провадить господарську діяльність з постачання електричної енергії споживачу.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 1023-р Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» визначено постачальником «останньої надії» з 01.01.2019 до 30.06.2024. Територія здійснення діяльності відповідача як постачальника «останньої надії» - територія України, крім території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначає Закон України «Про ринок електричної енергії».

Статтею 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Відповідно до ч. 4 ст. 46 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на підставі договорів про надання послуг з розподілу. Договори про надання послуг з розподілу є публічними договорами приєднання та укладаються на основі типових договорів, форма яких затверджується Регулятором.

За умовами п. 2.1.17 глави 2.1 розділу II Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (надалі - Правила ринку) договір електропостачальника про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії є публічним договором приєднання, зміст якого визначається оператором системи на основі типового договору, що є додатком 4 до цих Правил, оприлюднюється на офіційному вебсайті оператора системи та укладається шляхом надання електропостачальником заяви-приєднання. Датою початку дії зазначеного договору є наступний робочий день від дня отримання оператором системи заяви-приєднання електропостачальника щодо укладення такого договору.

Відповідно до 2.1.18 глави 2.1 розділу II Правил ринку для укладення договору електропостачальника про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії між електропостачальником та оператором системи електропостачальник має надати відповідному оператору системи заяву-приєднання (із зазначенням місцезнаходження і банківських реквізитів заявника) та документи, перелік яких наведений у даному пункті.

Пунктом 2.1.20 глави 2.1 розділу II Правил ринку передбачено, що договір електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії є постійно діючим у частині організаційних питань забезпечення доступу електропостачальника до електричних мереж оператора системи, інформаційного обміну між сторонами, обліку та розрахунків, забезпечення процедури зміни електропостачальника споживачем, порядку взаємодії у випадках припинення (обмеження) та відновлення електропостачання споживача (субспоживачів), які безпосередньо приєднані до мереж оператора системи, так і основних споживачів, інших процедур, пов`язаних із забезпеченням електропостачання.

Так, на підставі заяви-приєднання відповідача від 02.12.2019, між Акціонерним товариством «Сумиобленерго» (оператор системи) та Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (постачальник) 18.12.2019 укладено договір електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії № 1812/2 (надалі - Договір), який відповідно до п. 1.1. є публічним договором приєднання, встановлює порядок та умови розподілу електричної енергії споживачам постачальника як послуги оператора системи та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання постачальника до умов Договору.

Як визначено у п. 2.1. Договору, оператор системи (позивач) забезпечує недискримінаційний доступ постачальника (відповідача) до мереж оператора системи з метою реалізації постачальником як суб`єктом роздрібного ринку своїх прав та виконання обов`язків та функцій постачальника електричної енергії по відношенню до споживачів, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території здійснення ліцензованої діяльності оператора системи. Оператор системи надає послуги з розподілу електричної енергії споживачам постачальника за ЕІС кодами споживачів та їх точок вимірювання.

За умовами п. 2.2. Договору постачальник здійснює оплату послуг з розподілу електричної енергії оператора системи згідно з умовами глави 3 Договору.

Відповідно до п. 3.2. Договору постачальником здійснюється оплата послуг з розподілу за сукупністю споживачів, яким згідно з відповідними договорами про постачання електричної енергії розподіл забезпечує постачальник. Розрахунковим періодом для цілей Договору є календарний місяць (п. 3.3. Договору).

Оплата послуг з розподілу електричної енергії здійснюється постачальником у формі 100% попередньої оплати вартості послуг з розподілу електричної енергії до 01 числа місяця, що передує розрахунковому періоду. Сума попередньої оплати розраховується на основі наданого постачальником, в строк визначений умовами Договору, повідомлення про замовлений обсяг розподілу електричної енергії, що буде розподілений оператором системи споживачам постачальника в розрахунковому місяці. Постачальник здійснює остаточний розрахунок за надані послуги з розподілу електричної енергії з оператором системи за попередній розрахунковий період протягом п`яти банківських днів після отримання Акту виконаних робіт про надання послуг з розподілу електричної енергії (п. 3.4. Договору).

