ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2023м. ДніпроСправа № 904/16/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Брагінець В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРИММ", м. Дніпро

Третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 , с. Вербівське, Васильківський район, Дніпропетровська область

Третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, скасування державної реєстрації та припинення права власності

Представники:

Від позивача: Костюченко О.Т, представник

Від відповідача: Яланська Ю.П., ордер серії АЕ № 1186845 від 14.03.2023, адвокат

Від третьої особи-1: не з`явився

Від третьої особи-2: не з`явився

РУХ СПРАВИ В СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Дніпровська міська рада звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРИММ", в якій просить:

1. Усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: вул. Київська, буд. 2А у м. Дніпро шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРИММ" знести самочинно побудовану автозаправну станцію, загальною площею 3,3 кв.м., яка складається з літ. А - операторська, літ. Б - навіс, літ. В під Б - колонка, літ. Г під Б - резервуар, літ. Д - навіс, літ. Е під Д - колонка, літ. Ж під Д - резервуар, літ. И - вбиральня, літ. К - навіс, літ. Л під К - колонка, літ. М під К - колонка, І - мостіння (реєстраційний номер нерухомого майна: 101), що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Київська, буд. 2А.

2. Скасувати державну реєстрацію та припинити право власності із закриттям розділу на об`єкт нерухомого майна, а саме: автозаправну станцію, загальною площею 3,3 кв.м., яка складається з літ. А - операторська, літ. Б - навіс, літ. В під Б - колонка, літ. Г під Б - резервуар, літ. Д - навіс, літ. Е під Д - колонка, літ. Ж під Д - резервуар, літ. И - вбиральня, літ. К - навіс, літ. Л під К - колонка, літ. М під К - колонка, І - мостіння, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Київська, буд. 2А, (реєстраційний номер нерухомого майна: 101).

Ухвалою від 04.01.2023 позовну заяву залишено без руху.

12.01.2023 від позивача надійшло клопотання про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 16.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження. Призначено судове засідання на 13.02.2023 о 10:45 год.

23.01.2023 від відповідача надійшла заява про закриття провадження на підставі п.3 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

07.02.2023 від відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою від 07.02.2023 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРИММ" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

10.02.2023 від відповідача надійшли наступні документи:

1. Заява про поновлення процесуального строку на подання клопотання про витребування доказів.

2. Клопотання про витребування доказів.

3. Заява про поновлення процесуального строку на подання клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи

4. Клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.

5. Письмові пояснення по справі.

6. Заява про поновлення процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву.

7. Відзив на позовну заяву, в якому він проти позовних вимог заперечив.

13.02.2023 позивач в підготовчому засіданні підтримав позовні вимоги, зазначив про неотримання ним цих документів.

Відповідач проти позовних вимог заперечив.

Треті особи в підготовче засідання не з`явилися.

У зв`язку з неотриманням позивачем наданих відповідачем документів, суд вважає за необхідне підготовче засідання відкласти.

Клопотання відповідача про закриття провадження у справі, витребування доказів залишено на розгляді суду.

Ухвалою від 13.02.2023 відкладено підготовче засідання на 02.03.2023.

01.03.2023 від відповідача надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи.

02.03.2023 позивач в підготовчому засіданні підтримав позовні вимоги, надав заперечення на клопотання про витребування доказів, відповідь на відзив та заперечення на заяву про закриття провадження.

Відповідач проти позовних вимог заперечив.

Треті особи в підготовче засідання не з`явилися.

Ухвалою від 02.03.2023 відкладено підготовче засідання на 16.03.2023.

15.03.2023 від відповідача надійшли:

- заява про зупинення провадження у справі,

- заперечення на відповідь на відзив позивача,

- міркування щодо заперечень на клопотання про витребування доказів.

16.03.2023 позивач в підготовчому засіданні заперечив проти задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

Відповідач підтримав клопотання про зупинення провадження у справі.

Треті особи в підготовче засідання не з`явилися.

