ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2023м. ДніпроСправа № 904/1490/23

За позовом Слов`янської окружної прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі

Позивача-1: Східного офісу Держаудитслужби, м. Дніпро

Позивача-2: Управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради, м. Лиман, Донецька область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Квінтіс пром 12", м. Дніпро

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні Позивача 2 - Лиманська міська рада Донецької області, м. Краматорськ, Донецька область

про визнання недійсними додаткових угод до договору постачання природного газу та повернення безпідставно сплачених коштів

Суддя Красота О.І.

Секретар судового засідання Шевченко Є.П.

Представники:

від Прокуратури: Сєрова Н.С., посв. № 074198 від 01.03.2023;

від Позивача 1: не з`явився;

від Позивача 2: не з`явився;

від Відповідача: не з`явився;

від Третьої особи: не з`явився;

СУТЬ СПОРУ:

Слов`янська окружна прокуратура Донецької області звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Позивача-1: Східного офісу Держаудитслужби, Позивача-2: Управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Квінтіс пром 12" і просить суд:

- визнати недійсною Додаткову угоду № 2 від 26.03.2021 до Договору постачання природного газу № 145 від 23.03.2021, укладену між Позивачем-2 та Відповідачем;

- визнати недійсною Додаткову угоду № 3 від 30.03.2021 до Договору постачання природного газу № 145 від 23.03.2021, укладену між Позивачем-2 та Відповідачем;

- визнати недійсною Додаткову угоду № 4 від 05.04.2021 до Договору постачання природного газу № 145 від 23.03.2021, укладену між Позивачем-2 та Відповідачем;

- визнати недійсною Додаткову угоду № 5 від 23.04.2021 до Договору постачання природного газу № 145 від 23.03.2021, укладену між Позивачем-2 та Відповідачем;

- визнати недійсною Додаткову угоду № 6 від 07.05.2021 до Договору постачання природного газу № 145 від 23.03.2021, укладену між Позивачем-2 та Відповідачем;

- визнати недійсною Додаткову угоду № 7 від 26.05.2021 до Договору постачання природного газу № 145 від 23.03.2021, укладену між Позивачем-2 та Відповідачем;

- визнати недійсною Додаткову угоду № 8 від 01.06.2021 до Договору постачання природного газу № 145 від 23.03.2021, укладену між Позивачем-2 та Відповідачем;

- визнати недійсною Додаткову угоду № 9 від 07.07.2021 до Договору постачання природного газу № 145 від 23.03.2021, укладену між Позивачем-2 та Відповідачем;

- визнати недійсною Додаткову угоду № 10 від 09.07.2021 до Договору постачання природного газу № 145 від 23.03.2021, укладену між Позивачем-2 та Відповідачем;

- стягнути з Відповідача на користь Позивача-2 грошові кошти у розмірі 134 431,731 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що спірні Додаткові угоди завідомо суперечать вимогам Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки шляхом їх укладення сторони правочину необґрунтовано, без відповідної правової підстави, збільшили ціну за одиницю товару (природного газу), що фактично призвело до незабезпечення потреб держави в особі Позивача-2, визначеному Договором та заявленому у тендерній документації. Тому, на думку Прокурора, спірні Додаткові угоди укладені з порушенням вимог ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", є недійсними та існують усі підстави вважати, що кошти, які отримані Відповідачем на підставі недійсних угод, є безпідставно отриманими й підлягають стягненню з останнього.

Ухвалою суду від 28.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 27.04.2023 о 10:00 год.

17.04.2023 від Донецької обласної прокуратури, яка забезпечує участь у розгляді справи, надійшла заява про участь у судовому засіданні 27.04.2023 о 10:00 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Крім того, Донецька обласна прокуратура просила суд проводити всі наступні судові засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 26.04.2023 заяву Донецької обласної прокуратури про участь у підготовчому засіданні 27.04.2023 о 10:00 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено; судове засідання у справі, призначене на 27.04.2023 о 10:00 год., вирішено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із забезпеченням її проведення для Донецької обласної прокуратури з використанням власних технічних засобів у системі відеоконференцзв`язку "EasyCon" (https://vkz.court.gov.ua/).

Прокурор у підготовчому засіданні 27.04.2023 (в режимі відеоконференції) надав пояснення щодо позовних вимог.

Представники Позивача 1, Позивача 2, Відповідача у підготовче засідання 27.04.2023 не з`явились, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Ухвалою суду від 27.04.2023 відкладено підготовче засідання на 23.05.2023 о 14:00 год.

22.05.2023 від Слов`янської окружної прокуратури Донецької області надійшли письмові пояснення до позовної заяви в частині обгрунтування підстав для представництва інтересів держави в суді в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах - Східного офісу Держаудитслужби.