Згідно з умовами п. 3.5. Договору, за підсумками надання послуг з розподілу електричної енергії в розрахунковому періоді оператор системи складає та надає протягом 5 робочих днів на погодження постачальнику Акт про надання послуг з розподілу електричної енергії. Протягом 2 робочих днів з дня отримання Акту про надання послуг з розподілу електричної енергії постачальник повертає підписаний примірник даного Акту оператору системи. На вартість послуг з розподілу електричної енергії нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України. Оплата послуг з розподілу електричної енергії здійснюється постачальником на поточний рахунок оператора системи.

За умовами пунктів 4.1., 4.2. Договору оператор системи, зокрема, зобов`язується виконувати умови Договору та надавати постачальнику недискримінаційний доступ до електричних мереж на території здійснення ліцензованої діяльності оператора системи з метою постачання електричної енергії споживачам, а постачальник, зокрема, зобов`язується здійснювати оплату послуг з розподілу електричної енергії у повному обсязі згідно з умовами глави 3 Договору та інших платежів, необхідність яких випливає з умов Договору. Вказаному обов`язку постачальника кореспондує визначене в п. 5.1. право оператора системи на отримання від постачальника своєчасної оплати за надання послуги з розподілу електричної енергії споживачу, оплати послуг з відключення та підключення об`єктів споживачів постачальника, згідно з умовами глави 3 Договору.

Договір набирає чинності з дня приєднання постачальника до його умов і діє протягом 1 року, якщо інший строк не зазначено в заяві-приєднання (п. 9.1. Договору).

Як зазначено у заяві-приєднання відповідача від 02.12.2019 до умов Договору, він діє до 01.01.2021.

На виконання умов Договору позивач у період листопад-грудень 2020 року надав відповідачу послуги з розподілу електричної енергії місцевими (локальними) електромережами для споживачів відповідача на загальну суму 87 900,46 грн, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін Актами виконання робіт від 30.11.2020 та від 31.12.2020.

Як вказує позивач, ним 15.01.2021 на адресу відповідача направлено рахунки на оплату послуг з розподілу електричної енергії за листопад та грудень 2020 року, однак, останнім вартість наданих послуг за вказаний період не було оплачено, що стало підставою для звернення позивача із даним позовом до суду.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначаючи, що він безпосередньо не отримує послугу з розподілу, а є лише посередником між оператором системи та споживачем. В той же час, звертає увагу, що ДПЗД «Укрінтеренерго» є єдиним постачальником електричної енергії на території України, на якого покладено функції постачальника «останньої надії», що передбачає неможливість відмови споживачу, у тому числі і неплатоспроможному, в укладанні договору постачання електричної енергії. Так, відповідач посилається на п. 6.7. Типового договору електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, що є Додатком 4 до Правил ринку електричної енергії та вказує про відсутність його вини в неоплаті послуг з розподілу. Також відповідач посилається на наявність алгоритму відрахувань коштів із рахунків зі спеціальним режимом використання.

Крім того, відповідач посилається на наявність заборгованості споживачів перед постачальником «останньої надії», значною частиною яких є неплатоспроможні підприємства. Відтак, через порушення платіжної дисципліни споживачами постачальника «останньої надії», відповідач втратив платоспроможність та знаходиться на межі банкрутства.

Крім зазначеного, відповідач також зазначає про отримання статусу «Дефолтний», у зв`язку з чим з 05.08.2019 всі кошти, які надходять від споживачів постачальника «останньої надії», спрямовуються оператору системи передачі ПрАТ «НЕК «Укренерго» в погашення заборгованості за куплений електропостачальником небаланс електричної енергії, а також вказує про відкриті відносно нього виконавчі провадження, в рамках яких було накладено арешти на грошові кошти на рахунках відповідача. Відтак, останній позбавлений будь-яких джерел отримання коштів для здійснення витрат, необхідних для виконання покладених спеціальних обов`язків постачальника «останньої надії».