Ухвалами від 16.03.2023:

1. Продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 15.04.2023. Поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "ДРИММ" процесуальний строк для подачі клопотання про витребування доказів. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРИММ" про витребування доказів задоволено. Витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального органу Деллалова Антона Олексійовича, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в якості доказів та приєднання до матеріалів справи № 904/16/23 належним чином завірені копії всіх документів, що зберігаються у справах, заведених приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального органу Деллаловим Антоном Олексійовичем щодо:

- первинної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна: автозаправну станцію, загальною площею 3,3 кв.м., яка складається з літ. А - операторська, літ. Б - навіс, літ. В під Б - колонка, літ. Г під Б - резервуар, літ. Д - навіс, літ. Е під Д - колонка, літ. Ж під Д - резервуар, літ. И - вбиральня, літ. К - навіс, літ. Л під К - колонка, літ. М під К - колонка, І - мостіння, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер нерухомого майна: 101, номер запису про право власності Орлянського Юрія Олександровича (РНОКПП НОМЕР_1 ) 33842399 від 23.10.2019, внесений державним реєстратором: приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим Антоном Олексійовичем;

- посвідчення Іпотечного договору, укладеного 25.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю ДРИММ (код ЄДРПОУ 43292947) як Іпотекодержателем та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) як Іпотекодавцем, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим Антоном Олексійовичем та зареєстрований в реєстрі за № 402;

- внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про Товариства з обмеженою відповідальністю ДРИММ (код ЄДРПОУ 432929 від 25.10.2019, внесеного державним реєстратором: приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим Антоном Олексійовичем;

- внесення до Державного реєстру запису речових прав на нерухоме майно запису про іпотеку Товариства з обмеженою відповідальністю ДРИММ (код ЄДРПОУ 432922 від 25.10.2019, внесеного державним реєстратором: приватним Нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим Антоном Олексійовичем:

- внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю ДРИММ (код ЄДРПОУ 432927 від 03.12.2019 на об`єкт нерухомого майна: автозаправну станцію, загального площею 3,3 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Київська, 2 А у м. Дніпрі (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), внесеного державним реєстратором: приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим Антоном Олексійовичем;

- довідки про всі вищевказані вчинені нотаріальні та реєстраційні дії;

- Реєстри для реєстрації нотаріальних дій за 2019 рік із записами, що стосується вищевказаних Іпотечного договору від 25.10.2019, реєстровий № 402, і всіх вищевказаних вчинених нотаріальних та реєстраційних дій.

Зобов`язано позивача уточнити частину 2 прохальної частини позовних вимог.

2. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРИММ" про зупинення провадження у справі задоволено. Зупинено провадження у справі № 904/16/23 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №205/3234/20.

07.04.2023 справу направлено до Центрального апеляційного господарського суду на виконання ухвали від 05.04.2023 для розгляду апеляційної скарги Дніпровської міської ради на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2023 про зупинення провадження у справі.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.06.2023 апеляційну скаргу Дніпровської міської ради залишено без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2023 про зупинення провадження у справі залишено без змін.

Разом із тим, як вбачається з інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, постановою Дніпровського апеляційного суду від 07.06.2023 по справі № 205/3234/20 рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.11.2022 залишено без змін.

Таким чином, рішення у справі № 205/3234/20 набрало законної сили.

Ухвалою від 07.07.2023 поновлено провадження у справі № 904/16/23 та призначено до розгляду в підготовчому засіданні в межах розумного строку на 18.07.2023.

18.07.2023 позивач в підготовчому засіданні надав усні пояснення по справі.

Відповідач та треті особи в підготовче засідання не з`явилися.

Ухвалою від 18.07.2023 відкладено підготовче засідання в межах розумного строку на 15.08.2023.

15.08.2023 в підготовчому засіданні відповідач надав клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи та письмові пояснення, а також зазначив, що клопотання про витребування доказів у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального органу Деллалова Антона Олексійовича є неактуальним, тому просить залишити його без розгляду.

Позивач зазначив про подання ним касаційної карги у справі № 205/3234/20.

