номер провадження справи 19/144/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

08.12.2023 справа № 908/3416/23

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Давиденко І.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія УСГ (03038, м. Київ, вул. І. Федорова, 32-А, ідентифікаційний код юридичної особи 30859524)

до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Мотор-Гарант (69068, м. Запоріжжя, вул. Вересаєва, 3, ідентифікаційний код юридичної особи 31154435)

про стягнення 26 447,71 грн

без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

14.11.2023 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вх. № 3755/08-08/23) Приватного акціонерного товариства Страхова компанія УСГ до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Мотор-Гарант про стягнення 26 447,71 грн страхового відшкодування та 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 14.11.2023, здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/3416/23 та визначено до розгляду судді Давиденко І.В.

Ухвалою суду від 20.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3416/23, присвоєно справі номер провадження 19/144/23. Розгляд справи призначено за процедурою спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Судом встановлено, що до відкриття провадження у даній справі від відповідача через підсистему Електронний суд надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про закриття провадження у справі.

22.11.2023 від відповідача поштою надійшов письмовий відзив на позовну заяву (вих. № 1484 від 16.11.2023), відповідно до якого останній заперечив проти задоволення судових витрат на професійну правничу допомогу та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позовна заява була подана до суду завчасно, в зв`язку з тим, що 90 денний строк, встановлений п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не сплив.

Від позивача 27.11.2023 надійшла заява про закриття провадження у справі, відповідно до якої останній просив суд закрити провадження у даній справі, в зв`язку з оплатою відповідачем суму позовних вимог, повернути суму судового збору та стягнути з відповідача суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн, оскільки відповідачем оплачено суму страхового відшкодування після пред`явлення даного позову до суду.

30.11.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній заперечив проти тверджень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву щодо безпідставності заявлення вимог на відшкодування професійної правничої допомоги.

Розглянувши заяву позивача та клопотання відповідача про закриття провадження у справі, суд їх задовольнив, з огляду на наступне.

Право заявляти клопотання (заяви) є важливим процесуальним правом осіб, які беруть участь у справі. Клопотання можуть стосуватися різних питань щодо розгляду справи і повинні бути обґрунтованими.

Судом встановлено, що предметом позову у даній справі є вимога про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 26 447,71 грн на підставі полісу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Мотор-Гарант № ЕР209713045.

Матеріалами справи підтверджується сплата відповідачем позивачу страхового відшкодування в розмірі 26 447,71 грн, на підставі страхового акту № 604/23-ГПО від 15.11.2023, про що свідчить платіжна інструкція № 6648 від 15.11.2023.

Таким чином, судом встановлено, що предмет спору у даній справі відсутній.

Заява про закриття провадження у справі, в порядку ч.1 п. 2 ст. 231 ГПК України, не суперечить нормам діючого законодавства України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, враховуючи той факт, що на момент розгляду даної справи предмет спору відсутній, провадження у справі № 908/3416/23 підлягає закриттю, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Відповідно до приписів ч.ч. 3, 4 ст. 231 ГПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Статтею 7 Закону України Про судовий збір передбачено підстави повернення судового збору, перелік яких є вичерпним.

Так, відповідно до п. 5 вищевказаної статті сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, клопотання позивача про повернення з Державного бюджету України сплаченої суми судового збору, у зв`язку із відсутністю предмету спору та закриття провадження у справі, судом задовольняється. Поверненню підлягає судовий збір в розмірі 2 684,00 грн, на підставі відповідної ухвали Господарського суду Запорізької області.

Що стосується витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини 1, 2 ч. 2 статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Зі змісту ст. 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст. 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження стягнення суми 5 000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем подано копію Договору про надання правової (правничої) допомоги № 1-12/2022-К від 20.12.2022, укладеного між Адвокатським бюро Гедз в особі Керуючого бюро Гедз Юлії Володимирівни та Приватним акціонерним товариством Страхова компанія Українська страхова група (Клієнт).

Пунктом 1.1 Договору про надання правової (правничої) допомоги встановлено, що Клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правову (правничу) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором.

