ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про задоволення скарги

30.11.2023м. ДніпроСправа № 904/1193/23

За скаргою Державної установи Інститут зернових культур Національної академії аграрних наук України на дії Голованівського відділу державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у справі:

за позовом Державної установи Інститут зернових культур Національної академії аграрних наук України (м. Дніпро)

до ОСОБА_1 (Кіровоградська обл., Новоархангельський р-н, с. Кам`янече)

про про стягнення заборгованості

Суддя: Татарчук В.О.

Секретар судового засідання: Анділахай В.В.

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

від ВДВС: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

21.11.2023 до канцелярії суду від представника Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України надійшла скарга на дії державного виконавця, в якій просить:

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Голованівського відділу державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Монжос Наталії Петрівни по поверненню 23.10.2023 стягувачу - Державній установі Інститут зернових культур Національної академії аграрних наук України без прийняття до виконання виконавчого документу - наказу від 14.07.2023 про примусове виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.06.2023 по справі №904/1193/23 про стягнення з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Державної установи Інститут зернових культур Національної академії аграрних наук України (49009, м. Дніпро, вул. Володимира Вернадського, буд. 14, ідентифікаційний код 00496662) заборгованості у загальній сумі 29661,76грн, з якої: 7424,62грн - заборгованість з орендної плати, 15910,97грн - заборгованість з відшкодування витрат балансоутримувача, 5599,25грн - інфляційні втрати, 726,92грн - 3% річних та 2684,00грн - витрати по сплаті судового збору;

- зобов`язати Голованівський відділ державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вирішити питання про прийняття до виконання виконавчого документу - наказу від 14.07.2023 про примусове виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.06.2023 по справі №904/1193/23 про стягнення з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Державної установи Інститут зернових культур Національної академії аграрних наук України (49009, м. Дніпро, вул. Володимира Вернадського, буд. 14, ідентифікаційний код 00496662) заборгованості у загальній сумі 29661,76грн, з якої: 7424,62грн - заборгованість з орендної плати, 15910,97грн - заборгованість з відшкодування витрат балансоутримувача, 5599,25грн - інфляційні втрати, 726,92грн - 3% річних та 2684,00грн - витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування скарги скаржник посилається на те, що 21.10.2023 звернувся до відділу виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження, однак державним виконавцем було повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання, про що складено повідомлення №16243/30.4-24. Підставою для повернення зазначено відсутність даних про дату народження. Скаржник вважає, що відсутність у виконавчому документі відомостей про дату народження боржника не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчого документу без прийняття до виконання.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.11.2023 прийнято скаргу до розгляду та призначено її розгляд в засідання на 30.11.2023.

У судове засідання 30.11.2023 сторони та Голованівський відділ державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не забезпечили явку своїх представників, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідач та орган ДВС не надали письмові пояснення щодо скарги позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З огляду на обмежені строки розгляду скарг на дії державного виконавця, враховуючи, що участь сторін та державного виконавця не є обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути скаргу без їх участі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Вказана норма кореспондується зі ст. 326 ГПК України, за якою судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Питання, що виникають на стадії виконання рішень, винесених господарським судом, вирішуються в порядку, передбаченому нормами ГПК України та Законом України "Про виконавче провадження". Спеціальним нормативним актом з питань виконання судового рішення є Закон України "Про виконавче провадження", яким врегульовані питання щодо порядку, умов та підстав здійснення виконавчого провадження з примусового виконання рішень. Поряд з цим Закон України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі - Закон) визначає основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

Стаття 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.06.2023 по справі №904/1193/23 позовні вимоги Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в загальному розмірі 29661,76грн задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної установи Інститут зернових культур Національної академії аграрних наук України заборгованість у загальній сумі 29661,76грн, з якої: 7424,62грн заборгованість з орендної плати, 15910,97грн заборгованість з відшкодування витрат балансоутримувача, 5599,25грн інфляційні втрати, 726,92грн - 3% річних та 2684,00грн - витрати по сплаті судового збору.

14.07.2023 на виконання рішення суду видано наказ.

Державна установа Інститут зернових культур Національної академії аграрних наук України (далі - скаржник, стягував, позивач) звернулась до Голованівського відділу державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про примусове виконання рішення, яка отримана Голованівським ВДВС у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 21.10.2023.

23.10.2023 старшим державним виконавцем Голованівського відділу державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Монжос Наталією Петрівною повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання, про що складено відповідне повідомлення №16243/30.4-24, яке отримано скаржником 15.11.2023. Підставою для повернення виконавчого документу зазначено невідповідність виконавчого документу вимогам, передбаченим ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме - відсутність даних про дату народження боржника у виконавчому документі.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Стаття 6 Конвенції гарантує право на справедливий суд, яке передбачає як прийняття судом остаточного рішення, так і його виконання, яке забезпечується державою.