Треті особи в підготовче засідання не з`явилися.

Ухвалою від 15.08.2023 відкладено підготовче засідання в межах розумного строку на 28.08.2023.

28.08.2023 позивач в підготовчому засіданні зазначив про те, що станом на дату слухання справи, Верховний Суд ще не відкрив провадження у касаційній скарзі по справі № 205/3234/20, заявив клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Відповідач підтримав клопотання позивача.

Треті особи в підготовче засідання не з`явилися.

Ухвалою від 28.08.2023 відкладено підготовче засідання в межах розумного строку на 25.09.2023.

25.09.2023 судове засідання з розгляду справи по суті не відбулося, у зв`язку з перебуванням судді Назаренко Н.Г. з 18.09.2023 по 29.09.2023 у відпустці.

Ухвалою від 02.10.2023 справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні в межах розумного строку на 16.10.2023 об 11:30год.

16.10.2023 позивач в підготовчому засіданні підтримав позовні вимоги.

Відповідач в підготовче засідання не з`явився.

Ухвалою від 16.10.2023 закрито підготовче провадження. Справу призначено до розгляду по суті в засіданні на 13.11.2023.

13.11.2023 суд перейшов до розгляду справи по суті. Суд заслухав вступні слова сторін та перейшов до дослідження доказів у справі.

Треті особи в судове засідання не з`явилися.

Ухвалою від 13.11.2023 відкладено розгляд справи по суті на 05.12.2023.

05.12.2023 в судовому засіданні продовжено розгляд справи по суті.

Треті особи в судове засідання не з`явилися.

Суд бере до уваги, що за змістом ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, розумні строки розгляду справи судом.

Наведені конституційні засади означають серед іншого неприпустимість таких дій суду щодо строку розгляду справи, що не мають об`єктивного та розумного обґрунтування.

Згідно ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі; розумність строків розгляду справи судом є одним з основних засад (принципів) господарського судочинства.

Відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

При цьому, розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Розумним, зокрема вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004).

Слід також відзначити, що з практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема складність справи та поведінка заявників.

Так, у справі "Хосце проти Нідерландів" 1998 суд вирішив, що тривалість у 8,5 років є розумною у контексті статті 6 Конвенції, у зв`язку зі складністю справи, а у справі "Чірікоста і Віола проти Італії", 15-річний строк розгляду визнано Європейським судом з прав людини виправданим, у зв`язку з поведінкою заявників.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

05.12.2023 в судовому засіданні, в порядку ст. 240 ГК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

За інформацією, що міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, міській раді стало відомо, що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А. О, як державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 23.10.2019 внесено запис про право власності № 33842399 за ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна - автозаправну станцію (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) загальною площею 3,3 кв.м, яка складається з літ. А- операторська, літ. Б- навіс, літ. В під Б- колонка, літ. Г під Б- резервуар, літ. Д - навіс, літ. Е під Д- колонка, літ. Ж під Д -резервуар, літ. И- вбиральня, літ. К - навіс, літ. Л під К - колонка, літ. М під К - колонка, І- мостіння яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Підставою реєстрації права власності є дозвіл на виконання будівельних робіт, серія та номер: 307/2010-04, виданий 15.10.2010, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області та декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ДП 1, виданий інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області.

З метою з`ясування фактичних обставин, міською радою був направлений відповідний запит про надання інформації до інспекції державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області.

ДАБІ у Дніпропетровській області листом від 20.03.2020 №1004-1.14/743, повідомила, що станом на час надання відповіді, відсутня інформація щодо видачі/ресстрації документів, що дають право на виконання будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач вважає, що правовстановлюючий документ, на підставі якого за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на автозаправну станцію за адресою: АДРЕСА_2 уповноваженим органом не видавався, тобто відсутній.

Для з`ясування фактичних обставин щодо передачі спірної земельної ділянки в користування, був сформований запит до департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради.

Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради листом від 11.03.2020 № 4/11-1195, повідомив, що станом на 27.02.2020 інформацією за результатами пошуку за адресою земельної ділянки у Систему не виявлено реєстраційних записів щодо цивільно-правових угод, укладених між міською радою та юридичними або фізичними особами на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач зазначає, що спірна земельна ділянка ОСОБА_1 та будь-якій іншій особі не надавалась під будівництво, право власності чи користування на неї також не надавалось.

Позивач стверджує, що земельна ділянка, на якій розташовано спірне самочинно побудоване нерухоме майно по АДРЕСА_2 належить територіальній громаді міста Дніпро, в особі Дніпровської міської ради та віднесена до земель комунальної власності, відповідно до ст. ст. 80, 83 Земельного кодексу України та ст. 26, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Всупереч цьому, між ТОВ «ДРИММ» та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір від 25.10.2019, предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно: автозаправна станція, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . загальною площею 3,3 кв.м., яка складається з літ. А- операторська, літ. Б- навіс, літ. В під Б- колонка, літ. Г під Б- резервуар, літ. Д - навіс, літ. Е під Д- колонка, літ. Ж під Д -резервуар, літ. И- вбиральня, літ. К - навіс, літ. Л під К - колонка, літ. М під К- колонка, І- мостіння та належить Іпотекодавцю, право власності на вищезгадану автозаправну станцію зареєстроване за Іпотекодавцем в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.10.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О..

На підставі іпотечного договору № 402 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О., як державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про іпотеку: 33860542, запис про обтяження: 33860569, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101.

В подальшому, на підставі нотаріально посвідченої заяви від 30.11.2019 № 466 вказане нерухоме майно за іпотечним договором перейшло до ТОВ «ДРИММ», про що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис про право власності: 34529987, на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером: 101.

Отже, станом на теперішній час власником автозаправної станції за адресою: АДРЕСА_2 є ТОВ «ДРИММ».

Позивач зазначає, що на підставі неіснуючих дозволу на виконання будівельних робіт, серія та номер: 307/2010-04, виданого 15.10.2010, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області та декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ДІЇ 1, виданої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, було зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на спірний об`єкт, щодо якого в подальшому останнім здійснено розпорядження шляхом укладення договору іпотеки на користь ТОВ «ДРИММ», яке є предметом спору, без відповідних правових підстав, оскільки в силу закону ОСОБА_1 не набув право власності та не міг визнаватися власником.

Внаслідок самочинного будівництва автозаправної станції, з користування Дніпровської міської ради поза її волею на підставі підроблених дозвільних документів вибула земельна ділянка по АДРЕСА_2 .

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач проти позову заперечив, зазначив, що є добросовісним набувачем спірного нерухомого майна на підставі наступного.

25 жовтня 2019 було укладено іпотечний договір між ТОВ «ДРИММ» та ОСОБА_1 , який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального, округу (ДМНО) Деллаловим А.О. та зареєстрований в реєстрі за № 402.

При цьому приватним нотаріусом ДМНО Деллаловим А.О. було законно й правомірно внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно:

- запис про іпотеку номер 33860542 від 25.10.2019 на підставі Іпотечного договору та Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 49368780 від 26.10.2019, згідно з яким Іпотекодержателем є ТОВ «ДРИММ», а Іпотекодавцем - ОСОБА_1 ,

- запис про обтяження номер 33860569 від 25.10.2019 на підставі Іпотечного договору та Рішення про державну реєстрацію, прав та їх обтяжень 49368819 від 16.10.2019, згідно з яким накладено заборону на нерухоме майно, Обтяжувачем є ТОВ «ДРИММ», а Особою, майно/права якої обтяжується - ОСОБА_1 .

Вказане підтверджується наданою Позивачем Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Відповідач стверджує, що на момент укладання даного договору нерухоме майно: автозаправна станція, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (Предмет іпотеки) належало Іпотекодавцю (Третій особі 1) на праві приватної власності, і його право на Предмет іпотеки було зареєстровано за Іпотекодавцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.10.2019 Деллаловим А.О. приватним нотаріусом ДМНО; номер запису про право власності іпотекодавця 33842399 реєстраційний помер об`єкта нерухомого майна: 101, про що зазначено у п. 1.2. Іпотечного договору.