За умовами п. 5.1 Договору за надання правової (правничої) допомоги встановлено, що за надання правової (правничої) допомоги Адвокатським бюро у справах, де Клієнт виступає в якості позивача, Клієнт перераховує на розрахунковий рахунок Адвокатського бюро гонорар, розмір якого становить 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 копійок за кожну справу незалежно від переліку наданих послуг та часу, витраченого на них. Клієнт перераховує гонорар Адвокатському бюро не пізніше 3-х робочих днів після надання Адвокатським бюро акту виконаних робіт і рахунку до нього.

Згідно з п. 7.1 Договору, даний договір укладений на строк до 31.12.2023 та набирає чинності з 24.12.2022.

Отже, в даному випадку, розмір гонорару за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19, від 20.01.2021 у справі № 357/11023/18.

Як вбачається з Акту виконаних робіт б/н від 08.11.2023, Адвокатське бюро Гедз надало, а Приватне акціонерне товариство Страхова компанія Українська страхова група прийняло правову (правничу) допомогу у суді першої інстанції в фіксованій сумі гонорару по страховому акту № ДККА-81754, загальна вартість послуг за цим страховим актом склала 5 000,00 грн.

Зі змісту наданої правової (правничої) допомоги, про яку зазначено в Акті виконаних робіт б/н від 08.11.2023 до Договору про надання правової (правничої) допомоги, вбачається, що Адвокатським бюро, зокрема, виконані дії щодо підготовки позовної заяви та подачі її до суду, в тому числі написання (складання) тексту позовної заяви, розрахунок ціни позову та розміру судових витрат, визначення підсудності справи, визначення складу учасників судового процесу.

Відповідно до платіжної інструкції № 5193 від 08.11.2023 по Акту виконаних робіт б/н від 08.11.2023 до Договору про надання правової (правничої) допомоги позивачем сплачена на користь АБ Гедз сума 25 000,00 грн, в склад якої входить сума 5 000,00 грн по даній справі.

Заперечення відповідача щодо безпідставного нарахування витрат на професійну правничу допомогу спростовується вищевикладеним та тим, що відповідачем оплачено суму страхового відшкодування після звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідач у відзиві на позовну заяву посилається на п. 36.2 ст. 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що строк оплати не настав, оскільки, не пропущено відповідачем 90 денний строк для оплати страхового відшкодування.

Пунктом 36.2 ст. 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено, зокрема, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: в разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

За таких обставин, суд вважає заперечення відповідача безпідставними, оскільки застосування 90 денного строку для оплати страхового відшкодування стосується саме потерпілої особи та страховика.

Суд зазначає, що критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 23 січня 2014 року у справі East/West Alliance Limited проти України, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У додатковій постанові Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 916/1777/19 зазначено, що вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд, з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, дійшов висновку, що в даній справі витрати на правову допомогу в сумі 5 000,00 грн. є реальними та підтвердженими матеріалами справи.

Частиною 3 ст. 130 ГПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Враховуючи наведене, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 5 000,00 грн витрат професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 42, п. 2 ч. 1 ст. 129, 130, 231, 232, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву про закриття провадження у справі задовольнити.

2. Закрити провадження у справі № 908/3416/23.

3. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Мотор-Гарант (69068, м. Запоріжжя, вул. Вересаєва, буд. 3, ідентифікаційний код юридичної особи 31154435) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Українська страхова група (03038, м. Київ, вул. Федорова, буд. 32-А, ідентифікаційний код юридичної особи 30859524) 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп. судових витрат на професійну правничу допомогу. Видати наказ.

4. Видати ухвалу на повернення з Державного бюджету України Приватному акціонерному товариству Страхова компанія УСГ (03038, м. Київ, вул. І. Федорова, 32-А, ідентифікаційний код юридичної особи 30859524) 2684,00 грн судового збору, сплаченого на підставі платіжної інструкції № 5194 від 08.11.2023.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України, ухвала набирає законної сили після її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Повний текст ухвали складено та підписано 08.12.2023.

Суддя І.В. Давиденко