ЄСПЛ вказує, що право на суд, захищене статтею 6 Конвекції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення ЄСПЛ від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення ЄСПЛ від 28 липня 1999 року у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»).

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (рішення ЄСПЛ від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України»).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, встановлено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Відповідно до вимог частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

У пункті 6 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею.

Частиною четвертою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавцю під час здійснення виконавчого провадження надано право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Водночас відсутність у виконавчому документі відомостей про дату народження боржника не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчого документу без прийняття до виконання.

Правовий висновок про те, що відсутність у виконавчому документі відомостей про дату народження боржника не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчого документа без прийняття до виконання, неодноразово і послідовно викладено у постановах Верховного Суду України: від 21.05.2014 у справі №6-45цс14, від 25.06.2014 у справі №6-62 цс14, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої, Другої та Третьої судових палат Касаційного цивільного суду: від 22.08.2018 у справі №471/283/17-ц (провадження №61-331св18), від 16.10.2019 у справі №219/7439/14-ц (провадження №61-31681св18), від 11.12.2019 у справі №487/3774/16-ц (провадження №61-42083св18), від 14.12.2022 у справі №504/3238/16-ц, а також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №813/2125/16 (адміністративне провадження № К/9901/21841/18).

Приймаючи рішення про повернення виконавчого документа - наказу господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2023 у справі №904/1193/23, без прийняття до виконання на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» прийняте у формі повідомлення від 23.10.2023 №16243/304-24, старшим державним виконавцем Голованівського відділу державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не враховано, що відсутність у виконавчому документі будь-якої інформації щодо боржника, зокрема, дати народження, паспортних даних, реєстраційного номеру облікової картки платника податків не є підставою для повернення виконавчого документу без прийняття до виконання.

Отже, з урахуванням викладеного, господарський суд виходить із того, що відсутність у виконавчому документі дати народження боржника не є безумовною підставою для повернення виконавчого документа, у зв`язку з чим приходить до висновку, що дії старшого державного виконавця щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, у зв`язку із відсутністю у них вказаних реквізитів, порушують права стягувача та є такими, що не відповідають вимогам закону.

При цьому, господарським судом враховано, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження наділений повноваженнями самостійно отримати вказану інформацію з метою ідентифікації особи боржника та захисту інтересів стягувача.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи та наведені норми чинного законодавства, а також наведену правову позицію Верховного Суду, господарський суд вбачає підстави для задоволення скарги Державної установи Інститут зернових культур Національної академії аграрних наук України на дії Голованівського відділу державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у повному обсязі.

Керуючись статтями 234, 235, 342-345 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Державної установи Інститут зернових культур Національної академії аграрних наук України на дії Голованівського відділу державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити.

2. Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Голованівського відділу державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Монжос Наталії Петрівни по поверненню 23.10.2023 стягувачу - Державній установі Інститут зернових культур Національної академії аграрних наук України без прийняття до виконання виконавчого документу - наказу від 14.07.2023 про примусове виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.06.2023 по справі №904/1193/23 про стягнення з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Державної установи Інститут зернових культур Національної академії аграрних наук України (49009, м. Дніпро, вул. Володимира Вернадського, буд. 14, ідентифікаційний код 00496662) заборгованості у загальній сумі 29661,76грн, з якої: 7424,62грн - заборгованість з орендної плати, 15910,97грн - заборгованість з відшкодування витрат балансоутримувача, 5599,25грн - інфляційні втрати, 726,92грн - 3% річних та 2684,00грн - витрати по сплаті судового збору;

3. Зобов`язати Голованівський відділ державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вирішити питання про прийняття до виконання виконавчого документу - наказу від 14.07.2023 про примусове виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.06.2023 по справі №904/1193/23 про стягнення з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Державної установи Інститут зернових культур Національної академії аграрних наук України (49009, м. Дніпро, вул. Володимира Вернадського, буд. 14, ідентифікаційний код 00496662) заборгованості у загальній сумі 29661,76грн, з якої: 7424,62грн - заборгованість з орендної плати, 15910,97грн - заборгованість з відшкодування витрат балансоутримувача, 5599,25грн - інфляційні втрати, 726,92грн - 3% річних та 2684,00грн - витрати по сплаті судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення 30.11.2023 та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повну ухвалу складено: 05.12.2023.

Суддя В.О. Татарчук