Прокурор у підготовчому засіданні 23.05.2023 надав пояснення щодо позовних вимог.

Представник Позивача 2 у підготовче засідання 23.05.2023 не з`явився, 22.05.2023 від нього надійшло клопотання, в якому він просив суд здійснити розгляд справи за відсутності представника Позивача 2; задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представники Позивача 1, Відповідача у підготовче засідання 23.05.2023 не з`явились, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Ухвалою суду від 23.05.2023 зупинено провадження у справі № 904/1490/23 до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 905/1907/21 у подібних правовідносинах; зобов`язано учасників справи повідомити суд про наявність підстав для поновлення провадження у справі.

27.06.2023 від Прокурора надійшло клопотання про поновлення провадження у справі, оскільки згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що Великою Палатою Верховного Суду 21.06.2023 розглянуто справу № 905/1907/21, про що в реєстрі 26.06.2023 оприлюднено постанову.

Ухвалою суду від 07.07.2023 поновлено провадження у справі № 904/1490/23 з 08.08.2023; призначено підготовче засідання до розгляду на 08.08.2023 о 12:00 год.

Прокурор у підготовчому засіданні 08.08.2023 надав пояснення щодо позовних вимог.

Представник Позивача 2 у підготовче засідання 08.08.2023 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, як зазначалось раніше, 22.05.2023 від нього надійшло клопотання, в якому він просив суд здійснити розгляд справи за відсутності представника Позивача 2; задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представники Позивача 1, Відповідача у підготовче засідання 08.08.2023 не з`явились, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Ухвалою суду від 08.08.2023 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні Позивача 2 - Лиманську міську раду Донецької області (84313, Донецька область, м. Краматорськ, бульв. Машинобудівників, 37, ); продовжено строк розгляду справи у підготовчому провадженні на 30 днів; відкладено підготовче засідання на 26.09.2023 об 11:00 год.

11.08.2023 від Позивача 1 надійшли письмові пояснення у справі.

05.09.2023 від Третьої особи надійшли письмові пояснення у справі.

13.09.2023 від Позивача 2 надійшли додаткові письмові пояснення у справі.

18.09.2023 від Прокурора надійшли докази направлення Третій особі копії позовної заяви з додатками.

25.09.2023 від Прокурора надійшли додаткові пояснення до позовної заяви в частині обгрунтування підстав для представництва інтересів держави в суді в особі Позивачів 1, 2.

Прокурор у підготовчому засіданні 26.09.2023 надав пояснення щодо позовних вимог.

Представник Позивача 1 у підготовче засідання 26.09.2023 не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Представник Позивача 2 у підготовче засідання 26.09.2023 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, як зазначалось раніше, 22.05.2023 від нього надійшло клопотання, в якому він просив суд здійснити розгляд справи за відсутності представника Позивача 2; задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник Відповідача у підготовче засідання 26.09.2023 не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, докази його належного повідомлення про дату, час та місце судового засідання матеріали справи не містять.

Представник Третьої особи у підготовче засідання 26.09.2023 не з`явився, 05.09.2023 від нього надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника Третьої особи, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Ухвалою суду від 26.09.2023 відкладено підготовче засідання на 26.10.2023 о 10:00 год.; явку у засідання повноважних представників учасників справи визнано обов`язковою.

28.09.2023 від Третьої особи надійшла заява про участь у судовому засіданні 26.10.2023 о 10:00 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 23.10.2023 у задоволенні заяви Третьої особи про участь у судовому засіданні 26.10.2023 о 10:00 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів відмовлено.

Прокурор у підготовче засідання 26.10.2023 не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується довідками про доставками електронного листа, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, протоколом судового засідання від 26.09.2023 і розпискою від 26.09.2023.

Представник Позивача 1 у підготовче засідання 26.10.2023 не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Представник Позивача 2 у підготовче засідання 26.10.2023 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, як зазначалось раніше, 22.05.2023 від нього надійшло клопотання, в якому він просив суд здійснити розгляд справи за відсутності представника Позивача 2; задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник Відповідача у підготовче засідання 26.10.2023 не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується конвертом Укрпошти про повернення відправлення № 480 "за закінченням терміну зберігання".

Представник Третьої особи у підготовче засідання 26.10.2023 не з`явився, 24.10.2023 від нього надійшла заява про проведення судового засідання за відсутності представника Третьої особи, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Ухвалою суду від 26.10.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.11.2023 о 10:00 год.; явку у засідання повноважних представників учасників справи визнано обов`язковою.

