РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.12.2023Справа № 910/12303/23

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Роберт Бош ЛТД»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проміструм»

про стягнення грошових коштів

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Горенюк Т.О.

Представники учасників справи:

від позивача Подоляк В.Г.;

від відповідача не з`явилися.

В судовому засіданні 05.12.2023 року, відповідно до положень ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представника позивача, що повне рішення буде складено 12.12.2023 року.

СУТЬ СПОРУ:

03 серпня 2023 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Роберт Бош ЛТД» (позивач) надійшла позовна заява б/н від 01.08.2023 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проміструм» (відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 2 229 746,42 грн., з них: основного боргу - 1 147 380,81 грн. (один мільйон сто сорок сім тисяч триста вісімдесят гривень 81 копійка), інфляційних втрат - 340 841,98 грн. (триста сорок тисяч вісімсот сорок одна гривня 98 копійок), 3% річних - 48 664,89 грн. (сорок вісім тисяч шістсот шістдесят чотири гривні 89 копійок) та пені - 692 858,74 грн. (шістсот дев`яносто дві тисячі вісімсот п`ятдесят вісім гривень 74 копійки).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором № 622050-РТ від 03.01.2018 року, зокрема, у визначені договором строки не здійснив оплату вартості поставленого позивачем товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/12303/23, ухвалено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12.09.2023 року; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

Так, ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі було направлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Проміструм» за адресою: 01135, м. Київ, вул. В.Чорновола, 12, яка вказана у позовній заяві та відповідає адресі місцезнаходження у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Водночас, суд звертає увагу, що поштове відправлення з ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі не було вручене відповідачу та було повернуте до суду з відміткою у довідці відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» - 15.08.2023 року.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

В п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Виходячи зі змісту статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, суд дійшов висновку, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.08.2020 року у справі № 904/2584/19.

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що факт неотримання відповідачем поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу про відкриття провадження у справі за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.09.2020 року у справі № 910/9791/18.

При цьому суд зауважує, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "за закінченням терміну зберігання", "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.03.2021 року у справі № 910/1487/20, де зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Відповідач не повідомляв суд про зміну місцезнаходження.

Отже, керуючись приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що днем вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі № 910/12303/23 від 08.08.2023 року є 15.08.2023 року.

Тобто, строк для надання відзиву на позовну заяву до 30.08.2023 року (включно).

Крім того, суд враховує, що відповідач не був позбавлений права ознайомитись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2023 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень, який є загальнодоступним.

На адресу суду від відповідача відзиву на позов, клопотань, заяв тощо не надходило.

У зв`язку з перебуванням судді Коткова О.В. у період з 12.09.2023 року по 13.09.2023 року у відпустці, підготовче засідання призначене на 12.09.2023 року не відбулося, підготовче засідання призначено на 28.09.2023 року.

За ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Так, в підготовчому засіданні 28.09.2023 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, яка занесена до протоколу судового засідання, та призначено справу № 910/12303/23 до судового розгляду по суті на 09.11.2023 року.

У зв`язку з перебуванням судді Коткова О.В. у період з 30.10.2023 року по 10.11.2023 року у відпустці, судове засідання, призначене на 09.11.2023 року не відбулося, судове засідання призначено на 05.12.2023 року.

В судовому засіданні 05.12.2023 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов. Представник відповідача в судове засідання 05.12.2023 року не з`явився.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.01.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Роберт Бош ЛТД» (надалі - позивач, продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Проміструм» (надалі - відповідач, покупець) укладено договір № 622050-РТ (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого продавець продає, а покупець купує товар діючого асортименту продавця (товар), а також компенсує, за наявності, транспортні послуги продавця з поставки таких товарів.

Згідно з п. 2.7. договору датою поставки вважається дата підписання уповноваженим представником покупця або перевізника товарно-транспортної чи товарної (видаткової) накладної на товар. Ця дата вказується покупцем/перевізником у товарній/видатковій/товарно-транспортній накладній при одержанні товару.

В п. 5.3. договору визначено, що оплата здійснюється на умовах постійного кредиту - 100% суми, зазначеної у рахунку та/або товарній накладній, у вигляді післяплати протягом 45 (сорока п`яти) календарних днів (кредитних днів) з дати виписки продавцем рахунку та/або товарної накладної.

Договір набирає сили з моменту його підписання представниками обох сторін, а також скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня (включно) календарного року, в якому цей договір був укладений. Дія договору продовжується на кожен наступний рік і діятиме до 31 грудня (включно) відповідного календарного року за умови, що жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про бажання його припинити не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору (п. 13.1., 13.2. договору).

