УХВАЛА

07 грудня 2023 року

м. Київ

cправа № 917/272/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бенедисюка І.М. (головуючий), Булгакової І.В., Колос І.Б.,

за участю секретаря судового засідання Ковалівської О.М.,

представників учасників справи:

позивача - Дядюк Є.М. (адвокат), Залізняк І.І. (авокат),

Макарчук Р.С. (самопредставництво),

відповідача - Логашкін (адвокат),

розглянувши матеріали касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Манад",

на рішення господарського суду Полтавської області від 16.05.2023 та

постанову Східного апеляційного господарського суду від 19.09.2023

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Манад"

до публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод"

про: зобов`язання виготовити та передати у власність вагони; нарахування до стягнення штрафної санкції у вигляді пені,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Манад" (далі - ТОВ "Манад", позивач) звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" (далі - ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод", Завод, відповідач) про:

- зобов`язання ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" виготовити та передати у власність ТОВ "Манад" вагони для зерна моделі 19-7053-02 у кількості 31 вагон, виготовлені згідно ТУ України 35.2-0:2011 і діючої технічної документації заводу-виробника, укомплектовані візками моделі 18-7055 та модернізовані згідно з пунктом 7.5. договору поставки 19.01.2022 №7622/010 009/с (далі - Договір) із встановленням способу, порядку та строку виконання судового рішення;

- нарахування до стягнення з ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" на користь ТОВ "Манад" штрафної санкції у вигляді пені розмірі 0,05% від вартості не поставленої в строк продукції за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ діючої на момент оплати, з моменту порушення зобов`язання (прострочення поставки вагонів) з 01.01.2023 і до моменту виконання рішення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ТОВ "Манад" зазначає, що відповідачем порушено зобов`язання за договором із виготовлення та передачі у власність позивача вагонів для зерна моделі 19-7053-02 у кількості 31 вагон, у строки та у порядку, визначені у Договорі. З огляду на порушення відповідачем терміну постачання продукції у строки, визначені специфікацією позивач (покупець) має право стягнути пеню згідно з пунктом 9.3 Договору.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 16.05.2023 у справі №917/272/23 позов задоволено частково; зобов`язано ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" виготовити та передати у власність ТОВ "Манад" вагони для зерна моделі 19-7053-02 у кількості 31 вагон, виготовлені згідно ТУ України 35.2-0:2011 і діючої технічної документації заводу-виробника, укомплектовані візками моделі 18-7055 та модернізовані згідно п. 7.5 договору поставки 19.01.2022 №7622/010 009/с. Встановлено строк виконання судового рішення в частині виготовлення та поставки вагонів для зерна моделі 19-7053-02 укомплектованих візками моделі 18-7055 (модернізовані від розкрадання) у кількості 31 вагонів протягом 1 місяця, з дня набрання рішення законної сили. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що відповідач не виконав свої зобов`язання за Договором, водночас надані відповідачем докази наявності форс-мажорних обставин є спростованими. Оскільки судом встановлено значне прострочення виконання відповідачем зобов`язань з виготовлення та поставки вагонів позивачеві, вимоги позивача у частині становлення строку виконання рішення 1 місяць з дня набрання рішення законної сили є розумними. Позивачем належним чином доведено факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо виготовлення та поставки вагонів та, відповідно, наявність правових підстав для стягнення з відповідача пені.

Із мотивувальної частини рішення вбачається, що судом зменшено загальний розмір пені на 100% від заявленої суми.

У цій частині рішення суду мотивовано наявністю підстав для зменшення розміру пені відповідно до положень статті 233 ГК України та частини третьої статті 551 ЦК України, з посиланням на врахування принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності. За висновками суду, відповідач є одним з п`яти вагонобудівних заводів України та найбільшим виробником у цій галузі, який знаходиться у тяжкому фінансовому стані (несе збитки, змушений скоротити виробництво і тривалість робочого часу). Водночас ситуація у галузі вагонобудування є досить динамічною та залежить від непередбачуваних для виробників обставин (повітряні тривоги; відключення електроенергії; ріст цін на ТМЦ та їх дефіцити; введені ліміти на споживання електроенергії у виробників; невиконання контрагентами своїх зобов`язань перед відповідачем, що ускладнює процес вагонобудування). З огляду на наведене, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для зменшення заявленої суми до 0%.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 19.09.2023 у справі №917/272/23 рішення господарського суду Полтавської області від 16.05.2023 скасовано повністю, ухвалено нове рішення, яким у позові відмовлено в повному обсязі.

