ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2023м. ДніпроСправа № 904/5119/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бондарєва Е.М. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справу за позовом Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, 9, ідентифікаційний код 03342184) до Фізичної особи-підприємця Філь Олени Дмитрівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про стягнення 104 954,27 грн. заборгованості за теплову енергію, 371,95 грн. заборгованості за абонентське обслуговування, 17 824,55 грн. інфляційних втрат, 3 001,31 грн. 3% річних

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом №236/07 від 27.07.2023 про стягнення з Фізичної особи-підприємця Філь Олени Дмитрівни заборгованості на загальну суму 126 152,08 грн., з яких:

- 104 954,27 грн. заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 05.11.2021 по 23.03.2023;

- 371,95 грн. заборгованість за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021 по 31.05.2023;

- 17 824,55 грн. інфляційні втрати за період з лютого 2022 року по червень 2023 року;

- 3 001,31 грн. 3% річних за період з 01.02.2022 по 18.07.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов публічного договору - "Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії" від 05.11.2021 щодо своєчасної та повної оплати за послуги з постачання теплової енергії за період з 05.11.2021 по 23.03.2023 та за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021 по 31.05.2023.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №904/5119/23, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

За допомогою системи "Електронний суд" до суду 18.10.2023 представником відповідача подано відзив яким останній просить суд визнати нарахування позивача на нежитлове приміщення за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Юрія Камінського, буд. 7, прим. 3, безпідставними, визнати договір з Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" неукладеним та повернути позовну заяву як безпідставну, необґрунтовану та поданою неналежною особою.

Представник відповідач стверджує, що з 05.11.2021 Фізична особа-підприємець Філь Олена Дмитрівна господарську діяльність не вела і не веде. Відповідач володіє майном не як підприємець, а як громадянка України, та не використовує це приміщення у своїй підприємницькій діяльності у спірний період з 05.11.2021. Отже, цей спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, це підтверджується статтею 20 Господарського процесуального кодексу України.

Представник відповідач зазначає, що хоча Філь Олена Дмитрівна і є власником цього нерухомого майна, але вона не користувалася цим об`єктом нерухомості і не отримувала у ньому ніяку житлово-комунальну послугу, а саме послугу з постачання теплової енергії для особистих, чи господарських потреб у період зазначений у позовній заяві з 05.11.2021 і по теперішній час. Ніяких доказів, від позивача, про то, що ОСОБА_1 користувалася об`єктом нерухомого майна і отримувала житлово-комунальну послугу для особистих, чи господарських потреб, а саме послугу з постачання теплової енергії у даному нежитловому приміщені за адресом АДРЕСА_2 не було надано. А те що нежитловим приміщенням користувалися інші особи підтверджується договорами оренди у період з 01.10.2018 на 35 місяців і з 02.02.2022 на 35 місяців.

Представник відповідач стверджує, що Філь Олена Дмитрівна не користувалася зазначеним об`єктом нерухомого майна як ФОП і не отримувала для особистих, чи господарських потреб послугу з постачання теплової енергії у даному нежитловому приміщені взагалі ніколи.

Щодо представника ОСОБА_2 , яким підписана позовна заява від Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", представник відповідач зазначає, що оскільки до матеріалів позовної заяви від КПТМ "Криворіжтепломережа" відповідачу не відомо які надані копії на підтвердження доказів того, що представник ОСОБА_2 у даній справі має право відповідно до закону представляти КПТМ "Криворіжтепломережа" у якості представника як адвокат або в порядку самопредставництва, то у відповідача є сумнів про відсутність підстав вважати, що позовну заяву підписано особою, яка має право її підписувати. Тому у відповідача виникає сумнів у тому, що позовна заява подана особою, яка можливо не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Представник відповідач зазначає, що позивач у своїй позовній заяві не навів належних доказів того, що вони мають право вимоги боргу до відповідача, та мають з відповідачем договірні відносини. Договір на постачання теплової енергії між сторонами у справі не встановлений, бо згадують 2 різні договори. На думку відповідача в даному випадку не має юридичних підстав для стягнення зобов`язань, ані самих зобов`язань з оплати житлово-комунальних послуг через неможливість перевірки їх якості. Між сторонами у справі має бути укладений договір відповідно до типового договору про надання послуг з централізованого опалення. Позивач не пропонував відповідачу жодного разу заключати типовий договір і у позові про це не зазначено. Виставлена суму боргу є необґрунтованою. У позовній заяві не зазначенні докази, що підтверджують вказані обставини.