30.11.2019 ОСОБА_1 було складено заяву, яка була посвідчена приватним нотаріусом ДМНО Деллаловим А.О. та зареєстрована в реєстрі за № 466, яка підтверджує укладення 23.10.2019р. між Відповідачем та Третьою особою-1 договору позики грошей, укладення між Відповідачем та Третьою особою 1 в забезпечення вимог за договором позики Іпотечного договору, предметом якого є нерухоме майно - автозаправна станція, що знаходиться за адресою: місто Дніпро, вулиця Київська, буд. № 2 «а» , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна, 101, згідно з яким у разі невиконання ОСОБА_1 (Третьою особою 1, Іпотекодавцем) зобов`язань ТОВ «ДРИММ» (Відповідач, Іпотекодержатель) має право звернути стягнення на вказаний предмет іпотеки. Вказаною Заявою Третя особа 1 підтверджує, що па підставі п. 5.4. вищевказаного договору іпотеки він не заперечує проти проведення реєстрації права власності на ім`я ТОВ «ДРИММ» на вказаний предмет іпотеки.

Відповідач зазначає, що дозвільна документація для будівництва автозаправної станції за адресою: м. Дніпро, вул. Київська, 47 (дозвіл на виконання будівельних робіт № 546-1/2010-04 від 15.10.2010р. була видана Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській 15.10.2010 року, а декларація об`єкта до експлуатації серія та номер: ДП1 зареєстрована Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області 19.07.2011 року, тобто до набрання чинності вказаним Порядком ведення єдиного реєстру отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів па виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об`єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, відмов у реєстрації таких декларацій та у видачі таких дозволів і сертифікатів, який був затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.06.2011р. № 92, та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19 липня 2011 року за № 885/19623 (надалі - «Порядок»), який набрав чинності 05.08.2011.

Відповідач вказує, що станом на час видачі дозволу на виконання будівельних робіт № 546-1/2010-04 від 15.10.2010р. та реєстрації декларації про готовність об`єкту до експлуатації ДП 1 19.07.2011 року Єдиного реєстру отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об`єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, відмов у реєстрації таких декларацій та у видачі таких дозволів і сертифікатів ще не існувало

Відповідач вважає, що посилання Позивача на відсутність в Єдиному реєстрі інформації щодо реєстрації вищевказаної декларації про готовність об`єкта до експлуатації та видачі вказаного дозволу на виконання будівельних робіт (зазначене у листі ДАБІ у Дніпропетровській області від 20.03.2020 № 1004-1.14/743), є необгрунтованим, оскільки такий дозвіл виданий у 2010 році, а декларація зареєстрована у ліпші 2011 року, і том не мають бути наявні у зазначеному Єдиному реєстрі.

Відповідач стверджує, що звертався міського голови Дніпровської міської ради з клопотанням про надання дозволів на розроблення проектів відведення земельних ділянок, зокрема, по об`єкту, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Київська, 2 А, з клопотанням № вх. 36/297 від 21.01.2020р.

Однак, до теперішнього часу ТОВ «ДРИММ» не отримав відповіді на вказане клопотання, хоча всі строки на його розгляд минули.

Відповідач стверджує, що у нього виникло право власності на нерухомість на підставі угоди, яка зареєстрована відповідно до законодавства. Право користування земельною ділянкою, яка знаходиться під цією нерухомістю, належним чином не оформлено, але недотримання порядку оформлення права на земельну ділянку, на якій розташована нерухомість, не може бути підставою для обмеження права ТОВ «ДРИММ» як власника нерухомості на користування нерухомістю та, як наслідок земельною ділянкою, на якій вона розташована, оскільки користування нерухомістю неможливе без користування земельною ділянкою.

ВІДПОВІДЬ ПОЗИВАЧА НА ВІДЗИВ.

