ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2023 р. Справа№ 910/9279/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Мальченко А.О.

Козир Т.П.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут"

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.09.2023

у справі № 910/9279/23 (суддя Павленко Є.В.)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут"

до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області

про стягнення 16 591,73 грн, -

В С Т А Н О В И В :

У 2023 році Товариство з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про стягнення 16 591,73 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем покладених на нього зобов`язань за договором про постачання електричної енергії від 4 серпня 2022 року № 60АВ200-99045-22.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.09.2023 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення мотивовано тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності спірної заборгованості з поставленої відповідачу електричної енергії у грудні 2022 року.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.09.2023 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Одночасно, з апеляційною скаргою, скаржником заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження рішення.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що місцевим господарським судом не взято до уваги та не враховано надану позивачем відповідь Оператора системи розподілу (ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі») із підтвердженням обсягів спожитої електричної енергії Відповідачем у грудні 2022 року.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2023 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Козир Т.П., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2023 року відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2022, витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/9279/23.

12.10.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів з Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/9279/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.09.2023 у справі №910/9279/23, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

20.10.2023 року, з електронного кабінету, через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, відповідача у справі, надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

27.10.2023 року, засобами поштового зв`язку, через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, відповідача у справі, надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 04.08.2022 року між Товариством та Управлінням було укладено договір на постачання електричної енергії № 60АВ200-99045-22, за умовами якого позивач продає електричну енергію Управлінню для забезпечення потреб його електроустановок, а останнє - оплачує Товариству вартість фактично спожитої електричної енергії та вартість послуг з розподілу електричної енергії, що сплачується позивачем самостійно Оператору системи розподілу відповідно до умов укладеного між ними договору, та здійснює інші платежі згідно з умовами даної угоди.

Зазначений правочин підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих юридичних осіб.

Відповідно до пункту 2.1. договору його предметом є постачання електричної енергії з оплатою за послугу з розподілу електричної енергії через постачальника (ДК 021:20-5).

Пунктами 3.1., 3.2., 3.4., 3.5. договору сторони погодили умови постачання електричної енергії, а саме: період постачання електричної енергії - з моменту укладення договору до 31 грудня 2022 року; обсяги постачання - згідно з фактичними обсягами споживання Управлінням. Прогнозовані обсяги визначаються в додатку № 2 до договору, що є його невід`ємною частиною. При необхідності збільшення чи зменшення заявленого обсягу споживання електричної енергії на відповідний розрахунковий період, Управління повинне повідомити про це Товариство до 13-го числа розрахункового місяця (періоду) шляхом подання відповідної заяви. Місце поставки: місто Київ, вулиця Петропавлівська, 11; місто Київ, вулиця Автозаводська, 25а.

Відповідно до пункту 3.6. договору обсяг поставки електричної енергії становить 25 000 кВт/год.

Відповідно до пунктів 5.1. - 5.3. договору в редакції додаткової угоди від 26 грудня 2022 року № 5 Управління розраховується з Товариством за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії. Ціна на електричну енергію визначена комерційною пропозицією. Загальна вартість договору становить 83 746,75 грн, крім того ПДВ - 16 749,35 грн. Разом із ПДВ - 100 496,10 грн.

Відповідно до пункту 5.4. договору в редакції додаткової угоди від 26 грудня 2022 року № 5 зобов`язання за ним щодо купівлі в обсягах наявного фінансування Управління визначається додатковими угодами до даного правочину та виникає з моменту їх реєстрації в органах Державної казначейської служби України. Загальна сума зобов`язань, визначених у додаткових угодах, не може перевищувати ціни даного договору. Обсяг купівлі на 2022 рік становить 20 198,00 кВт/год.

Розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата вартості електричної енергії за договором, а також рахунки на оплату за електричну енергію надаються споживачу в спосіб, що визначений комерційною пропозицією (пункти 5.5. - 5.7. договору).

За приписами пункту 5.8. договору всі платіжні документи, що виставляються Товариством Управлінню, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, погоджені сторонами договору.