Прокурор у судовому засіданні 28.11.2023 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник Позивача 1 у судове засідання 28.11.2023 не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Представник Позивача 2 у судове засідання 28.11.2023 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, як зазначалось раніше, 22.05.2023 від нього надійшло клопотання, в якому він просив суд здійснити розгляд справи за відсутності представника Позивача 2; задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник Відповідача у судове засідання 28.11.2023 не з`явився, відзив на позов не надав, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується конвертом Укрпошти про повернення відправлення № 003 "адресат відсутній за вказаною адресою".

Представник Третьої особи у судове засідання 28.11.2023 не з`явився, 30.10.2023 від нього надійшла заява про проведення судового засідання 28.11.2023 за відсутності представника Третьої особи, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

У порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Справу відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розглянуто судом протягом розумного строку.

Розглянувши справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши пояснення Прокурора, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування", рішення Лиманської міської ради № 8/3-75 від 24.12.2020 "Про бюджет Лиманської МТГ на 2021 рік" та Додатку № 3 вказаного рішення, Управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради (далі - Позивач-2) було визнано головним розпорядником бюджетних коштів місцевого бюджету.

На веб-порталі публічних закупівель Prozorro Позивачем-2, як замовником, 26.11.2020 було оприлюднено оголошення № UA-2020-11-26-000599-b про проведення відкритих торгів за предметом: 09120000-6 Газове паливо (Природний газ) з терміном постачання до 31.12.2021 з очікуваною вартістю в межах суми 2 720 792 грн., типом оплати після оплата з періодом 30 календарних днів та обсягом природного газу в розмірі 395 000 куб.м.

З протоколу розкриття тендерних пропозицій UA-2020-11-26-000599-b вбачається, що замовником закупівлі отримано тендерні пропозиції від двох суб`єктів господарювання, а саме: Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" із остаточною ціновою пропозицією 2 320 846,00 грн., Товариство з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест", яке згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 25.11.2022 змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "Квінтіс пром 12", (далі Відповідач) із остаточною ціновою пропозицією 3 330 500,00 грн.

Згідно із вказаним протоколом розкриття тендерних пропозицій UA-2020-11-26-000599-b (а.с. 45-47 т. 1) переможець в особі ТОВ "УКР ГАЗ РЕСУРС" відмовився від підписання договору про закупівлю, а ТОВ "Екотехноінвест" відповідав кваліфікаційним критеріям, встановленим у тендерній документації.

Відповідно до повідомлення про намір укласти договір про закупівлю UA-2020-11-26-000599-b від 10.03.2021 переможцем закупівлі визначено ТОВ "Екотехноінвест" з остаточною ціною тендерної пропозиції 2 330 500,00 грн. з ПДВ, тобто з ціною 5 900,00 грн. з ПДВ за 1000 куб.м природного газу (а.с. 48 т. 1).

Таким чином, тендерна пропозиція ТОВ "Екотехноінвест" містить зобов`язання перед замовником про можливість і згоду на виконання вимоги замовника та договору щодо поставки 395 000 куб.м природного газу за ціною 5 900,00 грн. з ПДВ за 1000 куб.м, а всього - на загальну суму 2 330 500,00 грн. (з ПДВ).

За результатом тендерної закупівлі (Звіту) 23.03.2021 між Позивачем-2 (Споживач, Управління освіти) та Відповідачем (далі Постачальник) укладено Договір постачання природного газу № 145 (далі Договір) (а.с. 49 53 т. 1).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується передати (поставити) Споживачу природний газ (ДК 021:2015 - 09120000-6 газове паливо), визначений за цінами (далі товар), зазначений у п. 3.2 Договору про закупівлю, а Споживач прийняти і оплатити такий товар.

Пунктом 2.2 Договору передбачено, що Постачальник передає Споживачу у 2021 році газ обсягом до 395 тис. куб. м, у т.ч. по місяцях (тис. куб.м): січень 80 тис. куб.м, лютий 70 тис. куб.м, березень 60 тис. куб.м, квітень 15 тис. куб.м, травень 0,025 тис. куб.м, червень 0,025 тис. куб.м, липень 0,025 тис. куб.м, серпень 0,025 тис. куб.м, вересень 0,025 тис. куб.м, жовтень 3,875 тис. куб.м, листопад 76 тис. куб.м, грудень 90 тис. куб.м.

За умовами п. 3.2 Договору ціна за 1000 куб.м газу становить 5 736,11 грн., у т.ч. ПДВ 20%. Разом до сплати за 1000 куб.м 5 900,00 грн., у т.ч. ПДВ - 20%.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що місце поставки (передачі) товару: 84400, Україна, Донецька область, м. Лиман та район, ДНЗ, НВК, ЗОШ Управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради.

Договір набирає чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2021 (п. 9.1 Договору).

Упродовж 2021 року між Позивачем-2 та Відповідачем укладено 11 додаткових угод до Договору, з яких 9 (2-10) про збільшення первісної ціни природного газу, яка була визначена за результатами відкритих торгів, із одночасною зміною загальної суми Договору.