Позивач стверджує, що ДАБІ у Дніпропетровській області листом від 20.03.2020 №1004-1.14/743, повідомила, що станом на час надання відповіді, відсутня інформація щодо видачі/ресстрації документів, що дають право на виконання будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за адресою: м. Дніпро, ВУЛ. Київська, буд. 2А.

Таким чином, правовстановлюючий документ, на підставі якого за Орлянським Ю. О. було зареєстровано право власності на автозаправну станцію за адресою: м. Дніпро, вул. Київська, буд. 2А уповноваженим органом не видавався, тобто відсутній.

Щодо ведення Єдиного реєстру отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об`єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, відмов у реєстрації таких декларацій та у видачі таких дозволів і сертифікатів який був затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.06.2011 № 92 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19 липня 2011 року за № 885/19623 набрав чинності 05.08.2011, позивач зазначив, що вказані декларації взагалі відсутні, як у реєстрі декларацій, так і в архіві інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, установи яка начебто їх зареєструвала.

Щодо відсутності чинного, на момент реєстрації декларацій, Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.06.2011 року № 92 (далі - Наказ № 92), позивач вказує, що до вступу даного наказу в силу, існував інший порядок ведення та реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об`єкту до експлуатації, відповідно до якого прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів здійснюється на підставі сертифіката відповідності, що видається Держархбудінспекцією та відповідно датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата видачі зареєстрованого інспекцією сертифіката відповідності, отже, спірне нерухоме майно за адресою: м. Дніпро, вул. Київська, буд. 2А є об`єктом самочинного будівництва.

Позивач зазначає, що земельна ділянка, на якій розташовано вказане самочинно побудоване нерухоме майно по вул. Київській, буд. 2А у м. Дніпрі належить територіальній громаді міста Дніпро, в особі Дніпровської міської ради та віднесена до земель комунальної власності, відповідно до ст. ст. 80, 83 Земельного кодексу України та ст. 26, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», про що мається відповідна відповідь департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради листом від 11.03.2020 № 4/11-1195, відповідно до якої зазначено, що станом на 27.02.2020 інформацією за результатами пошуку за адресою земельної ділянки у Систему не виявлено реєстраційних записів щодо цивільно-правових угод, укладених між міською радою та юридичними або фізичними особами на земельну ділянку за адресою: вул. Київська, буд. 2А.

Відповідач сам стверджує що у 2020 року ним подано клопотання про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, отже ним самим не спростовується факт належності земельної ділянки територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ НА ВІДПОВІДЬ НА ВІДЗИВ.

Відповідач зазначив, що станом на час видачі дозволу на виконання будівельних робіт № 546-1/2010-04 від 15.10.2010р. та реєстрації декларації про готовність об`єкту до експлуатації ДП1 19.07.2011 року Єдиного реєстру отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об`єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, відмов у реєстрації таких декларацій та у видачі таких дозволів і сертифікатів ще не існувало.

Таким чином, посилання Позивача на відсутність в Єдиному реєстрі інформації щодо реєстрації вищевказаної декларації про готовність об`єкта до експлуатації та видачі вказаного дозволу на виконання будівельних робіт (зазначене у листі ДАБІ у Дніпропетровській області від 20.03.2020 № 1004-1.14/743), є необгрунтованим, оскільки такий дозвіл виданий у 2010 році, а декларація зареєстрована у липні 2011 року, і тому не мають бути наявні у зазначеному Єдиному реєстрі.

Лист ДАБІ у Дніпропетровській області від 20.03.2020 № 1004-1.14/743, на думку відповідача, вказує тільки на відсутність інформації щодо реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації та видачі дозволу на виконання будівельних робіт, а не на відсутність такої декларації і дозволу та їх реєстрації.

Окрім того, реєстрація декларацій про готовність об`єктів до експлуатації - це обов`язок державних органів, а саме станом на липень 2011 року - обов`язок Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, печатка якої міститься на декларації про готовність об`єкта до експлуатації №ДП1.

