ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2023 р. м. Ужгород Справа № 907/900/23

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

№907/900/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут", м. Львів

до Комунального некомерційного підприємства «Лікарня Святого Мартина» м. Мукачево

про стягнення 178 500,00 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідача про стягнення 178 500,00 грн. вартості безпідставно набутого майна, а саме вартості спожитої електричної енергії в січні 2022 року, посилаючись на положення ст. 1213 ЦК України.

Ухвалою суду від 11.09.2023 р. позовну заяву Департаменту патрульної поліції, м. Київ залишено без руху. Встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на наведене, оскільки справа №907/900/23, не є складною в розумінні норми ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, суд здійснює розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі (з огляду на заявлені предмет та підстави позову) не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 09.10.2023 р. суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив; попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України); встановлено строк для подання позивачем відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Ухвала суду від 09.10.2023 р., була надіслана відповідачу 10.10.2023 р. рекомендованим листом, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, на адресу місцезнаходження відповідача, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та як вбачається з відстеження поштового відправлення №940 отримана відповідачем 18.10.2023 р.

Згідно з пунктом 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідачем Комунальним некомерційним підприємством «Лікарня Святого Мартина» м. Мукачево подано до суду відзив на позовну заяву позивача.

В поданому відзиві відповідач вказує на те, що в лютому 2022 року Відповідачем було повністю виконано зобов`язання за Договором про закупівлю електричної енергії №60ЕР797-19860-21 від 22.12.2021 року та оплачена Позивачу вартість спожитої електричної енергії в січні 2022 року обсягом 26600,0 кВт/год на загальну суму 85120,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 25.02.2022 року №187.

Разом з тим, відповідач зазначає, що надмірне, тобто таке, яке не було запланованим, споживання електричної енергії у період грудень 2021 року - січень 2022 року Відповідачем відбулось внаслідок здійснення належного лікування та надання медичних послуг у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби, внаслідок активної роботи в закладі охорони здоров`я кисневої станції, апаратів штучної вентиляції легень, з метою проведення належного лікування пацієнтів хворих на COVID-19. В результаті надмірного споживання електричної енергії Відповідач у січні 2022 року спожив електричну енергію в обсязі 67 584,0 кВт/год. Оплату вартості спожитої електричної енергії в січні 2022 року обсягом 26 600,0 кВт/год на загальну суму 85 120,00 грн. згідно умов Договору було проведено.

Підсумовуючи відповідач, вказує на те, що визнає повністю факт набуття майна у вигляді електричної енергії в обсязі 40 984,0 кВт/год.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та письмові пояснення, викладені сторонами, суд-

ВСТАНОВИВ:

22 грудня 2021 року за результатом проведення процедури закупівлі відповідно до вимог Закону України Про публічні закупівлі Товариством з обмеженою відповідальністю Львівгаз збут (далі Постачальник) та Комунальним некомерційним підприємством Мукачівська центральна районна лікарня (далі Споживач) укладено Договір про закупівлю електричної енергії у постачальника №60ЕР797-19860-21 (надалі за текстом Договір), за умовами якого Постачальник продає Електричну енергію (ДК 021:2015-09310000-5 Електрична енергія) Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач, в свою чергу, оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору (п. 2.1. Договору).

Кількість електричної енергії на 2021 рік за умовами даного пункту Договору визначено в обсязі 133000 кВт/год відповідно до Додатку №3 до Договору.

Згідно з п. 5.1. Договору ціна цього Договору становить 3,20 грн, в тому числі ПДВ 0,53 грн. Загальна сума договору становить 425600,00 грн (з ПДВ). Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього Договору.

Розрахунковим періодом відповідно до п. 5.5. Договору є календарний місяць.

Пунктом 2 Додатку 4 до Договору (Порядок розрахунків) визначено оформлення сторонами акту приймання-передавання товарної продукції щомісячно після закінчення розрахункового періоду.

Розмір коштів, які має оплатити Споживач за спожиту в розрахунковому періоді електричну енергію визначається на підставі поданого Споживачем «Звіту про покази засобів обліку» оператору системи з подальшим наданням оператором системи розподілу обсягів спожитої електроенергії Постачальнику за ціною, яка діє на дату розрахунку помноженою на обсяг спожитої в розрахунковому періоді електроенергії (п. 3 Додатку 4 до Договору (Порядок розрахунків).

Відповідно до п.п. 5.6., 5.7. Договору оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється Споживачем шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника у строк, що визначений в рахунку, який не може бути меншим 5 робочих днів з моменту його отримання Споживачем.

Згідно з п. 13.1. Договір набуває чинності з дати його підписання та укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав Споживач.

Термін дії Договору відповідно до п. 10 Додатку №2 до Договору (Комерційна пропозиція) сторонами визначено до 31 грудня 2012 року, а в частині розрахунків договір діє до повного їх виконання.

Дія договору може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку (п. 13.4. Договору).

30 грудня 2021 року сторонами в справі укладено Додаткову угоду №1 до Договору (надалі Додаткова угода №1), відповідно до п. 1 якої з метою проведення процедури закупівлі електричної енергії на 2022 рік відповідно до ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» продовжено дію Договору на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2022 року.

Додатковою угодою №2 від 13.01.2022 до Договору (надалі Додаткова угода №2) сторони з метою проведення процедури закупівлі електричної енергії на 2022 рік відповідно до ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» продовжили дію Договору на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2022 року в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної в Договорі (п. 1 Додаткової угоди №2).