Так, Додатковою угодою № 1 від 23.03.2021, у зв`язку із зменшенням фактичного обсягу видатків Споживача, сторони домовились зменшити вартість Договору, яка склала 593 540,00 грн., у т.ч. ПДВ 20%, де Постачальник у 2021 році передає Споживачу газ обсягом 100,6 тис. куб. м.

Додатковою угодою № 2 від 26.03.2021, у зв`язку із коливанням середньоринкових цін на газ природний, сторони домовились збільшити вартість газу до 10% за 1000 тис. куб. м до 6309,00 грн., у т.ч. ПДВ 20%, разом до сплати 6472,89 грн., якою фактично збільшено ціну на 572 грн. за 1 тис. куб. м, тобто на 10% від ціни, визначеної Договором.

Додатковою угодою № 3 від 30.03.2021, у зв`язку із коливанням середньоринкових цін на газ природний, сторони домовились збільшити вартість газу до 10% за 1000 тис. куб. м до 6939,00 грн., у т.ч. ПДВ 20%, разом до сплати 7102,89 грн., якою фактично збільшено ціну на 1202,89 грн. за 1 тис. куб. м, тобто на 20,4% від ціни, визначеної Договором.

Додатковою угодою № 4 від 05.04.2021, у зв`язку із коливанням середньоринкових цін на газ природний, сторони домовились збільшити вартість газу до 10% за 1000 тис. куб. м до 7436,11 грн., у т.ч. ПДВ 20%, разом до сплати 7600,00 грн., якою фактично збільшено ціну на 1700 грн. за 1 тис. куб. м, тобто на 29% від ціни, визначеної Договором.

Додатковою угодою № 5 від 23.04.2021, у зв`язку із коливанням середньоринкових цін на газ природний, сторони домовились збільшити вартість газу до 10% за 1000 тис. куб. м до 7993,81 грн., у т.ч. ПДВ 20%, разом до сплати 8157,70 грн., якою фактично збільшено ціну на 2257,70 грн. за 1 тис. куб. м, тобто на 38% від ціни, визначеної Договором.

Додатковою угодою № 6 від 07.05.2021, у зв`язку із коливанням середньоринкових цін на газ природний, сторони домовились збільшити вартість газу до 10% за 1000 тис. куб. м до 8568,56 грн., у т.ч. ПДВ 20%, разом до сплати 8732,45 грн., якою фактично збільшено ціну на 2832,45 грн. за 1 тис. куб. м, тобто на 48% від ціни, визначеної Договором.

Додатковою угодою № 7 від 26.05.2021, у зв`язку із коливанням середньоринкових цін на газ природний, сторони домовились збільшити вартість газу до 10% за 1000 тис. куб. м до 9254,01 грн., у т.ч. ПДВ 20%, разом до сплати 9417,90 грн., якою фактично збільшено ціну на 3519,90 грн. за 1 тис. куб. м, тобто на 60% від ціни, визначеної Договором.

Додатковою угодою № 8 від 01.06.2021, у зв`язку із коливанням середньоринкових цін на газ природний, сторони домовились збільшити вартість газу до 10% за 1000 тис. куб. м до 10086,87 грн., у т.ч. ПДВ 20%, разом до сплати 10250,76 грн., якою фактично збільшено ціну на 4350,76 грн. за 1 тис. куб. м, тобто на 74% від ціни, визначеної Договором.

Додатковою угодою № 9 від 07.07.2021, у зв`язку із коливанням середньоринкових цін на газ природний, сторони домовились збільшити вартість газу до 10% за 1000 тис. куб. м до 11095,50 грн., у т.ч. ПДВ 20%, разом до сплати 11259,39 грн., якою фактично збільшено ціну на 5359,39 грн. за 1 тис. куб. м, тобто на 91% від ціни, визначеної Договором.

Додатковою угодою № 10 від 09.07.2021, у зв`язку із коливанням середньоринкових цін на газ природний, сторони домовились збільшити вартість газу до 10% за 1000 тис. куб.м до 12205,00 грн., у т.ч. ПДВ 20%, разом до сплати 12368,89 грн., якою фактично збільшено ціну на 6468,89 грн. за 1 тис. куб. м, тобто на 110% від ціни, визначеної Договором.

В обґрунтування укладення спірних Додаткових угод Відповідач посилався на коливання середньоринкових цін на природний газ.