Відповідач стверджує, що земельна ділянка за адресою: м. Дніпро, вулиця Київська, 2А, не є зайнятою самовільно, оскільки орган держави надав дозвіл на початок будівельних робіт, а згодом зареєстрував декларацію про готовність об`єкта нерухомого майна до експлуатації, а ТОВ «ДРИММ» не здійснював самовільного зайняття земельної ділянки. Тому відсутні підстави для зобов`язання ТОВ «ДРИММ» провести демонтаж автозаправної станції, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), що розташована за адресою: вул. Київська, 2А у м. Дніпрі.

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Предметом доказування у даній справі є наявність/відстуність підстав для усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за адресою: вул. Київська, буд. 2А у м. Дніпро шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРИММ" знести самочинно побудовану автозаправну станцію, загальною площею 3,3 кв.м., яка складається з літ. А - операторська, літ. Б - навіс, літ. В під Б - колонка, літ. Г під Б - резервуар, літ. Д - навіс, літ. Е під Д - колонка, літ. Ж під Д - резервуар, літ. И - вбиральня, літ. К - навіс, літ. Л під К - колонка, літ. М під К - колонка, І - мостіння (реєстраційний номер нерухомого майна: 101), що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Київська, буд. 2А., а також скасування державної реєстрації та припинити право власності із закриттям розділу на об`єкт нерухомого майна, а саме: автозаправну станцію, загальною площею 3,3 кв.м., яка складається з літ. А - операторська, літ. Б - навіс, літ. В під Б - колонка, літ. Г під Б - резервуар, літ. Д - навіс, літ. Е під Д - колонка, літ. Ж під Д - резервуар, літ. И - вбиральня, літ. К - навіс, літ. Л під К - колонка, літ. М під К - колонка, І - мостіння, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Київська, буд. 2А, (реєстраційний номер нерухомого майна: 101).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Позивач зазначає, що згідно інформації, що міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, міській раді стало відомо, що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А. О, як державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 23.10.2019 внесено запис про право власності № 33842399 за ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна - автозаправну станцію (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) загальною площею 3,3 кв.м, яка складається з літ. А- операторська, літ. Б- навіс, літ. В під Б- колонка, літ. Г під Б- резервуар, літ. Д - навіс, літ. Е під Д- колонка, літ. Ж під Д -резервуар, літ. И- вбиральня, літ. К - навіс, літ. Л під К - колонка, літ. М під К - колонка, І- мостіння яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Підставою реєстрації права власності є дозвіл на виконання будівельних робіт, серія та номер: 307/2010-04, виданий 15.10.2010, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області та декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ДП 1, виданий інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області.

З метою з`ясування фактичних обставин, міською радою був направлений відповідний запит про надання інформації до інспекції державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області.

ДАБІ у Дніпропетровській області листом від 20.03.2020 №1004-1.14/743, повідомила, що станом на час надання відповіді, відсутня інформація щодо видачі/ресстрації документів, що дають право на виконання будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач вважає, що правовстановлюючий документ, на підставі якого за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на автозаправну станцію за адресою: АДРЕСА_2 уповноваженим органом не видавався, тобто відсутній.

Для з`ясування фактичних обставин щодо передачі спірної земельної ділянки в користування, був сформований запит до департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради.

Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради листом від 11.03.2020 № 4/11-1195, повідомив, що станом на 27.02.2020 інформацією за результатами пошуку за адресою земельної ділянки у Систему не виявлено реєстраційних записів щодо цивільно-правових угод, укладених між міською § радою та юридичними або фізичними особами на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач зазначає, що спірна земельна ділянка ОСОБА_1 та будь-якій іншій особі не надавалась під будівництво, право власності чи користування на неї також не надавалось.