Гранична сума Додаткової угоди №2 складає 85 120,00 грн (п. 2 Додаткової угоди №2).

За доводами позивача, які підтверджуються матеріалами справи в січні 2022 року Відповідачу здійснено постачання електричної енергії в обсязі 67 584 кВт/год на суму 216 268,80 грн (з ПДВ), з яких Відповідачем сплачено 85 120,00 грн.

Вказані обставини підтверджуються, актом № 3ЛВ82005426 приймання передачі електричної енергії до договору на постачання електричної енергії 60ЕР797-19860-21.

За таких обставин, позивач вважає, що в січні 2022 споживач (відповідач) без додаткового оформлення будь-яких договірних відносин з позивачем безпідставно спожив електричну енергію з ресурсу ТОВ "ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ" в обсязі 40 984 кВт*roд (67 584 кВт*год - 26 600 кВт*год).

З огляду на, що позивач вважає, що, відповідач зобов`язаний повернути позивачу безпідставно набуте майно, а саме електричну енергію в загальному обсязі 40 984 кВт*год. Проте, оскільки електрична енергія спожита відповідачем та не може бути повернута позивачу, то на підставі ч. 2 ст. 1213 ЦК України, відповідач зобов`язаний відшкодувати вартість такого майна, що визначається на момент розгляду судом даної справи та на даний час складає 204 701,80 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

За положеннями ч. 1 ст.173 Господарського кодексу України (далі ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Аналогічні за змістом норми містяться і в ст.ст.509,526 Цивільного кодексу України.

До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з врахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами правочин є договором поставки. Відтак між сторонами існували правовідносини з поставки товару.

В силу ст. 712 ЦК України, ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (ч.ч. 1-3 ст. 180 ГК України).

Матеріалами справи встановлено, що в січні 2022 року Відповідачу здійснено постачання електричної енергії в обсязі 67 584 кВт/год на суму 216 268,80 грн (з ПДВ). З яких на виконання умов договору 26 600 кВт*год загальною вартістю 85 120,00 грн., яка відповідачем сплачена вчасно та належним чином.

Вказані обставини також встановлено, рішенням Господарського суду Закарпатської області від 15.06.2022 у справі №907/224/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Львівгаз збут, м. Львів до відповідача Комунального некомерційного підприємства Мукачівська центральна районна лікарня, м. Мукачево Закарпатської області про стягнення 142764,30 грн.

Суд зауважує, що згідно п.4 ст.75 ГПК України - обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі ( за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. У сі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії .

Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб`єктний склад спору. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Немає винятків стосовно преюдиціальності фактів, що не входили у предмет доказування в раніше розглянутій справі. Якщо суд помилково включив факт у предмет доказування, це не позбавляє його властивостей преюдиціального факту в розгляді іншої справи. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акту. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності.

Отже, виходячи з вищевикладеного, судове рішення по справі № 907/224/22, яке набрало законної сили, має преюдиціальне значення, а встановлені ним обставини повторного доведення не потребують.

Таким чином, електрична енергія в обсязі 40 984 кВт*гoд (67 584 кВт*год - 26 600 кВт*год), отримана відповідачем в січні 2022 року, поза межами дії договору.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Відповідно до положень ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Відповідно до положень ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Відповідачем визнано факт отримання електричної енергії в обсязі 40 984 кВт*гoд.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зауважити, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут", м. Львів неправомірно визначило вартість товару, який неможливо повернути в натурі, не у передбачений ч.2 ст.1213 ЦК України спосіб, згідно якого потерпілому відшкодовується вартість безпідставно набутого майна станом на момент розгляду судом справи про повернення майна, адже жодних виключень з правила, передбаченого в ч.2 ст.1213 ЦК України, законодавець для правовідносин, пов`язаних з поставками природного газу, не встановлює.

В той же час, матеріалами справи встановлено, що постачання електричної енергії здійснено за актом № 3ЛВ82005426 приймання передачі електричної енергії до договору на постачання електричної енергії 60ЕР797-19860-21. В якому сторонами здійснено погодження вартості отриманого товару.

Цивільним законодавством передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати: безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування; з рішення суду; підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події (ст. 11 ЦК України).

З огляду на встановлені обставини справи, суд здійснивши перерахунок вартості отриманого товару, за ціною визначеною сторонами при прийманні товару, прийшов до висновку, про часткове задоволення позовних вимог про стягнення суми 178 500,00 грн. в розмірі 131 148,80 грн.

Решта доводів сторін на остаточний результат розгляду справи або мотиви, з яких суд частково задовольняє позов, ніяким чином не впливають, тому залишаються без правової оцінки.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони у справі пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 180, 191, 195, ч. 1 ст. 202, ст.ст. 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Лікарня Святого Мартина" (89600, Закарпатська обл., Мукачівський р-н, місто Мукачево, вул. Новака Андрія, будинок 8-13, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ" (79039, Львівська обл., місто Львів, вул. Шевченка Т., будинок 111А, ) суму 131 148,80 грн. (сто тридцять одну тисячу сто сорок вісім гривень 80 коп.) вартості отриманого товару, а також суму 1 972,00 грн. (тисячу дев`ятсот сімдесят дві гривні 00 коп.) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 11.12.2023

Суддя О.Ф. Ремецькі