Надалі, Додатковою угодою № 11 від 02.09.2021 сторони розірвали Договір у зв`язку із різкою зміною кон`юнктури ринку природного газу, внаслідок чого Постачальник не може постачати Споживачу природний газ по ціні Договору, без нанесення збитків товариству. Договір припинив дію 15.07.2021, а в частині розрахунків діє до повного їх виконання. У звіті про виконання Договору 02.09.2021 Позивач-2 причиною розірвання Договору зазначив різке збільшення ціни природного газу з вини Відповідача. Сума оплати за Договором склала 406 035,23 грн., у т.ч. ПДВ 67 672,54 грн.

Позивачем-2 (Замовником) в інформаційно-телекомунікаційній системі Prozorro за номером ID: UA-2020-11-26-000599-b було оприлюднено звіт про виконання договору про закупівлю, дата формування якого 02.09.2021 (а.с. 77 т. 1).

На виконання умов Договору та Додаткових угод до нього за період з 23.03.2021 по 15.07.2021 Відповідач здійснив поставку, а Позивач-2 прийняв та оплатив природний газ в обсязі 46,03449137 куб.м на загальну суму 406 035,23 грн., що підтверджується актами прийому-передачі та платіжними документами: Акт № 2515 від 12.04.2021 за березень 2021 року Оплата № 41 від 22.04.2021 на суму 16 413,64 грн., Акт № 2633 від 12.04.2021 за березень 2021 року Оплата № 42 від 22.04.2021 на суму 62 017,63 грн., Акт № 2636 від 12.04.2021 за березень 2021 року Оплата № 43 від 22.04.2021 на суму 68 053,74 грн., Акт № 3424 від 17.05.2021 за квітень 2021 року Оплата № 57 від 24.05.2021 на суму 15 743,48 грн., Акт № 3425 від 17.05.2021 за квітень 2021 року Оплата № 39 від 24.05.2021 на суму 34 516,92 грн., Акт № 3425 від 17.05.2021 за квітень 2021 року Оплата № 58 від 24.05.2021 на суму 49 709,65 грн., Акт № 3426 від 17.05.2021 за квітень 2021 року Оплата № 59 від 24.05.2021 на суму 55 131,67 грн., Акт № 3427 від 17.05.2021 за квітень 2021 року Оплата № 60 від 24.05.2021 на суму 963,10 грн., Акт № 4230 від 10.06.2021 за травень 2021 року Оплата № 48 від 17.06.2021 на суму 34 516,92 грн., Акт № 4329 від 10.06.2021 за травень 2021 року Оплата № 49 від 18.06.2021 на суму 11 667,31 грн., Акт № 4542 від 02.07.2021 за комп.добових небалансів 2021 року Оплата № 53 від 07.07.2021 на суму 3 840,27 грн., Акт № 4542 від 02.07.2021 за комп.добових небалансів 2021 року Оплата № 80 від 07.07.2021 на суму 37 541,75 грн., Акт № 4543 від 02.07.2021 за комп.добових небалансів 2021 року Оплата № 54 від 07.07.2021 на суму 10 325,31 грн., Акт № 4543 від 02.07.2021 за комп.добових небалансів 2021 року Оплата № 81 від 07.07.2021 на суму 527,42 грн., Акт № 4819 від 12.07.2021 за пост.газу з 01.06-22.06.2021 Оплата № 62 від 21.07.2021 на суму 1 776,76 грн., Акт № 4819 від 12.07.2021 за пост.газу з 01.06-22.06.2021 Оплата № 88 від 21.07.2021 на суму 10 906,10 грн., Акт № 4820 від 12.07.2021 за пост.газу з 23.06-30.06.2021 Оплата № 63 від 21.07.2021 на суму 5 526,00 грн., Акт № 5608 від 13.08.2021 за липень 2021 року Оплата № 96 від 19.08.2021 на суму 9 618,67 грн., Акт № Н-75 від 13.08.2021 за липень 2021 року Оплата № 97 від 28.08.2021 на суму 5 658,38 грн.

Отже, як вбачається, відповідно до Договору Відповідач зобов`язався поставити Управлінню освіти 395 000 куб.м природного газу (за 1000 куб.м 5 900,00 грн.) на суму 2 330 500,00 грн., однак фактично за період з 23.03.2021 15.07.2021 поставив лише 46,03449137 куб.м природного газу на суму 406 035,23 грн.

Виходячи з первісної ціни, у Договорі № 145 від 23.03.2021 (за 1000 куб.м 5 900,00 грн.) без урахування Додаткових угод, Позивач-2 за спожитий природний газ повинен був сплатити у 2021 році 271 603,50 грн. (46,03449137 куб.м х 5 900,00 грн.), однак сплатив 406 035,23 грн. Різниця, яка виникла між сумою коштів по ціні згідно з Додатковими угодами та сумою відповідно до Договору № 145 від 23.03.2021 без урахування Додаткових угод, становить 134 431,73 грн. (406 035,23 - 271 603,50).