На виконання умов договору № 622050-РТ від 03.01.2018 року позивач поставив, а відповідач отримав товар на загальну суму 1 147 380,81 грн., що підтверджується товарними накладними: № від 12.11.2021 року на суму 16 687,15 грн., № від 16.11.2021 року на суму 22 107,02 грн., № від 16.11.2021 року на суму 48 194,04 грн., № від 16.11.2021 року на суму 45 224,83 грн., № від 18.11.2021 року на суму 23 734,16 грн., № від 19.11.2021 року на суму 22 466,53 грн., № від 23.11.2021 року на суму 6618,72 грн., № від 24.11.2021 року на суму 19 557,95 грн., № від 25.11.2021 року на суму 38 390,90 грн., № від 25.11.2021 року на суму 40 194,56 грн., № від 25.11.2021 року на суму 6732,49 грн., № від 26.11.2021 року на суму 13 376,40 грн., № від 26.11.2021 року на суму 19 100,38 грн., № від 29.11.2021 року на суму 15 799,97 грн., № від 30.11.2021 року на суму 3234,34 грн., № від 30.11.2021 року на суму 23 093,27 грн., № від 03.12.2021 року на суму 79 742,44 грн., № від 07.12.2021 року на суму 36 248,86 грн., № від 09.12.2021 року на суму 17 311,98 грн., № від 10.12.2021 року на суму 3234,34 грн., № від 13.12.2021 року на суму 40 248,26 грн., № від 16.12.2021 року на суму 1990,02 грн., № від 17.12.2021 року на суму 16 585,14 грн., № від 17.12.2021 року на суму 72 258,46 грн., № від 20.12.2021 року на суму 12,12 грн., № від 22.12.2021 року на суму 18 756,56 грн., № від 23.12.2021 року на суму 38 010,31 грн., № від 24.12.2021 року на суму 22 156,63 грн., № від 24.12.2021 року на суму 85 438,33 грн., № від 24.12.2021 року на суму 17 833,32 грн., № від 24.12.2021 року на суму 16 687,15 грн., № від 24.12.2021 року на суму 79 318,86 грн., № від 24.12.2021 року на суму 16 867,44 грн., № від 05.01.2022 року на суму 133 864,66 грн., № від 06.01.2022 року на суму 15 951,17 грн., № від 12.01.2022 року на суму 12 362,40 грн., № від 13.01.2022 року на суму 408,53 грн., № від 24.01.2022 року на суму 21 191,35 грн., № від 25.01.2022 року на суму 7797,62 грн., № від 26.01.2022 року на суму 7019,26 грн., № від 31.01.2022 року на суму 13 028,59 грн., № від 18.02.2022 року на суму 7699,94 грн., № від 21.02.2022 року на суму 844,36 грн. Товар за товарними накладними за якістю та кількістю прийнятий відповідачем без заперечень, про що свідчать підписи та печатки сторін на цих товарних накладних.

Доказів оплати вартості поставленого товару на суму 1 147 380,81 грн. матеріали справи не містять.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем, на думку позивача, грошового зобов`язання з оплати поставленого за договором № 622050-РТ від 03.01.2018 року товару, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність у відповідача заборгованості у розмірі 1 147 380,81 грн.

Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача за порушення виконання грошового зобов`язання щодо оплати товару пеню у розмірі 692 858,74 грн., інфляційні втрати у розмірі 340 841,98 грн. та 3% річних у розмірі 48 664,89 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Приписами ч. 1 ст. 665 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами ст. 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Як вже було встановлено судом вище, на виконання умов договору № 622050-РТ від 03.01.2018 року позивач поставив, а відповідач отримав товар на загальну суму 1 147 380,81 грн., що підтверджується товарними накладними: № від 12.11.2021 року на суму 16 687,15 грн., № від 16.11.2021 року на суму 22 107,02 грн., № від 16.11.2021 року на суму 48 194,04 грн., № від 16.11.2021 року на суму 45 224,83 грн., № від 18.11.2021 року на суму 23 734,16 грн., № від 19.11.2021 року на суму 22 466,53 грн., № від 23.11.2021 року на суму 6618,72 грн., № від 24.11.2021 року на суму 19 557,95 грн., № від 25.11.2021 року на суму 38 390,90 грн., № від 25.11.2021 року на суму 40 194,56 грн., № від 25.11.2021 року на суму 6732,49 грн., № від 26.11.2021 року на суму 13 376,40 грн., № від 26.11.2021 року на суму 19 100,38 грн., № від 29.11.2021 року на суму 15 799,97 грн., № від 30.11.2021 року на суму 3234,34 грн., № від 30.11.2021 року на суму 23 093,27 грн., № від 03.12.2021 року на суму 79 742,44 грн., № від 07.12.2021 року на суму 36 248,86 грн., № від 09.12.2021 року на суму 17 311,98 грн., № від 10.12.2021 року на суму 3234,34 грн., № від 13.12.2021 року на суму 40 248,26 грн., № від 16.12.2021 року на суму 1990,02 грн., № від 17.12.2021 року на суму 16 585,14 грн., № від 17.12.2021 року на суму 72 258,46 грн., № від 20.12.2021 року на суму 12,12 грн., № від 22.12.2021 року на суму 18 756,56 грн., № від 23.12.2021 року на суму 38 010,31 грн., № від 24.12.2021 року на суму 22 156,63 грн., № від 24.12.2021 року на суму 85 438,33 грн., № від 24.12.2021 року на суму 17 833,32 грн., № від 24.12.2021 року на суму 16 687,15 грн., № від 24.12.2021 року на суму 79 318,86 грн., № від 24.12.2021 року на суму 16 867,44 грн., № від 05.01.2022 року на суму 133 864,66 грн., № від 06.01.2022 року на суму 15 951,17 грн., № від 12.01.2022 року на суму 12 362,40 грн., № від 13.01.2022 року на суму 408,53 грн., № від 24.01.2022 року на суму 21 191,35 грн., № від 25.01.2022 року на суму 7797,62 грн., № від 26.01.2022 року на суму 7019,26 грн., № від 31.01.2022 року на суму 13 028,59 грн., № від 18.02.2022 року на суму 7699,94 грн., № від 21.02.2022 року на суму 844,36 грн.