За допомогою системи "Електронний суд" до суду 24.10.2023 надійшла відповідь позивача на відзив якою останній просить суд вирішити справу за наявними матеріалами. Позивач стверджує, що відзив подано неналежним представником оскільки відзив складено та підписано представником відповідача - фізичною особою ОСОБА_3 , до відзиву надана копія нотаріально посвідченої довіреності між двома фізичними особами, згідно якої фізична особа - ОСОБА_1 довіряє представляти її інтереси (зокрема в судах) фізичній особі ОСОБА_3 , в даному випадку справа розглядається господарським судом, відповідачем у справі є фізична особа, яка має діючий статус - підприємця. Тому, по викладеним обставинам у відзиву, представник позивача має права не реагувати на викладену інформацію у відзиві шляхом її спростовання.

За допомогою системи "Електронний суд" до суду 30.10.2023 ОСОБА_1 подано відзив, такий самий відзив раніше був подано представником відповідача Оніщенко В.В. У відзиві відповідач зазначає, що з відповіді на відзив від адвоката Демченко А.Г., дізналась про те, що ОСОБА_3 , за думкою адвоката Демченко А.Г., не може бути її представником, у зв`язку з чим просить суд поновити строк для надання відзиву особисто від ОСОБА_1 , так як вона не є фахівцем у галузі права і не є юристом.

За допомогою системи "Електронний суд" до суду 30.10.2023 представником відповідача Оніщенко В.В. подана заява якою просить суд не приймати до уваги викладені і надумані адвокатом Демченко А.Г. у відповіді на відзив тлумачення про те, що Оніщенко В.В. начебто не може бути представником Філь О.Д. у господарському суді по даній справі оскільки представником у суді може бути адвокат або законний представник, при розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

13 вересня 2010 року між Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" (далі - позивач, постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Філь Оленою Дмитрівною (далі - відповідач, споживач) укладено договір №1866 на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та пара з протоколом врегулювання розбіжностей (далі - договір №1866) відповідно до п.1.1 якого постачальник відпускає споживачу теплову енергію в гарячій воді на потреби опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та у вигляді пари на технологічні потреби, а споживач сплачує отриману теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) у строки, передбачені договором.

Постачальник відпускає споживачу теплову енергію на об`єкти, вказані в таблиці №2 згідно з встановленим планом теплоспоживання з 15.03.2010 по 15.03.2012 (таблиця №1, №2, акт меж поділу які є невід`ємними частинами договору). Оплата здійснюється з моменту зазначеного періоду дії договору (п.1.3 договору №1866).

Відповідно до таблиці 2 до договору № 1866 найменування об`єктів: офіс за адресою м. Кривий Ріг, вул. Юрія Камінського (колишня вул. Олейнікова), буд. 7, приміщення №3, загальною площею 128,5 кв.м.

Згідно з п.2.1 договору №1866 облік споживання теплової енергії здійснюється згідно приладів обліку або розрахунковим способом за їх відсутності.

Відповідно до п.3.1 договору №1866 оплата за відпущену теплову енергію здійснюється споживачем щомісяця, самостійно, в грошовій формі та іншими формами розрахунків за узгодженням сторін до 20-го числа місяця наступного за розрахунковим, в іншому випадку постачальник має право без додаткового попередження припинити повністю або обмежити частково подачу теплової енергії споживачу.

У разі утворення заборгованості за надані послуги теплопостачання, споживач не пізніше 10 днів з моменту отримання від постачальника акта звірки, висилає його належним чином оформлений назад та вживає усіх заходів для погашення заборгованості (п.3.5 договору №1866).

Договір діє з 15.03.2010 по 15.03.2012 і вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не буде заява однієї зі сторін про відмову від договору або його перегляду. При заявлені однієї із сторін про розірвання договору за один місяць та відсутності заборгованості споживача, договір може бути розірвано. При наявності заборгованості за споживачем, нарахування за договором припиняються, а договір не розривається до повного погашення заборгованості (п.6.1 договору №1866).

