ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2023 р. Справа№ 910/13311/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Михальської Ю.Б.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАУН ЛЕНД КОМПАНІ"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.10.2023

у справі № 910/13311/23 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "ЕВО ІНВЕСТ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАУН ЛЕНД КОМПАНІ"

про визнання недійсною додаткової угоди,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст первісних позовних вимог

Акціонерне товариство "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "ЕВО ІНВЕСТ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАУН ЛЕНД КОМПАНІ" про визнання недійсною додаткової угоди.

Позовні вимоги за первісним позовом обґрунтовані тим, що додаткова угода № 3 від 30.12.2022 до інвестиційного договору № 2-ІД/Д/18/12/9 від 18.12.2019 є недійсною, у зв`язку з тим, що у директора Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "ЕВО ІНВЕСТ" були відсутні повноваження на її укладання без попереднього погодження з наглядовою радою.

Короткий зміст зустрічних позовних вимог

До суду першої інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАУН ЛЕНД КОМПАНІ" надійшла зустрічна позовна заява до Акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "ЕВО ІНВЕСТ" про стягнення збитків у розмірі 1 000 000,00 грн.

Зустрічна позовна заява мотивована наявністю підстав для стягнення збитків, у разі визнання додаткової угоди № 3 від 30.12.2022 до інвестиційного договору № 2-ІД/Д/18/12/9 від 18.12.2019 недійсною відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України, тобто застосування правових наслідків недійсного правочину на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2023 зустрічну позовну заяву повернуто заявникові.

Приймаючи ухвалу, місцевий господарський суд виходив з того, що первісний та зустрічний позов не пов`язані між собою, а сумісний розгляд первісного позову та зустрічного не сприятиме правильному вирішенню спору та скорішому відновленню прав та законних інтересів сторін, а тому зустрічні позовні вимоги мають розглядатися в окремому провадженні.

Також, суд першої інстанції не визнав обґрунтованими підставами пропуску встановленого судом строку на подання зустрічної позовної заяви.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що суд першої інстанції помилково не звернув уваги на те, що позивач у своєму позові просить суд визнати недійсною додаткову угоду № 3 від 30.12.2022 до інвестиційного договору № 2-ІД/Д/18/12/9 від 18.12.2019, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТАУН ЛЕНД КОМПАНІ" та Акціонерним товариством "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "ЕВО ІНВЕСТ".

Тоді як, відповідач у зустрічній позовній заяві просить суд стягнути з позивача збитки на суму 1 000 000,00 грн, які відповідач поніс саме на виконання інвестиційного договору № 2-ІД/Д/18/12/9 від 18.12.2019.

Підсумовуючи вищевикладене, відповідач вважає, що первісний позов та зустрічний позов у даній справі є взаємопов`язаними та виникають з однієї правової підстави, а саме з інвестиційного договору № 2-ІД/Д/18/12/9 від 18.12.2019.

Окрім наведеного, в обґрунтування підстав пропуску встановленого судом строку на подання зустрічної позовної заяви, відповідач наголошує на тому, що його пошук адвоката, який би міг на належному рівні представляти інтереси у даній справі, зайняв тривалий час, тому причини такого пропуску на подання зустрічного позову, за переконанням відповідача, є поважними.

Узагальнений виклад позиції позивача

Позивач не скористався правом подати письмовий відзив на апеляційну скаргу. Неподання відзиву не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, що насамперед узгоджується з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2023, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАУН ЛЕНД КОМПАНІ" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.10.2023 у справі № 910/13311/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.10.2023 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/13311/23.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАУН ЛЕНД КОМПАНІ" надійшла заява про долучення доказів, а саме оригіналу платіжної інструкції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАУН ЛЕНД КОМПАНІ" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.10.2023 у справі № 910/13311/23 залишено без руху, надавши скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

До Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків, до якого долучено докази надсилання копії апеляційної скарги з додатками позивачу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАУН ЛЕНД КОМПАНІ" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.10.2023 у справі № 910/13311/23. Апеляційний перегляд оскаржуваної ухвали вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

За змістом п. 6 ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення місцевого господарського суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові).

Згідно з ч. 2 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31-34 частини першої статті 255 цього кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду не підлягає скасуванню з наступних підстав.

Пунктом 3 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

За приписами ч. 1 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Відповідно до ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, в ухвалі про прийняття позовної заяви та відкриття провадження зазначається строк для подання відповідачем відзиву на позов.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.08.2023 про відкриття провадження у даній справі було встановлено відповідачу строк - не пізніше 15 днів з дня вручення даної ухвали, надати суду обґрунтований письмовий відзив на позовну заяву.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.08.2023 було отримано уповноваженою особою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАУН ЛЕНД КОМПАНІ" 01.09.2023, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Таким чином, як зазначено місцевим господарським судом, відповідач мав право подати зустрічну позовну заяву в строк по 18.09.2023.

Враховуючи, викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач мав право пред`явити зустрічний позов у строк по 18.09.2023, включно, визначений в ухвалі Господарського суду міста Києва від 25.08.2023 у даній справі.