Зазначені товарні накладні містять найменування юридичних осіб, а також підписи осіб, які передають та отримують товар, найменування товару, його кількість, вартість, та інші необхідні реквізити, тобто відповідають вимогам законодавства та є у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинними бухгалтерськими документами, які фіксують факт здійснення господарської операції та є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Товарні накладні підписані зі сторони відповідача без жодних зауважень щодо асортименту, комплектності, кількості і якості поставленого товару.

За умовами п. 5.3. договору оплата здійснюється на умовах постійного кредиту - 100% суми, зазначеної у рахунку та/або товарній накладній, у вигляді післяплати протягом 45 (сорока п`яти) календарних днів (кредитних днів) з дати виписки продавцем рахунку та/або товарної накладної.

Отже, виходячи з умов п. 5.3. договору строк оплати товару за товарними накладними є таким, що настав.

Станом на момент звернення до суду з даним позовом за отриманий товар відповідач не розрахувався, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 1 147 380,81 грн.

Наявність, обсяг заборгованості відповідача у розмірі 1 147 380,81 грн. та настання строку виконання обов`язку щодо сплати не були спростовані відповідачем.

При цьому, за змістом статей 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Крім того, суд зазначає, що право позивача на отримання грошових коштів за поставлений товар, прийнятий відповідачем без заперечень та зауважень, підлягає реалізації і захисту, оскільки укладений між сторонами договір є дійсним і обов`язковим для виконання сторонами, а отже, в силу приписів статей 204, 629 Цивільного кодексу України, породжує для його сторін відповідні права та обов`язки.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та положень договору, зважаючи на відсутність в матеріалах справи контррозрахунку суми заявленої до стягнення та враховуючи, що позивач має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № 622050-РТ від 03.01.2018 року у розмірі 1 147 380,81 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 692 858,74 грн., інфляційні втрати у розмірі 340 841,98 грн. та 3% річних у розмірі 48 664,89 грн. за порушення виконання грошового зобов`язання щодо оплати товару.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З положень п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України та ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В п. 5.7. договору визначено, що у разі несплати покупцем вартості товару та нездійснення компенсації транспортних послуг (за наявності) в терміни встановлені п. 5.3 цього договору або у рахунках та/або товарних накладних, продавець має право вимагати оплати покупцем пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, від простроченої суми, за кожний день затримки оплати. Сторони узгодили, що нарахування неустойки не припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання з оплати мало бути виконано.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені, судом встановлено, що він виконаний арифметично вірно, відтак, сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, не виходячи за межі визначеного позивачем періоду, за розрахунком позивача, становить 692 858,74 грн.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3% річних від простроченої суми.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат, в межах заявленого позивачем періоду, суд встановив, що він виконаний арифметично вірно, відтак, сума інфляційних втрат, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, не виходячи за межі визначеного позивачем періоду, за розрахунком позивача, становить 340 841,98 грн.

Дослідивши наведений позивачем розрахунок 3% річних, суд встановив, що він виконаний арифметично вірно, відтак, сума 3% річних, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, не виходячи за межі визначеного позивачем періоду, за розрахунком позивача, становить 48 664,89 грн.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 33 446,20 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Проміструм» (ідентифікаційний код 33791380, адреса: 01135, м. Київ, вул. В.Чорновола, 12) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Роберт Бош ЛТД» (ідентифікаційний код 14347262, адреса: 02152, м. Київ, пр-т Павла Тичини, 1В, офіс А701) грошові кошти: основного боргу - 1 147 380,81 грн. (один мільйон сто сорок сім тисяч триста вісімдесят гривень 81 копійка), інфляційних втрат - 340 841,98 грн. (триста сорок тисяч вісімсот сорок одна гривня 98 копійок), 3% річних - 48 664,89 грн. (сорок вісім тисяч шістсот шістдесят чотири гривні 89 копійок), пені - 692 858,74 грн. (шістсот дев`яносто дві тисячі вісімсот п`ятдесят вісім гривень 74 копійки) та судовий збір - 33 446,20 грн. (тридцять три тисячі чотириста сорок шість гривень 20 копійок).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12.12.2023р.

Суддя О.В. Котков