З 05.11.2021 договірні відносини між Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" та споживачами - власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку врегульовані індивідуальним договором (який є публічним договором приєднання, текст якого розміщено на сайті КПТМ "Криворіжтепломережа", режим доступу http://kpts.dp.ua/dogovorte.php) про надання послуги з постачання теплової енергії від 05.10.2021, що укладений в порядку ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року №2189-VIII (далі - Індивідуальний договір).

Індивідуальний договір згідно ч. 2 цього договору набуває чинності після 30 днів з моменту розміщення його на офіційному веб-сайті виконавця (КПТМ "Криворіжтепломережа"). Розміщення тексту договору на сайті виконавця було здійснено 05.10.2021.

Статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" надане визначення: індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна.

Отже, після 05.11.2021 договірні відносини щодо надання Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" (далі - заявник) та Фізичної особи-підприємця Філь Олени Дмитрівни продовжилися відповідно до приписів Розділу IV Закону України "Про житлово-комунальні послуги", а саме шляхом приєднання споживача до публічного договору - "Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії" (далі - Індивідуального договору, текст якого було опубліковано на офіційному веб-сайті виконавця послуги КПТМ "Криворіжтепломережа" від 05.10.2021).

Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Відповідно до ст.634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Теплове навантаження об`єкту (об`єктів), його (їх) площа лишилася не змінною, відповідно до дислокації договору №1866.

Згідно з п. 11 Індивідуального договору - обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між Споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року №315 (далі - Методика розподілу).

Пунктом 16 Індивідуального договору передбачено, що на час відсутності вузла комерційного обліку у зв`язку з його ремонтом, проведенням повірки засобу вимірювальної техніки, який є складовою частиною вузла обліку, ведення комерційного обліку здійснюється відповідно до Методики розподілу.

В пункті 30 Індивідуального договору зазначено, що споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з:

- плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 (Офіційний вісник України, 2019, № 71, ст. 2507), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року №1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

- плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті виконавця http://www.kpts.sdp.ua/.

В пункті 31 Індивідуального договору зазначено - вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або офіційному веб-сайті виконавця http://www.kpts.sdp.ua/.

В пункті 34 Індивідуального договору зазначено споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

На виконання умов вказаних договорів та своєї статутної мети Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" здійснено постачання теплової енергії на протязі всього періоду передбаченого договорами та щорічними розпорядженнями виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області "Про початок та закінчення опалювального періоду", що підтверджується актами подання теплоносія на будинок та акти припинення подання теплоносія, зведеними відомостями розподілу теплової енергії, звітами про споживання (а.с. 10-20 том 1).

Позивачем виставлені відповідачу для оплати послуг за абонентське обслуговування та з постачання теплової енергії рахунки-фактури №1866 на загальну суму 106 919,23 грн. (а.с. 21-40 том 1), яких 106 547,28 грн. за теплову енергію та 371,95 грн. за абонентське обслуговування:

- від 08.12.2021 за жовтень 2021 року на суму 1 593,01 грн., який отриманий відповідачем 10.12.2021 (а.с. 41 том 1);

- від 08.12.2021 за листопад 2021 року на суму 13 593,41 грн., який отриманий відповідачем 10.12.2021 (а.с. 41 на звороті том 1);

- від 31.12.2021 за грудень 2021 року на суму 15 387,03 грн., який отриманий відповідачем 17.01.2022 (а.с. 42 том 1);

- від 31.01.2022 за січень 2022 року на суму 17 447,59 грн., який отриманий відповідачем 17.02.2022 (а.с. 42 на звороті том 1);

- від 28.02.2022 за лютий 2022 року на суму 6 970,65 грн., який отриманий відповідачем 01.06.2022 (а.с. 43 том 1);

- від 31.03.2022 за березень 2022 року на суму 6 611,41 грн., який отриманий відповідачем 01.06.2022 (а.с. 43 на звороті том 1);

- від 30.04.2022 за квітень 2022 року на суму - 669,39 грн., який отриманий відповідачем 01.06.2022 (а.с. 44 том 1);

- від 31.05.2022 за травень 2022 року на суму 22,05 грн., який отриманий відповідачем 15.06.2022 (а.с. 44 на звороті том 1);

- від 30.06.2022 за червень 2022 року на суму 22,05 грн., який отриманий відповідачем поштою, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 45 том 1);

