ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.12.2023р. Справа №905/210/21 (905/1333/23)

Господарський суд Донецької області в складі судді Харакоза К.С.,

при секретарі судового засідання Пелих Т.В.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 , м. Мирноград, Донецька область,

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Центральна збагачувальна фабрика "Мирноградська", м. Київ,

про стягнення 738480,32 грн.,

поданої в межах справи № 905/210/21 за заявою кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуглекон", до боржника Приватного акціонерного товариства "Центральна збагачувальна фабрика "Мирноградська" (),

про банкрутство,

за участю представників сторін:

від позивача не з`явився,

від відповідача не з`явився,

третя особа не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду від 22.02.2021 відкрито провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Центральна збагачувальна фабрика "Мирноградська"; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника; розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Козловську Діану Валеріївну (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №484 від 15.03.2013).

В межах даної справи про банкрутство до Господарського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача Приватного акціонерного товариства "Центральна збагачувальна фабрика "Мирноградська" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 738480,32 грн.

Ухвалою суду від 09.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 905/210/21 (905/1333/23) в межах справи про банкрутство №905/210/21; призначено підготовче засідання; залучено розпорядника майна Приватного акціонерного товариства "Центральна збагачувальна фабрика "Мирноградська" арбітражного керуючого Козловьку Діану Валеріївну до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Ухвалою суду від 17.11.2023 закрито підготовче провадження у справі №905/210/21 (905/1333/23), призначено розгляд справи по суті.

В заяві від 30.09.2023 позивач просила суд розглянути справу без її участі.

Позиції учасників процесу.

Звернення з даним позовом обумовлено тим, що в день звільнення позивачу не була виплачена заборгованість по заробітній платі, що є підставою для нарахування і стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позивач вказує, що в день звільнення 30.09.2020 позивачу не була виплачена сума заборгованості по заробітній платі в розмірі 177337,64 грн., а розрахунок із позивачем фактично відповідач здійснив 07.09.2023. У зв`язку із допущенням затримки виплати заробітної плати на підставі 117 КЗпП України позивач нарахував до стягнення середній заробіток за період з 01.10.2020 по 07.09.2023 в сумі 738480,32 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначив, що станом на час здійснення із позивачем розрахунку та пред`явлення даного позову, стаття 117 КЗпП України діяла у редакції Закону України № 2352-ІХ від 01.07.2022, який набрав чинності 19.07.2022, та передбачала, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців. Разом з цим, позивач пропустив строк для звернення до суду, встановлений ч.1 ст. 233 КЗпП України, згідно з якою працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня коли він дізнався про порушене право.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача арбітражний керуючий Козловька Д.В. у заяві (відзиві на позовну заяву) просила суд відмовити повністю в задоволенні позовних вимог, посилаючись на ті самі підстави, що і відповідач.

У відповіді на відзив позивач вказує, на безпідставне посилання відповідача, третьої особи на статтю 117 КЗпП України в редакції Закону № 2352-ІХ від 01.07.2022 р., згідно якої обмежено строк нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку 6 місяцями, оскільки така позиція щодо зворотної дії в часі ст. 117 КЗпП України суперечить положенням ст. 58 Конституції України. Також, затримуючи виплату заробітної плати відповідач продовжував порушувати права позивача до 07.09.2023, тому перебіг тримісячного строку для звернення до суду починається саме з дати фактичного розрахунку з позивачем, що узгоджується із правовою позицією викладеною Великою Палатою Верховного Суду України у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19 (провадження № 14-47цс21).

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин.

З 16.10.1995 по 30.09.2020 ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ПрАТ «Центральна збагачувальна фабрика «Мирноградська» на посадах машиністки, прийомоздавальниці, економіста, економіста з бухгалтерського обліку та аналізу, провідного бухгалтера.

30 вересня 2020 позивача було звільнено, припинивши із нею трудові відносини на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін.

Довідкою ПрАТ "Центральна збагачувальна фабрика "Мирноградська" №392 від 30.09.2020 підтверджена наявність несплаченої заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 у розмірі 177337,64 грн. за період з жовтня 2019 по вересень 2020 станом на 30.09.2020.

Відповідач здійснив оплату заборгованості із заробітної плати позивачу 07.09.2023 в сумі 177337,64 грн. в підтвердження чого суду надана копія виписки АТ «ПУМБ» по рахунку позивача за 07.07.2023.