Невід`ємною частиною цього договору є: додаток № 1 - заява-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу; додаток № 2 - комерційна пропозиція (пункт 15.1. договору).

Згідно з пунктом 14.1. договору останній набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення їх підписів печатками та діє до 31 грудня 2022 року, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за даним правочином.

В додатку № 2 до договору (комерційна пропозиція) сторонами погоджено: тариф електричної енергії - 4,02 грн; спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії: за нерегульованим тарифом на електроенергію, диференційовані за зонами доби (тризонний прилад обліку), за нерегульованим тарифом на електроенергію; спосіб оплати: по факту; термін надання акту за спожиту електричну енергію: після надання інформації стосовно спожитої електроенергії Управлінням; строк оплати вищевказаного акту: 7 робочих днів з дати підписання акту за спожиту електричну енергію; спосіб оплати послуг з розподілу: через постачальника електричної енергії.

Додатковою угодою від 29 серпня 2022 року № 1 сторони домовились викласти пункт 1 додатку № 2 до договору в новій редакції, а саме: ціна за 1 кВт/год електричної енергії, з урахування тарифів на її розподіл (якщо в структурі ціни за одиницю товару врахований розподіл - зазначається окремо), становить 4,327569 грн з урахуванням ПДВ, у тому числі: ціна електричної енергії - 2,821948 грн; тариф на послугу з розподілу - 0,438720 грн; тариф щодо послуги на передачу електричної енергії оператору системи передачі ПрАТ "НЕК "Укренерго", відповідно до укладеного між Товариством та ОСП договором - 0,34564 грн; податок на додану вартість у розмірі 20% до ціни електричної енергії - 0,721261 грн.

Додатковою угодою від 5 вересня 2022 року № 2 сторони домовились викласти пункт 1 додатку № 2 до договору в новій редакції, а саме: ціна за 1 кВт/год електричної енергії, з урахування тарифів на її розподіл (якщо в структурі ціни за одиницю товару врахований розподіл - зазначається окремо), становить 4,619133 грн з урахуванням ПДВ, у тому числі: ціна електричної енергії - 3,064918 грн; тариф на послугу з розподілу - 0,438720 грн; тариф щодо послуги на передачу електричної енергії оператору системи передачі ПрАТ "НЕК "Укренерго", відповідно до укладеного між Товариством та ОСП договором - 0,34564 грн; податок на додану вартість у розмірі 20% до ціни електричної енергії - 0,769855 грн.

Додатковою угодою від 23 вересня 2022 року № 3 сторони домовились викласти пункт 1 додатку № 2 до договору в новій редакції, а саме: ціна за 1 кВт/год електричної енергії, з урахування тарифів на її розподіл (якщо в структурі ціни за одиницю товару врахований розподіл - зазначається окремо), становить 4,986555 грн з урахуванням ПДВ, у тому числі: ціна електричної енергії - 3,371103 грн; тариф на послугу з розподілу - 0,438720 грн; тариф щодо послуги на передачу електричної енергії оператору системи передачі ПрАТ "НЕК "Укренерго", відповідно до укладеного між Товариством та ОСП договором - 0,34564 грн; податок на додану вартість у розмірі 20% до ціни електричної енергії - 0,831092 грн.

Додатковою угодою від 1 листопада 2022 року № 4 сторони домовились викласти пункт 1 додатку № 2 до договору в новій редакції, а саме: ціна за 1 кВт/год електричної енергії, з урахування тарифів на її розподіл (якщо в структурі ціни за одиницю товару врахований розподіл - зазначається окремо), становить 5,390683 грн з урахуванням ПДВ, у тому числі: ціна електричної енергії - 3,707876 грн; тариф на послугу з розподілу - 0,438720 грн; тариф щодо послуги на передачу електричної енергії оператору системи передачі ПрАТ "НЕК "Укренерго", відповідно до укладеного між Товариством та ОСП договором - 0,34564 грн; податок на додану вартість у розмірі 20% до ціни електричної енергії - 0,898447 грн.