- від 31.07.2022 за липень 2022 року на суму 17,87 грн., який отриманий відповідачем поштою, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 45 том 1);

- від 31.08.2022 за серпень 2022 року на суму 17,87 грн., який отриманий відповідачем поштою, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 45 том 1);

- від 30.09.2022 за вересень 2022 року на суму 17,87 грн., який отриманий відповідачем поштою, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 45 том 1);

- від 31.10.2022 за жовтень 2022 року на суму 17,87 грн., який отриманий відповідачем поштою, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 45 том 1);

- від 30.11.2022 за листопад 2022 року на суму 6 856,96 грн., який отриманий відповідачем поштою, що підтверджується списком згрупованих відправлень (а.с. 46,47 том 1);

- від 31.12.2022 за грудень 2022 року на суму 10 858,91 грн., який отриманий відповідачем поштою, що підтверджується списком згрупованих відправлень (а.с. 46,47 том 1);

- від 31.01.2023 за січень 2023 року на суму 11 416,17 грн., який отриманий відповідачем поштою, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 48 том 1);

- від 28.02.2023 за лютий 2023 року на суму 10 605,61 грн., який отриманий відповідачем поштою, що підтверджується списком згрупованих відправлень (а.с. 46,47 том 1);

- від 31.03.2023 за березень 2023 року на суму 6 096,89 грн., який отриманий відповідачем поштою, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 48 на звороті том 1);

- від 30.04.2023 за квітень 2023 року на суму 17,70 грн., який отриманий відповідачем поштою, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 49 том 1);

- від 31.05.2023 за травень 2023 року на суму 17,70 грн., який отриманий відповідачем поштою, що підтверджується списком згрупованих відправлень (а.с. 49 на звороті том 1).

Тарифи передбачено:

- за період з 25.10.2021 по теперішній час тариф за 1 Гкал 5 065, 99 грн. (з ПДВ) (згідно рішення Криворізької міської ради від 22.10.2021 №530 п.1.1.2 для потреб категорії "інші споживачі" КПТМ "Криворіжтепломережа").

Доказами подання теплоносія до будинку є акти подання та припинення подання теплоносія до нежитлових приміщень відповідача, а також відомості (звіти) по приладам обліку споживання теплової енергії. Постачання теплової енергії відповідачу позивач підтверджує актами приймання-передачі теплової енергії, актами про подачу теплової енергії та актами про припинення подачі теплової енергії.

Плата за абонентське обслуговування, визначається відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-VІІ від 09.11.2017, Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії затверджених Постановою КМУ №830 від 21.08.2019, Постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №808 "Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг" із змінами згідно постанови КМУ від 01.09.2021 №928.

Відповідно п. 36, п. 37 Постанови КМУ № 830 від 21.08.2019 "Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії", споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.

Відповідачем 16.09.2022 сплачено 1 593,01 грн. за теплову енергію. Так, за період з листопада 2021 року по березень 2023 року утворилася заборгованість за теплову енергію у розмірі 104 954,27 грн. та за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021 по 31.05.2023 у сумі 371,95 грн., що є причиною виникнення спору.

На підставі ст. 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував інфляційні втрати за період з лютого 2022 року по червень 2023 року у сумі 17 824,55 грн. та 3% річних за період з 01.02.2022 по 18.07.2023 у сумі 3 001,31 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача направлена претензія №1866/14227 від 30.04.2023 про сплату заборгованості (а.с. 58-61 том 1), яка останнім була залишена без відповіді та задоволення.

На час розгляду справи доказів сплати заборгованості сторонами суду не надано.

Предметом доказування є обставини, пов`язані з поставкою позивачем теплової енергії за договором та виконанням/невиконанням відповідачем обов`язку щодо повної його оплати.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

За приписами ч.2 ст.275 Господарського кодексу України відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Відповідно до приписів ст.ст.3,4 Закону України "Про теплопостачання" від 02.05.2005 року №2633-IV відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Проектування, будівництво, реконструкція, ремонт, експлуатація об`єктів теплопостачання, виробництво, постачання теплової енергії регламентуються нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами відносин у сфері теплопостачання.

Основними обов`язками споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії (ч.2 ст.24 Закону України "Про теплопостачання").