У зв`язку з порушенням відповідачем строків виплати заробітної плати позивач звернулася до суду з даним позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.10.2020 по 07.09.2023 в сумі 738480,32 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд частково задовольнив вимоги позивача з огляду на невиплату відповідачем заробітної плати позивачу у визначені КзПП строки.

Джерела права, акти їх застосування та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення.

Згідно пункту 8 частини першої ст. 20 Господарського процесуального кодекс України (далі - ГПК України) господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Відповідно до абзаців першого-третього частини другої ст. 7 КУзПБ господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Вимоги про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, пред`явлені до боржника, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство має розглядатися у межах цієї справи у порядку господарського судочинства (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі №199/8174/20).

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно частини першої ст. 47 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) (в редакції, чинній на момент звільнення Позивача) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої ст. 116 КЗпП України (в редакції, чинній на момент звільнення Позивача) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно частини першої ст. 117 КЗпП України (в редакції, чинній на момент звільнення Позивача) в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» текст статті 117 КЗпП України (в тому числі і частину 1) викладено в такій редакції: у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

18 липня 2022 року Закон України від 01 липня 2022 року № 2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» опубліковано в офіційному виданні «Голос України», а тому цей Закон набрав чинності 19 липня 2022 року, тобто з наступного дня після офіційного опублікування.

Відповідно до підпункту «л» пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок №100), в редакції, чинній на момент звільнення Позивача, цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Згідно абзацу третього пункту 2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно абзацу першого пункту 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до п.3 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Згідно довідки ПрАТ «ЦЗФ «Мирноградська» № 391 від 30.09.2020р. середньоденний заробіток позивача, розрахований згідно Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995р., становить 989,92 грн.

В день звільнення позивачу не було виплачено всі суми, належні їй від Приватного акціонерного товариства "Центральна збагачувальна фабрика "Мирноградська" , у зв`язку з чим, позивачем нараховано до стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.10.2020 по 07.09.2023 в сумі 738480,32 грн. (989,92 грн. х 746 робочих днів).

Як зазначалося, з 19.07.2022 діє редакція ст.117 КЗпП України від 01.07.2022, якою передбачено, що роботодавець повинен виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців.

Таким чином, з моменту набрання чинності нової редакції вказаної статті КЗпП (19.07.2022), період нарахування позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку обмежується шестимісячним строком, тобто середній заробіток може бути нарахований до 19.01.2023.

Здійснивши власний розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.10.2020 по 19.01.2023, суд встановив його загальний розмір в сумі 579103,20 грн. (989,92 грн. х 585 робочих днів).

Суд відхиляє доводи відповідача щодо ретроспективного застосування до правовідносин нової редакції статті 117 КЗпПУ, якою обмежено строк нарахування до 6 місяців (Законом України від 01.07.2022 року), оскільки це суперечить положенню ст. 58 Конституції України, згідно якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Також, безпідставним є заперечення щодо пропуску встановленого ст. 233 КЗпПУ строку для звернення до суду, оскільки перебіг тримісячного строку для звернення до суду починається саме з дати фактичного розрахунку з позивачем 07.09.2023.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку, що обґрунтованими і доведеними є вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.10.2020 по 19.01.2023 у розмірі 579103,20 грн., з відрахуванням при виплаті податків та обов`язкових платежів, передбачених законодавством України.

Судовий збір, у відповідності до ч.9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача повністю.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 74, 76, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача Приватного акціонерного товариства "Центральна збагачувальна фабрика "Мирноградська" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, розпорядника майна Приватного акціонерного товариства "Центральна збагачувальна фабрика "Мирноградська" арбітражного керуючого Козловської Діани Валеріївни, про стягнення 738480,32 грн., задовольнити частково в сумі 579103,20 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика Мирноградська» (01001, місто Київ, вул. Прорізна, будинок 12А, ) на користь ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.10.2020 по 19.01.2023 в розмірі 579103,20 грн., з відрахуванням при виплаті податків та обов`язкових платежів, передбачених законодавством України; суму понесених судових витрат у розмірі 11077,20 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 11.12.2023 складено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 13.12.2023.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://dn.arbitr.gov.ua.

Суддя К.С. Харакоз