На виконання умов договору Товариство передало, а Управління - спожило, електричну енергію: у вересні 2022 року - в обсязі 8 119 кВт/год на суму 37 502,74 грн, у жовтні 2022 року - в обсязі 4 823 кВт/год на суму 23 878,56 грн, у листопаді 2022 року - в обсязі 4 700 кВт/год на суму 25 336,21 грн, у грудні 2022 року - в обсязі 29 735,00 грн.

На підтвердження вищевказаних обставин позивачем надані акти приймання-передачі електроенергії: від 30 вересня 2022 року № ТГЗ82083960 на суму 37 502,74 грн, від 31 жовтня 2022 року № ТГЗ82100900 на суму 23 878,56 грн, від 30 листопада 2022 року № ТГЗ82123085 на суму 25 336,21 грн, які підписані уповноваженими представниками сторін без заперечень і зауважень та скріплені печатками обох суб`єктів господарювання, а також акт приймання-передачі електроенергії від 31 грудня 2022 року № ТГЗ82123370 на суму 29 735,00 грн, який підписаний лише представником позивача (т. 1 а.с. 25-28).

Крім цього, позивачем долучено до позовної заяви відповідь Оператора системи розподілу (ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі») на адвокатський запит №47 із підтвердженням обсягів спожитої електричної енергії Відповідачем у грудні 2022 року (т. 1 а.с. 30-31).

Одночасно позивач зазначає, що відповідач не в повному обсязі оплатив спожиту ним електричну енергію за актом приймання-передачі електроенергії від 31 грудня 2022 року № ТГЗ82123370, зокрема, лише в сумі 13 778,59 грн, що підтверджується даними з банківської виписки, загальна сума непогашеної заборгованості, за розрахунком позивача, становить 15 956 грн. 41 коп., разом з тим, позивачем також заявлено до стягнення з відповідача 483 грн 19 коп. інфляційних витрат та 152 грн 13 коп. 3% річних.

Оскільки відповідач заборгованість не сплатив позивач звернувся до суду з даним позовом.

Частиною 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Дослідивши зміст укладеного договору, суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором енергопостачання.

У відповідності до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії».

Відповідно до ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання

Частинами 6, 7 ст. 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Правовідносини, що виникають в процесі продажу, купівлі та споживання електричної енергії також регулюються нормами Закону України «Про ринок електричної енергії» та положеннями Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №31.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 193 Господарського кодексу України унормовано, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За умовами п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричних послуг» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Відповідно до п. 1.1. Договору відповідач забезпечує своєчасно і в повному обсязі відшкодування витрат позивача за оплату послуг з постачання електроенергії об`єктів.

Згідно з п. 1.4 Договору відповідач відшкодовує плату на поточний рахунок позивача у такому порядку: оплата в розмірі 100 відсотків плати, упродовж 5 робочих днів від дати надання рахунку на відшкодування сплати за постачання електричної енергії та актів виконаних робіт, а також додатків до рахунку за активну електроенергії.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції підкреслює, що в матеріалах справи наявна відповідь Оператора системи розподілу (ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі») на адвокатський запит №47 із підтвердженням обсягів спожитої електричної енергії Відповідачем у грудні 2022 року, відповідно до якої, відповідачем в період з 21.11.2022 по 31.12.2022 року спожито в обсязі 5 516 кВт*г електричної енергії.

Крім того, відповідно до наданої відповідачем копії додатку до рахунку №8208 від 20.12.2022 року отриманий через особистий кабінет відповідача, вбачається, що останнім спожито саме 5 516, 000 кВТ*г (т. 1 а.с. 100).

При цьому, як зазначає позивач, та не заперечується відповідачем, останнім оплачено за надані послуги з постачання електроенергії лише частково, на суму 13 778 грн 59 коп. відповідно до платіжного доручення №14704 від 27.12.2022 року.