Теплогенеруюча, теплотранспортна та теплопостачальна організації мають право укладати договори купівлі-продажу теплової енергії із споживачами з урахуванням вимог Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" (ч.1 ст.25 Закону України "Про теплопостачання").

Положеннями ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що:

- споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору;

- теплова енергія - це товарна продукція, яка виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу;

- теплова мережа - це сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Тобто, зазначеною нормою визначено обов`язкову ознаку споживача теплової енергії, а саме: споживачем теплової енергії може бути особа (ОСББ, житлово-комунальні організації, виконавці послуг), теплоспоживче обладнання якої (внутрішньобудинкові системи, мережі, устаткування тощо) через тепловий ввід приєднане або має технічні можливості для приєднання до місцевої (розподільчої) теплової мережі.

У офіційному виданні "Голос України" № 231 від 09.12.2017 опублікований Закон України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 № 2189-VІІІ.

Відповідно до п. 1 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування (з 10.12.2017), та вводиться в дію з 1 травня 2019 року, крім окремих його положень, які вводяться в дію пізніше.

Частинами 1, 3 ст.2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 №2189-VІІІ передбачено, що предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

У статті 1 Закону № 2189-VІІІ визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг, зокрема, належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Частинами 1-4 ст. 19 зазначеного Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

За приписами ч.ч.1 та 2 ст.12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст.1, ч.2 ст.6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Відповідач стверджує, що він не є споживачем у розумінні Закону України "Про житлово-комунальні послуги", оскільки, хоча Філь Олена Дмитрівна і є власником цього нерухомого майна, але вона не користувалася цим об`єктом нерухомості і не отримувала у ньому ніяку житлово-комунальну послугу, а саме послугу з постачання теплової енергії для особистих, чи господарських потреб у період зазначений у позовній заяві з 05.11.2021 і по теперішній час.

Такі доводи суд визнає безпідставними з огляду на наступне.

За приписами ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до приписів ч.2 ст.7, ч.2 ст.8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Виконавець комунальної послуги зобов`язаний, зокрема: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.

Згідно з ч.ч.2,3,7 ст.21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 24 Закону України "Про теплопостачання" встановлені права та обов`язки споживача теплової енергії, зокрема, обов`язок своєчасного укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.ч. 3, 6 ст.19 Закону України "Про теплопостачання" споживач або суб`єкт теплоспоживання має право вибирати (змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо; споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

01 травня 2021 року набрав чинності Закон України від 03.12.2020 №1060-ІХ "Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг", яким внесено зміни до Законів України що регулюють житлово-комунальні відносини, в тому числі і до Закону України "Про житлово-комунальні послуги", зокрема до пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону.

Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні" послуги передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

Згідно зі ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

Виконавець комунальної послуги, який займає монопольне становище на ринку, за наявності у нього технічних можливостей надання комунальної послуги не вправі відмовити в укладенні відповідного договору споживачеві чи іншій особі, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, якщо інше не передбачено законом.

Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Якщо протягом 30 днів після отримання проекту договору (змін до нього) виконавець комунальної послуги, який одержав проект договору (змін до договору) від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), не повідомив про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього і при цьому не припинив надання комунальної послуги цьому споживачу (або в інший спосіб засвідчив свою волю до надання відповідної комунальної послуги споживачу), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій споживачем (іншою особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), якщо інше не передбачено цим Законом.

Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Необґрунтована відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу.

Відмова будь-якої із сторін від укладання запропонованого другою стороною договору не позбавляє її права звернутися з повторною пропозицією про укладання договору в порядку, визначеному цією частиною.

За приписами ч.5 ст.13 цього Закону у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Відповідно до абз.3 п.3 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про житлово-комунальні послуги від 09.11.2017 №2189-VIII (в редакції від 01.05.2021) договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.

Постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019 затверджено Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії.

Постановами Кабінету Міністрів України №1022 від 08.09.2021 та №1023 від 08.09.2021 внесено зміни до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових форм договорів, відповідно до яких згідно із Законом України "Про житлово-комунальні послуги" договори за новими правилами мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності зазначених постанов.

Відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019 (в редакції постанови КМУ №1022 від 08.09.2021) ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати.

У п.13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії зазначено, що надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах.

Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Індивідуальний договір з власником індивідуальних (садибних) житлових будинків вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги (фактичне виконання робіт із відключення будинку).

Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

05 жовтня 2021 року на виконання вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги", КПТМ "Криворіжтепломережа" оприлюднило на власному офіційному веб-сайті Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання.

У визначений нормативними актами строк відповідачем, як власником особою нежитлового приміщення, не прийнято рішення про вибір моделі договірних відносин з надавачем послуг з постачання теплової енергії КПТМ "Криворіжтепломережа".

Враховуючи наведені приписи законодавства, приймаючи до уваги відсутність відповідного рішення про вибір моделі договірних відносин та сплив 30-денного строку з моменту опублікування позивачем індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, суд дійшов висновку, що з 05.11.2021 між позивачем та відповідачем укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії.

При цьому, відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до п.1 типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуг з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (послуга) індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.

Цей договір є публічним договором приєднання, який набуває чинності протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті виконавця (п.2 договору).

Згідно з п.5 договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання".

Відповідно до п. 11 договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315 (далі - Методика).

Згідно з п. 32 типового договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Пунктом 34 договору визначено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Відповідно до п.36 договору під час здійснення оплати споживач зобов`язаний зазначити розрахунковий період, за який вона здійснюється, та призначення платежу (плата виконавцю, сплата пені, штрафів).

Згідно з п.38 договору споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього договору.

Пунктом 41 договору передбачені обов`язки споживача, зокрема, оплачувати за надану послугу необхідно за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором.

Статтею 14 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що прилад обліку теплової енергії - засіб вимірювальної техніки, що має нормовані метрологічні характеристики і тип якого занесений до реєстру затверджених типів засобів вимірювальної техніки, на основі показань якого визначається обсяг спожитої теплової енергії; теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Діяльність у сфері теплопостачання може здійснюватися суб`єктами господарської діяльності у сфері теплопостачання всіх організаційно-правових форм та форм власності, зокрема, на основі договорів оренди, підряду, концесії, лізингу та інших договорів. Тепло транспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (частини 1, 5, 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання").

З урахуванням наведених правових норм, незважаючи на те, що Правилами користування тепловою енергією встановлено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією, в силу п.п.1-2, 4 зазначених Правил, останні визначають взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії і в тому випадку, коли такий договір відсутній, оскільки вони є обов`язковими для виконання усіма теплопостачальними організаціями незалежно від форми власності, споживачами, організаціями, що виконують проектування, пуск, налагодження та експлуатацію обладнання для виробництва, транспортування, постачання та використання теплової енергії. Крім того, такі договори укладаються відповідно до типових договорів, а форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Згідно Закону України "Про теплопостачання" та Правил надання послуги з постачання теплової енергії, підприємство обліковує постачання теплової енергії засобами комерційного обліку, або розрахунковим способом (пропорційно).

Пунктом 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії передбачено, що розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів- розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу.

Відповідно до п.18 Правил надання послуги з постачання теплової енергії одиницею вимірювання обсягу (кількості) спожитої споживачем теплової енергії є гігакалорія (Гкал). Для переведення одиниць вимірювання теплової енергії приладами обліку застосовуються коефіцієнти 1 Гкал = 1162,2 кВт*г, 1 кВт*г = 0,000859 Гкал, 1 Гкал = 4,1868 ГДж, 1 ГДж = 0,2388 Гкал.

Комерційний облік послуги здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку, що забезпечує (забезпечують) загальний облік споживання послуги у будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.

Позивачем надано до позову звіти за спірний період, в яких зазначено дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції - відомість реєстрації параметрів, одиницю виміру господарської операції - Гкал; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.

Наявні в матеріалах справи акти про подачу теплової енергії до житлового будинку та акти про припинення подачі теплоносія житлового будинку підтверджують факт подання теплоносія до самої споруди, а рішення про початок та закінчення опалювального сезону приймається виконавчими органами відповідних сільських, селищних та міських рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації, нормами санітарного законодавства та іншими нормативними документами у відповідності до п.п. 3, 8 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 (які діяли на час виникнення спірних правовідносин). Включення та відключення систем теплоспоживання здійснюються за графіком, узгодженим з теплопостачальною організацією.