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Суд встановив, що укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки, до якого відповідач приєднався шляхом надання позивачу заяви-приєднання.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 662 Цивільного кодексу України зазначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як встановлено судом, позивач у період з листопада 2020 року по грудень 2020 року надав відповідачу послуги з розподілу електричної енергії для споживачів на загальну суму 87 900,46 грн, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін актами виконання робіт про надання послуг з розподілу електричної енергії від 30.11.2020 на суму 11 812,32 грн з ПДВ, та від 31.12.2020 на суму 76 088,14 грн.

Вказані акти не містять будь-яких зауважень щодо обсягу наданих послуг та їх вартості, а тому є погодженими відповідачем.

Умовами п. 3.4. Договору встановлено, що оплата послуг з розподілу електричної енергії здійснюється на умовах передоплати, а остаточний розрахунок здійснюється протягом п`яти банківських днів після отримання Акті про надання послуг з розподілу електричної енергії.

Крім цього, судом встановлено, що позивачем було направлено відповідачу листом від 15.01.2021 № 53/693 рахунки на оплату послуг розподілу електричної енергії за листопад та грудень 2020 року (№ 265 від 04.12.2020, № 913 від 05.01.2021), що відповідачем не заперечується.

Однак, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, які б підтверджували здійснення відповідачем оплати послуг з розподілу електричної енергії на суму 87 900,46 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, в порушення умов укладеного між сторонами Договору відповідач не виконав свого обов`язку із оплати послуг з розподілу електричної енергії, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 87 900,46 грн, яка підтверджена матеріалами справи та відповідачем не спростована.

Доводи відповідача, викладені ним у відзиві на позовну заяву, судом відхиляються, оскільки договірні відносини існують саме між позивачем та відповідачем на підставі Договору, до умов якого відповідач приєднався шляхом вільного волевиявлення, надавши позивачу заяву-приєднання від 02.12.2019. При цьому, умови Договору не пов`язують обов`язок відповідача здійснити оплату наданих позивачем послуг з розподілу електричної енергії із надходженням коштів від споживачів постачальника «останньої надії», будь-яких відкладальних обставин здійснення відповідачем розрахунків перед позивачем Договором не передбачено.

Згідно з ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 цього Кодексу і ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Більше того, відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов`язання.

Посилання відповідача на п. 6.7. Типового договору електропостачальника про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, який є додатком 4 до Правил ринку, судом також відхиляються як безпідставні та недоречні, оскільки даним пунктом із посиланням на п. 6.6. цього договору передбачається звільнення від відповідальності за порушення термінів внесення платежів внаслідок дії обставин непереборної сили шляхом стягнення пені, в той час як позивачем у даному позові не заявлялись вимоги про стягнення пені.

Також суд зазначає, що з огляду на положення ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 617 Цивільного кодексу України, порушення зобов`язань контрагентами відповідача, відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються надзвичайними і невідворотними обставинами, які є підставою для звільнення відповідача від виконання зобов`язання.

Інші доводи та заперечення відповідача не спростовують зроблених судом висновків та не можуть бути підставою для звільнення від договірного обов`язку зі сплати наданих позивачем послуг з розподілу електричної енергії. За переконанням суду, у даній справі було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних правовідносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, зважаючи на викладене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (вул. Кирилівська, 85, м. Київ, 04080; ідентифікаційний код 19480600) на користь Акціонерного товариства «Сумиобленерго» (вул. І. Сірка, 7, м. Суми, 40035; ідентифікаційний код 23293513) заборгованість за надані послуги з розподілу електричної енергіх у розмірі 87 900 (вісімдесят сім тисяч дев`ятсот) гривень 46 коп. та судовий збір у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 13.12.2023.

Суддя Т. Ю. Трофименко