Постанова апеляційного господарського суду мотивована тим, що укладаючи Договір сторони узгодили та передбачили порядок своїх дій у разі настання обставин непереборної сили (пункти 8.1-8.4 Договору). Зокрема, згідно з погодженими сторонами умовами Договору виконання зобов`язання, строк якого настав на час дії форс-мажорних обставин, не є припиненим, однак відкладається відповідно до часу, протягом якого будуть діяти такі обставини. Відповідачем належним чином доведено обставини щодо права скористатися відтермінуванням виконання своїх Договірних зобов`язань перед позивачем у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин, а тому строк виконання зобов`язання щодо поставки продукції для відповідача є таким, що не настав та не є припиненим, оскільки відкладається відповідно до часу, протягом якого будуть діяти такі обставини.

З огляду на те, що судом апеляційної інстанції встановлено передчасність вимог позивача щодо виготовлення та поставки вагонів, відтермінування строків виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, судова колегія дійшла висновку також про передчасність вимог позивача про стягнення у зв`язку з порушенням взятих на себе зобов`язань.

Не погоджуючись з прийнятими у справі рішеннями ТОВ "Манад" (скаржник) звернулося 20.09.2023 до Верховного Суду з касаційною скаргою в якій просить: скасувати повністю постанову Східного апеляційного господарського суду від 19.09.2023 зі справи №917/272/23; скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 16.05.2023 у відмовленій частині; ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Завод у відзиві на касаційну скаргу просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими та безпідставнимиЯк на підставу касаційного оскарження відповідач посилається на пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, скаржник вказує, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного: у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №910/9072/17, постановах Верховного Суду від 19.03.2019 у справі №916/626/18, від 04.05.2018 №927/333/17 , від 04.04.2021 у справі №456/2076/19 та у постанові Верховного Суду України від 24.06.2015 у справі №3-192гс15 (щодо застосування положень статті 598, частини четвертої статті 631 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 202 та частини сьомої статті 180 Господарського кодексу України (далі - ГК України) у контексті того, що "закон не передбачає такої підстави для припинення зобов`язання, шо лишилось невиконаним, як закінчення строку дії договору; зобов`язання, яке існувало на момент дії договору, однак лишилось невиконаним, підлягає виконанню незалежно від того, що термін дії договору закінчився"); у постановах Верховного Суду від 17.12.2020 у справі №913/785/17, від 10.03.2021 у справі №922/1093/22, від 01.06.2021 у справі №910/9258/20, від 21.07.2021 у справі №912/3323/20, від 19.08.2022 у справі №908/2287/17, від 31.08.2022 у справі №910/15264/21, зокрема у контексті, що сам лише факт проведення бойових дій чи запровадження обмежень воєнного часу не звільняє сторону від відповідальності, якщо такі обставини прямо не перешкоджають фізично чи юридично виконати договірні зобов`язання, оскільки між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно- наслідковий зв`язок; неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.

На обґрунтування підстав касаційного оскарження рішення суду першої інстанції в частині вирішення спору щодо стягнення пені, позивач зазначає про те, що висновки суду першої інстанції у застосуванні положень статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України не відповідають висновкам Верховного Суду, які викладено у постанові від 11.07.2022 у справі №903/486/22 стосовно того, що одним з завдань застосування таких санкцій до боржника є стимулювання належного виконання ним договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені та/або штрафу фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання.