Зазначеними доказами підтверджується постачання теплової енергії відповідачу у нежитлове приміщення №3 за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Юрія Камінського (колишня вул. Олейнікова), загальною площею 128,5 кв.м., оскільки мережі опалення спірного приміщення відповідача не відокремлені від мереж системи опалення житлового будинку відповідно до чинного законодавства, а тому відповідач у спірний період отримував теплову енергію, які і мешканці спірного житлового будинку.

Позивачем було здійснено нарахування відповідачу на нежитлове приміщення №3, яке вбудовану в багатоквартирні житлові будинки, за послугу з постачання теплової енергії, а також за абонентське обслуговування згідно площ відповідних приміщень, відповідно до вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та з урахуванням умов індивідуального договору.

Факт здійснення господарських операцій позивачем підтверджується наявними в матеріалах справи актами про подачу теплової енергії, актами про припинення подачі теплоносія житлового будинку, звітами про споживання теплової енергії.

Наявні в матеріалах справи докази є належними доказами безперебійного подання теплового носія до житлового будинку, в яку вбудоване нежитлове приміщення №3 відповідача.

Нарахування розміру заборгованості проведено в межах подання теплоносія по спірному об`єкту за період з 05.11.2021 по 23.03.2023. У спірний період розподіл теплової енергії між споживачами зафіксовано вузлами обліку теплової енергії відповідно до Правил користування тепловою енергією.

Плата за послугу розраховувалась за формулою Q х Т, де Q - обсяг спожитої теплової енергії , а Т - тариф, грн., за період з 25.10.2021 по теперішній час тариф за 2 Гкал складає 5 065,99 грн. (з ПДВ) (згідно Рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради від 22.10.2021 №530).

З 05.11.2021 згідно з п.11 ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено розмір плати за абонентське обслуговування без витрат на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії у розмірі 22,05 грн. (з ПДВ) на підставі наказу КПТМ "Криворіжтепломережа" № 712 від 03.11.2021; з 01.12.2021 розмір плати за абонентське обслуговування без витрат на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії у розмірі 22,05 грн. (з ПДВ) на підставі наказу КПТМ "Криворіжтепломережа" №791 від 30.11.2021; з 01.07.2022 розмір плати за абонентське обслуговування без витрат на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії у розмірі 17,87 грн. (з ПДВ) на підставі наказу КПТМ "Криворіжтепломережа" №394 від 30.06.2022; з 01.12.2022 розмір плати за абонентське обслуговування без витрат на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії у розмірі 17,70 грн. (з ПДВ) на підставі наказу КПТМ "Криворіжтепломережа" №773 від 29.11.2022.

За період 05.11.2021 по 31.05.2023 позивачем нараховано відповідачу плату за абонентське обслуговування у розмірі 371,95 грн.

Суми заборгованості з оплати послуг з постачання теплової енергії у загальному розмірі 104 954,27 грн. та за абонентське обслуговування у загальному розмірі 371,95 грн. включені позивачем в рахунки, що направлялись відповідачу, що підтверджено поштовими повідомленнями про вручення відправлень.

Доказів оплати спірної заборгованості матеріали справи не містять, відповідачем наявність боргу не спростована.

Перевіривши розрахунок, наданий позивачем, господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за поставлену теплову енергію у розмірі 104 954,27 грн. та за абонентське обслуговування у розмірі 371,95 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 17 824,55 грн. інфляційних втрат за період з лютого 2022 року по червень 2023 року та 3 001,31 грн. 3% річних за період з 01.02.2022 по 18.07.2023.

Встановивши факт порушення відповідачем грошового зобов`язання, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, господарський суд дійшов висновку, що сума 3% річних, яка підлягає задоволенню становить 3 001,31 грн., а сума інфляційних втрат, яка підлягає задоволенню становить 17 824,55 грн.

Отже, суд відхиляє доводи відповідача про те, що він не є споживачем у розумінні Закону України "Про житлово-комунальні послуги", оскільки, хоча ОСОБА_1 і є власником цього нерухомого майна, але вона не користувалася цим об`єктом нерухомості і не отримувала у ньому ніяку житлово-комунальну послугу, а саме послугу з постачання теплової енергії для особистих, чи господарських потреб у період зазначений у позовній заяві з 05.11.2021 і по теперішній час.

Частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За приписами ч. 4 ст. 319 Цивільного кодексу України власність зобов`язує.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 Цивільного кодексу України).

01 жовтня 2018 року та 01 лютого 2022 року між Фізичною особою-підприємцем Філь Оленою Дмитрівною (далі - орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Меладзе Нисаном Ароновичем (далі - орендар) укладені договори оренди нежитлового приміщення №01-10/2018 та №02-02/2022, з урахування додаткових угоди до них, відповідно до яких орендодавець передав орендареві, а орендар прийняв у строкове платне користування приміщення за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вулиця Ю.Камінського, будинок 7, приміщення 3 та має загальну площу 128,5 кв.м. В оренду передається вся площа приміщення 128,5 кв.м.

Пунктами 3.6 договорів оренди встановлено, що оплату за телефон, теплопостачання, водопостачання, каналізацію, електроенергію, вивіз сміття здійснює орендар на підставі рахунків від відповідних служб згідно з укладеними договорами, які він повинен укласти протягом одного місяця з моменту підписання договорів.

Відповідачем не надано доказів укладення орендарем договорів з постачальниками комунальних послуг.

Отже, обов`язок з оплати комунальних послуг покладений на відповідача, який в подальшому не позбавлений можливості звернутися до орендаря з вимогою про відшкодування витрат на надання комунальних послуг.

Безпідставними є також доводи відповідача про те, що відповідач володіє майном не як підприємець, а як громадянка України, та не використовує це приміщення у своїй підприємницькій діяльності у спірний період з 05.11.2021. А отже, на думку відповідача, цей спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Так, договори оренди нежитлового приміщення №01-10/2018 та №02-02/2022 укладені між суб`єктами підприємницької діяльності про передачу в оренду спірного нежитлового приміщення для використання його як офіс, магазин, ломбард. Отже, матеріалами справи підтверджено факт ведення діяльності Філь Оленою Дмитрівною як ФОП з використанням вказаного нежитлового приміщення.

Безпідставними є твердження позивача про те, що відзив складено та підписано неналежним представником відповідача - фізичною особою Оніщенко В.В. на підставі наступного.

Відповідно до частини третьої статті 1312 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Водночас частиною четвертою зазначеної статті встановлено, що законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Чинними нормами ГПК України, зокрема частиною другою статті 58, регламентовано, що при розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 12 ГПК України малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто процесуальним законом встановлено, що малозначними є справи, по-перше, визначені такими законом (пункт 1 частини п`ятої статті 12 ГПК України), і по-друге, визнані малозначними судом (пункт 2 частини п`ятої статті 12 ГПК України). Така правова позиція викладена в постанові КГС ВС від 25.06.2018 у справі № 927/5/18.

Отже, Верховний Суд у своїх рішеннях (постанови КГС ВС від 02.10.2018 у справі № 910/2915/18, від 25.06.2018 у справі № 927/5/18, від 01.06.2018 у справі № 904/7536/17, від 11.10.2018 у справі № 910/6435/18) дотримується позиції, що представництво інтересів учасника справи у малозначних справах може здійснюватися не лише адвокатом, а й іншим законним представником з наданням доказів суду щодо уповноваження такої особи на представництво інтересів учасника справи відповідно до вимог процесуального законодавства.

Наведене є винятком із загального правила прямої дії, встановленого статтями 59, 13І2 та підпунктом 11 пункту 161 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України, яким передбачено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131і та статті 1312 Конституції України здійснюється виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 89 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про більшу вірогідність доказів, наданих позивачем у підтвердження обґрунтування своєї позиції. Відповідно позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 2 684,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" до Фізичної особи-підприємця Філь Олени Дмитрівни про стягнення 104 954,27 грн. заборгованості за теплову енергію, 371,95 грн. заборгованості за абонентське обслуговування, 17 824,55 грн. інфляційних втрат, 3 001,31 грн. 3% річних задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Філь Олени Дмитрівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, 9, ідентифікаційний код 03342184) 104 954,27 грн. заборгованості за теплову енергію, 371,95 грн. заборгованості за абонентське обслуговування, 17 824,55 грн. інфляційних втрат, 3 001,31 грн. 3% річних та 2 684,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Е.М. Бондарєв