Укладення спірних Додаткових угод, що призвело до збільшення ціни Договору, яку Прокурор намагається стягнути з Відповідача в сумі 134 431,73 грн., і є причиною виникнення спору.

Предметом доказування у цій справі є обставини щодо правомірності укладення спірних Додаткових угод, що потребує з`ясування наявності/відсутності коливання цін на ринку на предмет закупівлі за спірним Договором.

За змістом ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, юридичні факти.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (ч. 4 ст. 202 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Позивач-2 і Відповідач уклали Договір постачання природного газу № 145 від 23.03.2021 за результатом процедури відкритих торгів на виконання вимог Закону України "Про публічні закупівлі" (далі Закон № 922-VIII), який установлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад.

Метою вказаного Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Положеннями статті 5 цього Закону (тут і надалі в редакції, чинній на момент укладення Договору) визначено, що закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія, ефективність та пропорційність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників та рівне ставлення до них; об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; запобігання корупційним діям і зловживанням.

Частиною 1 статті 41 Закону № 922-VIII передбачено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Закону № 922-VIII умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

За приписом п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону № 922-VIII істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Пропонуючи збільшення ціни предмета закупівлі, як вказувалось вище, Відповідач обґрунтовував коливанням середньоринкових цін на природний газ, однак будь-яких посилань на відповідні докази або експертний висновок тощо, дане обґрунтування не містить.

Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 924/1240/18.

Отже, сторонами Договору документально не підтверджено та жодним чином не обґрунтовано наявність підстав для підвищення ціни за одиницю товару з моменту його укладення й до моменту виникнення необхідності внесення змін (укладення Додаткових угод).

Наведене свідчить про порушення Позивачем-2 та Відповідачем вимог пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", якою передбачено, що збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків повинно відбуватись пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку.

Правом на відмову від укладення договору, передбаченим частиною 7 статті 33 Закону 922-VIII, Відповідач не скористався, маючи на меті подальше спонукання Управління освіти до укладення незаконних і таких, що порушують інтереси держави, Додаткових угод.

Наведене свідчить про умисне заниження ціни Відповідачем при процедурі закупівлі під час подання пропозицій та відсутність у нього наміру постачати товар за запропонованою ціною, оскільки збільшення цін за Додатковими угодами відбувалось у дуже короткий термін з 26.03.2021 по 09.07.2021.

Перемога у відкритих торгах та укладення Договору з однією ціною та її подальше підвищення так званого "каскадного" укладення Додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку Відповідача.

Близька за змістом позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19.

Поряд з цим, Управлінням освіти, яке мало беззаперечне право на отримання природного газу за ціною, передбаченою в укладеному сторонами Договорі, укладено спірні Додаткові угоди до Договору щодо зміни ціни за відсутності визначених для цього законом підстав, внаслідок чого вартість предмета закупівлі (природного газу) збільшилась, а його обсяг істотно зменшився, чим спотворено результати відкритих торгів, а також порушено встановлені законом принципи здійснення публічних закупівель, зокрема максимальну економію.

Отже, укладаючи спірні Додаткові угоди (2-10), Позивач-2 та Відповідач порушили пункт 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положення ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України передбачають такий спосіб захисту порушеного права, як визнання недійсним правочину (господарської угоди).

За приписами статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч.1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3 , 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У розумінні наведених положень законодавства оспорювати правочин у суді може одна із сторін правочину або інша заінтересована особа. За відсутності визначення поняття "заінтересована особа" такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі.

Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

Реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого не є, позивач зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, у свою чергу, - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення. Для такого визнання з огляду на приписи статті 5 Цивільного кодексу України суд має застосувати акт цивільного законодавства, чинний на момент укладення договору (такі висновки сформульовано в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17 та від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17).

При цьому, підставою визнання недійсним договору, укладеного за результатами проведення відкритих торгів, та додаткових угод до Договору є порушення передбачених законодавством правил проведення таких торгів, визначених, зокрема Законом України "Про публічні закупівлі".

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується факт порушення Позивачем-2 та Відповідачем пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" під час укладення спірних Додаткових угод (2-10) до Договору, що є підставою для визнання їх недійсними в судовому порядку.

Частинами 1, 2 статті 216 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Двостороння реституція є обов`язковим наслідком визнаного судом недійсним правочину та не може бути проігнорована сторонами. Тобто, при недійсності правочину повернення отриманого сторонами за своєю правовою природою становить юридичний обов`язок, що виникає із закону та юридичного факту недійсності правочину (аналогічний висновок викладено в пунктах 64 і 65 постанови судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2021 у справі № 904/1907/15).