Отже, оскільки електрична енергія отримана Споживачем (відповідачем у даній справі) підтверджується матеріалами справи, тому, відповідно, строк оплати за таку енергію у відповідача настав, і отримання, але нездійснення відповідачем оплати за енергію є порушенням договірних зобов`язань.

Тобто, колегія суддів підкреслює, що обов`язок Відповідача оплатити вартість прийнятої ним від Позивача електричної енергії виникає в силу закону (статті 655, 692, 712 ЦК України, частина 1 статті 265 ГК України) при цьому, слід відмітити, що за змістом статті 692 ЦК України строк виконання грошового зобов`язання обраховується "з дня отримання товару".

Одночасно, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що умовами договору визначено обов`язок Відповідача своєчасно та в повному обсязі вносити плату за надані послуги, визначено в який строк мають здійснюватися перерахування платежів та вартість наданих послуг.

Відповідно до статті 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст.ст. 230, 231 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з розрахунком позивача за період з 11.01.2023 р. по 06.05.2023 р., а відтак стягнення з боржника 483 грн 19 коп. - інфляційних втрат та 152 грн 13 коп. 3% річних є обґрунтованим.

Крім того, позивачем також заявлено про стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в ромірі 6000 грн.

Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Колегія суддів підкреслює, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Натомість положеннями пункту 2 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19.

Одночасно, відповідно до частиною 4 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частиною 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

У відзиві на позову заяву відповідач просить суд зменшити розмір витрат на правову допомогу.

Дослідивши заперечення відповідача, а також співмірності заявленого позивачем розміру витрат на правничу допомогу із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг в сумі 6000 грн за підготовку позовної заяви, представництво інтересів позивача під час розгляду справи на судових засіданнях та підготовка відповіді на відзив), колегія суддів дійшла висновку, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, втраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, оскільки розгляд справи відбувався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін, а також матеріали справи справи місять лише позовну заяву.

При цьому, колегія суддів бере до уваги не змінність позиції адвоката у суді першої та апеляційної інстанцій, відсутності необхідності вивчати додаткові джерела права, законодавства, що регулює спір у справі.

Відповідно до вимог ст. ст. 123, 126, 129 ГПК України, з урахуванням вказаних висновків Великої Палати Верховного Суду, Касаційного господарського суду та критерії "необхідності і обґрунтованості", колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції.

Таким чином, враховуючи наведені положення процесуального законодавства та беручи до уваги підтверджений матеріалами справи факт надання адвокатом Станько М.М. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 08.06.2012 № 1832, довіреність від 30.12.2022 серія №257/23) професійної правничої допомоги у цій справі у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2000 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 2, ч. 1, ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, у відповідності до пунктів 1-4 частини 1 статті 277 ГПК України, є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів, зважаючи на встановлене вище, дійшла висновку про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи через неповне з`ясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут" є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 05.09.2023 у справі №910/9279/23 - скасуванню, з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у відповідності до вимог статті 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.09.2023 року у справі №910/9279/23 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.09.2023 у справі №910/9279/23 скасувати та прийняти нове рішення, яким:

« 1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області (02152, місто Київ, ВУЛИЦЯ БЕРЕЗНЯКІВСЬКА, будинок 4-А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут" (01010, місто Київ, вул.Острозьких Князів, будинок 32/2; ) 15 956 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят шість) грн 51 коп. - основного боргу, 483 (чотириста вісімдесят три) грн 19 коп. - інфляційних втрат, 152 (сто п`ятдесят дві) грн 13 коп. - 3% річних, а також 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору та 2 000 (дві тисячі) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.»

3. Стягнути з Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області (02152, місто Київ, ВУЛИЦЯ БЕРЕЗНЯКІВСЬКА, будинок 4-А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут" (01010, місто Київ, вул.Острозьких Князів, будинок 32/2; ) 4 026 (чотири тисячі двадцять шість) грн 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання даної постанови.

5. Матеріали справи №910/9279/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді А.О. Мальченко

Т.П. Козир