ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" грудня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/4297/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребна К.Ф. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи №916/4297/23

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Контейнери України" (65014, м. Одеса, проспект Академіка Глушка, буд. 29, офіс 228, )

до відповідача: Фізичної особи підприємця Миронець Олени Олександрівни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

про стягнення 285 000грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Контейнери України" звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Фізичної особи підприємця Миронець Олени Олександрівни про стягнення 285 000грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.10.2023р. за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/4297/23 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Вказаною ухвалою суду було запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України.

Відповідачу ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана в межах строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України на електронну адресу відповідача, яка міститься в відповіді №261884 від 09.10.2023р. з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - та отримана останнім 10.10.2023р., що підтверджується Довідкою про доставку електронного листа.

Згідно з ч.ч.5, 7 ст. 252 ГПК України ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учассуд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

Разом з тим, 16.10.2023р. за вх. №36394/23 до суду від відповідача надійшла заява, згідно якої останній позов ТОВ "Контейнери України" в частині стягнення 250 000грн. визнає, в частині пені просить суд її не стягувати у зв`язку з дуже важким фінансовим станом.

Згідно положень ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступне.

30.05.2023р. між Фізичною особою - підприємцем Миронець Оленою Олександрівною (Продавець) та Фізичною особою - підприємцем Павлік Максимом Володимировичем (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу №КП30/05-23, за умовами якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупця Товар в асортименті та за цінами відповідно до п. 2 цього договору, а Покупець - прийняти і оплатити його згідно умов данного договору.

Право власності на Товар виникає у Покупця з моменту повної його оплати. При цьому Покупець несе відповідальність за товар з моменту його отримання (п.1.2 договору).

Згідно п.2.1 договору, Продавець передає Товар в власність Покупця згідно виставленого Продавцем рахунку-фактури в асортименті і за відповідними цінами, зазначеними у Специфікації, що є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до п.3.1 договору, Покупець здійснює попередню оплату Товару на поточний рахунок Продавця на підставі рахунку-фактури в обсязі 100% загальної суми.

30.05.2023р. між Фізичною особою - підприємцем Миронець Оленою Олександрівною (Продавець) та Фізичною особою - підприємцем Павлік Максимом Володимировичем (Покупець) було підписано Специфікацію №1 до договору купівлі-продажу товару №КП30/05-23, згідно якої загальна вартість товару складає 250 000грн.

Як вказує позивач 01.07.2023р. між Фізичною особою - підприємцем Миронець Оленою Олександрівною, Фізичною особою - підприємцем Павлік Максимом Володимировичем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Контейнери України" було укладено Угоду про заміну сторони в договорі купівлі-продажу товару №КП30/05-23 від 30.05.2023р., за умовами якої сторони дійшли згоди замінити в договорі купівлі-продажу товару №КП30/05-23 від 30.05.2023р. сторону Продавця Фізичну особу - підприємця Миронець Олену Олександрівну на Товариство з обмеженою відповідальністю "Контейнери України".

Відповідно до п.2 угоди про заміну сторони, з моменту укладення цієї угоди Товариство з обмеженою відповідальністю "Контейнери України" приймає на себе всі права та обов`язки Продавця за договором купівлі-продажу товару №КП30/05-23 від 30.05.2023р.

В подальшому, як зазначає позивач 10.07.2023р. між Фізичною особою - підприємцем Павлік Максимом Володимировичем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Контейнери України" було укладено угоду про розірвання договору купівлі-продажу товару №КП30/05-23 від 30.05.2023р., за умовами якої стороні дійшли згоди розірвати за взаємною згодою сторін з 10.07.2023р. договір купівлі-продажу товару №КП30/05-23 від 30.05.2023р.; повернути між Фізичній особі - підприємцю Павлік Максиму Володимировичу отримані від нього передоплату за договором купівлі-продажу товару №КП30/05-23 від 30.05.2023р. у строк до 15.07.2023р.