За твердженням скаржника, суд першої інстанції встановив обґрунтованість заявленого позову. Поряд з цим, реалізуючи визначене нормами законодавства право зменшення розміру неустойки, суд порушив баланс інтересів сторін справи та фактично звільнив відповідача від сплати штрафних санкцій без належних правових підстав.

Ухвалою Верховного Суду від 30.10.2023: відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "Манад" на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, розгляд касаційної скарги призначено на 30.11.2023.

Ухвалою Суду від 30.11.2023 відкладено розгляд справи №917/272/23 за касаційною ТОВ "Манад" на 07.12.2023.

Предметом спору у справі, що розглядається є вимоги позивача про зобов`язання відповідача виконати договірні зобов`язання в частині виготовити та передати у власність ТОВ "Манад" вагони для зерна моделі 19-7053-02 у кількості 31 вагон та стягнення пені у зв`язку з порушення відповідачем зобов`язань щодо поставки вагонів.

Під час вивчення матеріалів касаційної скарги встановлено, що ухвалою Верховного Суду від 04.10.2023 справу №911/2269/22 разом із касаційною скаргою публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції публічного акціонерного товариства "Центренерго" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 31.07.2023 та рішення господарського суду Київської області від 07.04.2023 передав на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвала Верховного Суду від 04.10.2023 у справі №911/2269/22 мотивована, зокрема, тим, що Верховний Суд у постанові від 15.02.2023 у справі №920/437/22 підтримав зменшення судом апеляційної інстанції заявленої до стягнення у вказаній справі суми пені на 99% та зазначив, що апеляційним судом було встановлено наявність обставин, за наявності яких господарський суд може зменшити неустойку (частина третя статті 551 ЦК України), зокрема, що порушення відповідачем у вказаній справі своїх зобов`язань за договором не призвело до безповоротних негативних наслідків для позивача, а доводи останнього про звільнення відповідача від відповідальності є безпідставними та зводяться до нічим не підтверджених припущень, а також до бажання позивача застосувати до відповідача відповідальність у надмірному розмірі. Таким чином, Верховний Суд у зазначеній справі фактично дійшов висновку про те, що можливість зменшення заявленої до стягнення пені на 99% залежить виключно від оцінки судами фактичних обставин справи та обґрунтованості доводів і заперечень сторін.

Однак, на думку колегії суддів у справі №911/2269/22, існує необхідність у відступленні від наведеного висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.02.2023 у справі № 920/437/22, оскільки, на думку колегії суддів, зменшення розміру заявлених до стягнення з відповідача пені на 99%, фактично не просто зменшує розмір штрафних санкцій, а звільняє останнього від їх сплати, що не відповідає наведеним вище правовим нормам, судовій практиці та суті відповідальності, яку сторони передбачають при укладенні відповідного правочину. У зв`язку з наведеним, колегія суддів зазначила про наявність правових підстав для відступлення від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду від 15.02.2023 у справі №920/437/22, про можливість зменшення заявленої пені до 1%, оскільки у такому разі фактично відбувається звільнення відповідача від сплати штрафних санкцій, що не відповідає вищенаведеним правовим нормам та усталеній судовій практиці.

При цьому об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду прийнято до розгляду справу №911/2269/22, за результатом розгляду якої будуть викладені висновки щодо застосування положень частини третьої статті 551 ЦК України.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Враховуючи підстави касаційного оскарження та доводи скаржника в частині оскарження рішення суду першої інстанції, а також з огляду на те, що правовий висновок об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №911/2269/22 має суттєве значення для вирішення питання у даній справі (щодо застосування положень частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України), а також для єдності судової практики, враховуючи, що постанова Верховного Суду є остаточною і виступає джерелом формування судової практики, та принцип "jura novit curia" ("суд знає закони"), колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі №917/272/23 відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №911/2269/22.

Керуючись статтями 228, 234, 314 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі №917/272/23 за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Манад" на рішення господарського суду Полтавської області від 16.05.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 19.09.2023 до прийняття відповідного рішення об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №911/2269/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Булгакова

Суддя І. Колос