Проте, згідно з ч. 5 ст. 216 Цивільного кодексу України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Відповідно до статей 215 та 216 Цивільного кодексу України вимога про застосування наслідків недійсності оспорюваного правочину, як і про визнання його недійсним, може бути заявлена однією зі сторін правочину або іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Така вимога може бути об`єднана з вимогою про визнання правочину недійсним, що в цілому сприяє швидкому та ефективному відновленню правового становища сторін, яке існувало до вчинення правочину, або заявлена як самостійна вимога у вигляді окремого позову. Якщо позов щодо застосування наслідків недійсності правочину не подано, суд не може застосувати наслідки недійсності оспорюваного правочину з власної ініціативи, оскільки згідно з абзацом 2 частини п`ятої статті 216 Цивільного кодексу України зазначене право є у суду лише щодо нікчемних правочинів (такий правовий висновок викладено в пунктах 80-82 постанови судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2021 у справі № 904/1907/15 та в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.09.2021 у справі № 925/1276/19).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 Господарського процесуального кодексу України).

Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82), від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20 (пункт 24)). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 (пункт 63)).

Надаючи правову оцінку належності обраного Позивачем способу захисту, суди повинні зважати й на його ефективність з погляду Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). У § 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Сполученого Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, заява № 22414/93, [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) зазначив, що стаття 13 Конвенції гарантує на національному рівні ефективні правові способи для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати особі такі способи правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

У статті 13 Конвенції гарантується доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, в якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі. Зміст зобов`язань за статтею 13 Конвенції залежить, зокрема, від характеру скарг заявника. Однак засіб захисту, що вимагається статтею 13, має бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (§ 75 рішення ЄСПЛ від 05.05.2005 у справі Афанасьєв проти України (заява № 38722/02)).

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово зазначала, що перелік способів захисту, визначений у частині другій статті 16 ЦК України, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини 2 вказаної статті). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див., зокрема, постанови від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17).

Об`єднана палата зазначила, що визнання правочину недійсним не з метою домогтися відновлення власного порушеного права (та/або інтересу) у спосіб реституції, що застосовується між сторонами такого правочину, а з метою створити підстави для подальшого звернення з іншим позовом або преюдиційну обставину чи доказ для іншого судового провадження суперечать завданням господарського (цивільного) судочинства, наведеним у частині першій статті 2 ГПК України.

Аналогічні висновки сформульовано в пунктах 5.5 - 5.8, 5.12, 5.29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2022 у справі № 908/976/19.

Велика Палата Верховного Суду в пункті 154 постанови від 01.03.2023 у справі №522/22473/15-ц, фактично уточнюючи висновок, викладений у пункті 5.29 постанови від 21.09.2022 у справі № 908/976/19, зауважила на тому, що у разі, якщо на виконання оспорюваного правочину товариством сплачено кошти або передано інше майно, то задоволення позовної вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним не призводить до ефективного захисту права, бо таке задоволення саме по собі не є підставою для повернення коштів або іншого майна. У таких випадках позовна вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути ефективним способом захисту, лише якщо вона поєднується з позовною вимогою про стягнення коштів на користь товариства або про витребування майна з володіння відповідача (зокрема, на підставі частини 1 статті 216, статті 387, частин 1, 3 статті 1212 ЦК України).

Звертаючись з позовом до суду про визнання недійсними спірних Додаткових угод до Договору, Прокурор заявив вимогу про стягнення з Відповідача на користь Позивача-2 надмірно сплачених коштів у сумі 134 431,73 грн. за товар, який не був поставлений, що відповідає наведеній правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 01.03.2023 у справі № 522/22473/15-ц. Самостійна вимога про повернення заявлених до стягнення з Відповідача коштів з підстав, зазначених у позові, є неможливою.

За приписами ч. 1 ст. 669 Цивільного кодексу України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Визнання недійсними спірних Додаткових угод до Договору постачання природного газу № 145 від 23.03.2021 означає, що зобов`язання сторін регулюються цим Договором, відповідно до якого Відповідач повинен був поставити Позивачу-2 природний газ за ціною 5 900,00 грн. з ПДВ за 1000 куб.м.

Як вказувалось вище, відповідно до Договору Відповідач зобов`язався поставити Управлінню освіти 395 000 куб.м природного газу (за 1000 куб.м 5 900,00 грн.) на суму 2 330 500,00 грн., однак фактично за період з 23.03.2021 15.07.2021 поставив лише 46,03449137 куб.м природного газу на суму 406 035,23 грн.

Виходячи з первісної ціни, у Договорі № 145 від 23.03.2021 (за 1000 куб.м 5 900,00 грн.) без урахування Додаткових угод, Позивач за спожитий природний газ повинен був сплатити у 2021 році 271 603,50 грн. (46,03449137 куб.м х 5 900,00 грн.), однак сплатив 406 035,23 грн. Різниця, яка виникла між сумою коштів по ціні згідно з Додатковими угодами та сумою відповідно до Договору № 145 від 23.03.2021 без урахування Додаткових угод, становить 134 431,73 грн. (406 035,23 - 271 603,50).