Як вказує позивач, на виконання своїх зобов`язань за Угодою про розірвання договору повернув Фізичній особі - підприємцю Павлік Максиму Володимировичу передоплату за договором купівлі-продажу товару №КП30/05-23 від 30.05.2023р. в сумі 250 000грн. що підтверджується платіжною інструкцією №171 від 11.07.2023р.

15.07.2023р. між Фізичною особою - підприємцем Миронець Оленою Олександрівною та Товариством з обмеженою відповідальністю "Контейнери України" було укладено Угоду про повернення грошових коштів.

Пунктом 1 угоди про повернення грошових коштів перебачено, що у зв`язку з зміною в договорі купівлі-продажу товару №КП30/05-23 від 30.05.2023р. сторони Продавця Фізичної особи - підприємця Миронець Олени Олександрівни на Товариство з обмеженою відповідальністю "Контейнери України" та повернення за Фізичну особу - підприємця Миронець Олену Олександрівну грошових коштів по договору купівлі-продажу товару №КП30/05-23 від 30.05.2023р. в розмірі 250 000грн. Фізична особа - підприємець Миронець Олена Олександрівна зобов`язується у строк до 15 вересня 2023р. повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Контейнери України" на банківський рахунок грошову суму у розмірі 250 000грн (п.1.1 угоди).

У випадку затримки повернення грошової суми, зазначеної в п. 1.1 договору, Фізична особа - підприємець Миронець Олена Олександрівна зобов`язується сплатити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Контейнери України" пеню у розмірі 1% в день від суми заборгованості за кожен день прострочення, яка нараховується до дати фактичної повернення.

Разом з тим, як вказує позивач, Фізична особа - підприємець Миронець Олена Олександрівна в строк до 15.09.2023р. грошові кошти в розмірі 250 000грн не повернула, в наслідок чого у неї утворилась заборгованість в сумі 250 000грн.

Крім того, у зв`язку з порушенням Відповідачем зобов`язань за угодою Позивачем було нараховано Відповідачу пеню в сумі 35 000грн.

Посилаючись на порушення відповідачем взятого на себе зобов`язання за угодою про повернення грошових коштів від 15.07.2023р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Контейнери України" звернулося до господарського суду Одеської області з позовом за захистом свого порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

30.05.2023р. між Фізичною особою - підприємцем Миронець Оленою Олександрівною (Продавець) та Фізичною особою - підприємцем Павлік Максимом Володимировичем (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу №КП30/05-23, за умовами якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупця Товар в асортименті та за цінами відповідно до п. 2 цього договору, а Покупець - прийняти і оплатити його згідно умов донного договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2023р. між Фізичною особою - підприємцем Миронець Оленою Олександрівною, Фізичною особою - підприємцем Павлік Максимом Володимировичем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Контейнери України" було укладено Угоду про заміну сторони в договорі купівлі-продажу товару №КП30/05-23 від 30.05.2023р., за умовами якої сторони дійшли згоди замінити в договорі купівлі-продажу товару №КП30/05-23 від 30.05.2023р. сторону Продавця Фізичну особу - підприємця Миронець Олену Олександрівну на Товариство з обмеженою відповідальністю "Контейнери України".

Відповідно до п.2 угоди про заміну сторони, з моменту укладення цієї угоди Товариство з обмеженою відповідальністю "Контейнери України" приймає на себе всі права та обов`язки Продавця за договором купівлі-продажу товару №КП30/05-23 від 30.05.2023р.

Відповідно до ст. 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Згідно зі ст. 521 ЦК України форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу, якою передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Як встановлено судом, 10.07.2023р. між Фізичною особою - підприємцем Павлік Максимом Володимировичем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Контейнери України" було укладено угоду про розірвання договору купівлі-продажу товару №КП30/05-23 від 30.05.2023р., за умовами якої стороні дійшли згоди розірвати за взаємною згодою сторін з 10.07.2023р. договору купівлі-продажу товару №КП30/05-23 від 30.05.2023р.; повернути між Фізичній особі - підприємцю Павлік Максиму Володимировичу отримані від нього передоплату за договором купівлі-продажу товару №КП30/05-23 від 30.05.2023р. у строк до 15.07.2023р.