Натомість, зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАУН ЛЕНД КОМПАНІ" надійшов до місцевого господарського суду 03.10.2023, тобто після спливу встановленого місцевим господарським судом строку, а також відповідачем не було обґрунтовано поважності причин пропуску строку неподання зустрічного позову у строки, визначені в ухвалі Господарського суду міста Києва від 25.08.2023.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України пропущений учасником процесуальний строк може бути поновлений судом за умови вчинення учасником процесуальної дії, для вчинення якої було встановлено строк, подання учасником заяви про поновлення процесуального строку та визнання причин пропуску строку поважними, крім випадків, коли Господарським процесуальним кодексом України встановлено неможливість такого поновлення (відповідний висновок викладено у п. 29 постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.12.2018 у справі № 904/5995/16). Подання особою клопотання про поновлення процесуального строку не кореспондується з автоматичним поновленням судом такого строку, оскільки клопотання про поновлення процесуального строку, у даному випадку, для подання зустрічного позову у справі, повинно містити обґрунтування причин його пропуску, поважність яких визначається судом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.01.2019 у справі № 922/709/18.

З огляду на викладене, колегії суддів зазначає про те, що скаржник не був позбавлений можливості надати зустрічний позов у строк, визначений ч. 1 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України та міг реалізувати своє право на подання зустрічного позову у встановлені строки, в тому числі і при поданні відзиву на позовну заяву, оскільки відповідач був достеменно обізнаним про хід розгляду, щодо підтверджується поданням представником відповідача - Корж В.М. до суду першої інстанції 20.09.2023 клопотання про відкладення розгляд справи, до якого була долучена довіреність від 21.07.2023, що видана Товариством з обмеженою відповідальністю "ТАУН ЛЕНД КОМПАНІ" на ім`я Коржа В.М.

Згідно з ч. 6 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

За приписами ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Наведені норми свідчать про те, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Проте, слід враховувати, що будь-яке суб`єктивне право має межі, оскільки суб`єктивне право є міра свободи, міра можливої поведінки правомочної особи в правовідносинах.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судова колегія критично оцінює твердження скаржника про те, що суд першої інстанції не визнав поважними наведені скаржником причини пропуску строку для подання зустрічного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 56 Господарського процесуального кодексу України юридична особа бере участь у справі через свого керівника, або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені, відповідно до статуту, закону, положення (в порядку самопредставництва), або через представника, а тому тривалий пошук адвоката для представництва інтересів відповідача у даній справі не визнаються судом обґрунтованими підставами пропуску встановленого судом строку на подання зустрічної позовної заяви.

Крім того, судова колегія зазначає, що в матеріалах справи наявна довіреність від 21.07.2023, видана Товариством з обмеженою відповідальністю "ТАУН ЛЕНД КОМПАНІ" на ім`я Коржа В.М., якою останнього уповноважили бути представником Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАУН ЛЕНД КОМПАНІ" з питань здійснення всіх необхідних дій, пов`язаних з представництвом інтересів довірителя в судах усіх інстанцій та спеціалізацій, в тому числі, але не виключно в Господарському суді міста Києва.

Таким чином, доводи відповідача щодо укладення лише 18.09.2023 договору про надання правової допомоги є необґрунтованими, оскільки спростовуються вищенаведеними та не можуть бути поважними причинами пропуску строку на подання зустрічної позовної заяви.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що з огляду на пропуск процесуального строку на подання зустрічної позовної заяви, зустрічний позов підлягає поверненню на підставі ч. 6 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, судова колегія враховує, що право відповідача подати до позивача зустрічний позов для його спільного розгляду з первісним позовом не є абсолютним. Таке право може бути реалізовано за умови дотримання загальних правил подання позовів, а також правил пред`явлення зустрічних позовів, установлених процесуальним законодавством.

Отже, з урахуванням положень ч. 2 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції зазначає, що зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом за умови не лише їх взаємопов`язаності, а й доцільності їх спільного розгляду. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 910/2987/18 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.11.2021 у справі № 910/3310/21, від 12.05.2022 у справі № 910/7951/21, від 17.05.2021 у справі № 910/18778/20.

Таким чином, місцевий господарський суд, встановивши, що зустрічні позовні вимоги не є взаємопов`язаними з первісними позовними вимогами, і задоволення зустрічних позовних вимог не виключить повністю або частково задоволення первісних позовних вимог, а їх спільний розгляд не буде сприяти оперативному, доцільному і правильному вирішенню спорів, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для повернення зустрічної позовної заяви.

Інші твердження наведені у апеляційній скарзі не можуть бути підставами для скасування ухвали місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги відповідача.

Окрім цього, колегія суддів зауважує на тому, що повернення зустрічного позову, на підставі ч. 6 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України, не позбавляє відповідача права звернутися до суду першої інстанції з окремим позовом про захист своїх порушених прав.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, правильно застосував до них належні норми процесуального права, а тому ухвала місцевого господарського суду є законною та обґрунтованою.

Таким чином, судова колегія вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення не вбачається.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАУН ЛЕНД КОМПАНІ" залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.10.2023 у справі № 910/13311/23 - без змін.

Матеріали справи № 910/13311/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

Ю.Б. Михальська