Отже, сума надмірно сплачених Позивачем-2 коштів за непоставлений товар становить 134 431,73 грн.

Відповідно, отримана Відповідачем оплата за товар, який не був ним поставлений, підлягає стягненню в межах заявленої Прокурором суми 134 431,73 грн. на підставі частини 1 статті 670 Цивільного кодексу України.

За обставинами справи, з огляду на оспорюваний характер спірних Додаткових угод, визнання їх недійсними з метою захисту порушеного майнового права Позивача-2 з підстав частини 1 статті 670 Цивільного кодексу України є допустимим у контексті ефективності способом захисту.

Щодо позовних вимог Прокурора в інтересах держави в особі Позивача-1 - Східного офісу Держаудитслужби суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Завдання органу державного фінансового контролю визначені частиною 1 статті 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", до яких віднесено здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, в тому числі суб`єктах господарювання, у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток) належить суб`єктам господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" Східний офіс Держаудитслужби здійснює контроль за дотриманням законодавства у сфері закупівель шляхом проведення моніторингу закупівлі у порядку, встановленому Законом України "Про публічні закупівлі", проведення перевірки закупівель, а також під час державного фінансового аудиту та інспектування.

Такий порядок здійснення моніторингу публічних закупівель регламентовано положеннями ст. 8 Закону України "Про публічні закупівлі".

Частиною 1 статті 8 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що моніторинг процедури закупівлі здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його міжрегіональні територіальні органи (далі - органи державного фінансового контролю).

Відповідно до пп. 4 п. 4 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43, Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань, зокрема здійснює контроль за дотриманням законодавства про закупівлі.

Згідно з ч. 4 ст. 7 Закону України "Про публічні закупівлі" Рахункова палата, Антимонопольний комітет України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, здійснюють контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією та законами України.

Моніторинг процедури закупівлі здійснюється протягом проведення процедури закупівлі, укладення договору про закупівлю та його дії (абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про публічні закупівлі").

Позивачем-2 (Замовником) в інформаційно-телекомунікаційній системі Prozorro за номером ID: UA-2020-11-26-000599-b було оприлюднено звіт про виконання договору про закупівлю, дата формування якого 02.09.2021.

Опублікування звіту про виконання договору виключає можливість проведення моніторингу процедури закупівлі на підставі абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про публічні закупівлі", про що управління Східного офісу Держаудитслужби в Донецькій області повідомило орган прокуратури. Інші заходи державного фінансового контролю проводяться за місцезнаходженням підконтрольної установи.

Також, враховуючи знаходження Замовника (Позивача-2) у населеному пункті, який наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 включено до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії проведення інших заходів державного фінансового контролю у цього Замовника на даний час неможливо.

Згідно з п.п. 7, 8 ст. 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надається право: пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства.

Враховуючи викладене, суд вважає, що звернення Прокурора в інтересах держави в особі Позивача-1 - Східного офісу Держаудитслужби є безпідставним, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог Прокурора в інтересах держави в особі Позивача-1 Східного офісу Держаудитслужби слід відмовити.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання позовної заяви покладається на Відповідача.

Керуючись Законом України "Про публічні закупівлі", ст.ст. 203, 204, 215 Цивільного кодексу України, ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Слов`янської окружної прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Позивача-2 Управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради - задовольнити у повному обсязі.

Визнати недійсними Додаткові угоди № 2 від 26.03.2021, № 3 від 30.03.2021, № 4 від 05.04.2021, № 5 від 23.04.2021, № 6 від 07.05.2021, № 7 від 26.05.2021, № 8 від 01.06.2021, № 9 від 07.07.2021, № 10 від 09.07.2021 до Договору постачання природного газу № 145 від 23.03.2021, укладені між Управлінням освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради (код 41832960) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест" (код 34933742).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Квінтіс пром 12" (49031, м. Дніпро, пр. Поля Олександра, 59, ідентифікаційний код в ) на користь Управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради (84406, Донецька область, м. Лиман, вул. Незалежності, 15, ідентифікаційний код в ) надмірно сплачені кошти у сумі 134 431,73 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Квінтіс пром 12" (49031, м. Дніпро, пр. Поля Олександра, 59, ідентифікаційний код в ) на користь Донецької обласної прокуратури (ідентифікаційний код в ) судовий збір у сумі 26 840,00 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні позовних вимог Слов`янської окружної прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Позивача-1 Східного офісу Держаудитслужби - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Центрального апеляційного господарського суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.І. Красота

Повне рішення складено

04.12.2023