З матеріалів справи вбачається що позивач, на виконання своїх зобов`язань за Угодою про розірвання договору повернув Фізичній особі - підприємцю Павлік Максиму Володимировичу передоплату за договором купівлі-продажу товару №КП30/05-23 від 30.05.2023р. в сумі 250 000грн. що підтверджується платіжною інструкцією №171 від 11.07.2023р.

15.07.2023р. між Фізичною особою - підприємцем Миронець Оленою Олександрівною та Товариством з обмеженою відповідальністю "Контейнери України" було укладено Угоду про повернення грошових коштів, за умовами якої Фізична особа - підприємець Миронець Олена Олександрівна зобов`язується у строк до 15 вересня 2023р. повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Контейнери України" на банківський рахунок грошову суму у розмірі 250 000грн (п.1.1 угоди).

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу вимог ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Між тим, як встановлено господарським судом, відповідач не виконав умови укладеної з позивачем Угоди та у встановлений договором строк не повернув позивачу кошти в сумі 250 000 грн., що мало наслідком виникнення у останнього заборгованості в сумі 250 000грн. яка визнана відповідачам та підлягає стягненню на користь позивача, що має наслідком задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Контейнери України" у названій частині.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У випадку затримки повернення грошової суми, зазначеної в п. 1.1 договору, Фізична особа - підприємець Миронець Олена Олександрівна зобов`язується сплатити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Контейнери України" пеню у розмірі 1% в день від суми заборгованості за кожен день прострочення, яка нараховується до дати фактичної повернення (пп.1.2 Угоди про повернення коштів)

З посиланням на умови договору та приписи чинного законодавства позивачем було нараховано відповідачу пеню в розмірі 35 000 грн. за порушення строків повернення грошових коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов`язання. Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань. Частиною ст. ст. 547, 548 ЦК України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Перевіривши розрахунок заявленої до стягнення Товариством з обмеженою відповідальністю "Контейнери України" пені в розмірі 35 000грн., суд дійшов висновку про його правильність та обґрунтованість, що має наслідком задоволення позовних вимог в названій частині у повному обсязі.

Щодо клопотання відповідача не стягувати з нього пеню у зв`язку з тяжким грошовим становищем, яке викладене в заяві про визнання позову, суд зазначає, що по-перше тяжке фінансове становище не є підставою для відмови в задоволені позову в цій частині та по-друге жодних доказів на підтвердження викладених обставин заявником не надано.

Разом з тим суд зазначає, що відповідач не позбавлений право звернусь до суду з окремою заявою в порядку ст. 331 ГПК України з додання відповідних доказів на підтвердження викладених в ній обставин.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Контейнери України" є обґрунтованими, підтверджені належними доказами наявними в матеріалах справи, та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, а також враховуючи часткове визнання позовних вимог Фізичною особою підприємцем Миронець Оленою Олександрівною, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2400 грн. покладаються на відповідача.

Крім того, господарський суд зазначає, що сума сплаченого судового збору на підставі ст. 7 Закону України „Про судовий збір" може бути повернута позивачу за його клопотанням.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Контейнери України" (65014, м. Одеса, проспект Академіка Глушка, буд. 29, офіс 228, ) до Фізичної особи підприємця Миронець Олени Олександрівни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Миронець Олени Олександрівни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Контейнери України" (65014, м. Одеса, проспект Академіка Глушка, буд. 29, офіс 228, ) основний борг в сумі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч)грн., пеню в розмірі 35 000 (тридцять п`ять тисяч)грн. та судовий збір 2 400 (дві тисячі чотириста)грн.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено 12 грудня 2023 р. у зв`язку з призупиненням роботи в КП «Діловодство спеціалізованого суду» згідно з наказом керівника апарату суду від 30.11.2023 та відновленням роботи КП «Діловодство спеціалізованого суду» з 08.12.2023р. згідно з наказом голови суду від 07.12.2023р.

Суддя К.Ф. Погребна