Позивач стверджує, що земельна ділянка, на якій розташовано спірне самочинно побудоване нерухоме майно по АДРЕСА_2 належить територіальній громаді міста Дніпро, в особі Дніпровської міської ради та віднесена до земель комунальної власності, відповідно до ст. ст. 80, 83 Земельного кодексу України та ст. 26, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Всупереч цьому, між ТОВ «ДРИММ» та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір від 25.10.2019, предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно: автозаправна станція, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . загальною площею 3,3 кв.м., яка складається з літ. А- операторська, літ. Б- навіс, літ. В під Б- колонка, літ. Г під Б- резервуар, літ. Д - навіс, літ. Е під Д- колонка, літ. Ж під Д -резервуар, літ. И- вбиральня, літ. К - навіс, літ. Л під К - колонка, літ. М під К- колонка, І- мостіння та належить Іпотекодавцю, право власності на вищезгадану автозаправну станцію зареєстроване за Іпотекодавцем в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.10.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О..

На підставі іпотечного договору № 402 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О., як державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про іпотеку: 33860542, запис про обтяження: 33860569, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101.

В подальшому, на підставі нотаріально посвідченої заяви від 30.11.2019 № 466 вказане нерухоме майно за іпотечним договором перейшло до ТОВ «ДРИММ», про що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис про право власності: 34529987, на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером: 101.

Отже, станом на теперішній час власником автозаправної станції за адресою: АДРЕСА_2 є ТОВ «ДРИММ».

Позивач зазначає, що на підставі неіснуючих дозволу на виконання будівельних робіт, серія та номер: 307/2010-04, виданого 15.10.2010, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області та декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ДІЇ 1, виданої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, було зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на спірний об`єкт, щодо якого в подальшому останнім здійснено розпорядження шляхом укладення договору іпотеки на користь ТОВ «ДРИММ», яке є предметом спору, без відповідних правових підстав, оскільки в силу закону ОСОБА_1 не набув право власності та не міг визнаватися власником.

Внаслідок самочинного будівництва автозаправної станції, з користування Дніпровської міської ради поза її волею на підставі підроблених дозвільних документів вибула земельна ділянка по АДРЕСА_2 .

Вказане стало причиною звернення позивача до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Позивач, як на підставу своїх вимог посилається на те, що

- ДАБІ у Дніпропетровській області листом від 20.03.2020 №1004-1.14/743, повідомила, що станом на час надання відповіді, відсутня інформація щодо видачі/ресстрації документів, що дають право на виконання будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, правовстановлюючий документ, на підставі якого за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на автозаправну станцію за адресою: АДРЕСА_2 уповноваженим органом не видавався, тобто відсутній.

- Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради листом від 11.03.2020 № 4/11-1195, повідомив, що станом на 27.02.2020 інформацією за результатами пошуку за адресою земельної ділянки у Систему не виявлено реєстраційних записів щодо цивільно-правових угод, укладених між міською § радою та юридичними або фізичними особами на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, спірна зазначена земельна ділянка ОСОБА_1 та будь-якій іншій особі не надавалась під будівництво, право власності чи користування на неї також не надавалось.

- Оскільки спірне нерухоме майно було побудоване на земельній ділянці не відведеній для вказаної мети та за відсутності декларації про початок будівельних робіт та декларації про готовність об`єкту до експлуатації, а також доказів про те, що спірне нерухоме майно було в установленому законом порядку введено в експлуатацію, вказане свідчить про відсутність правових підстав вважати, що ОСОБА_2 набув право власності на нього.

- Всупереч відсутності правових підстав вважати, що ОСОБА_1 набув право власності на спірне нерухоме майно, між ТОВ «ДРИММ» та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір від 25.10.2019, предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно.

- На підставі не існуючих дозволу на виконання будівельних робіт, серія та номер: 307/2010-04, виданого 15.10.2010, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області та декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ДП 1, виданої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, було зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на спірний об`єкт, щодо якого в подальшому останнім здійснено розпорядження шляхом укладення договору іпотеки на користь ТОВ «ДРИММ», яке є предметом спору, без відповідних правових підстав, оскільки в силу закону ОСОБА_1 не набув право власності та не міг визнаватися власником.

У зв`язку з чим позивач вважає, що внаслідок самочинного будівництва автозаправної станції, з користування Дніпровської міської ради поза її волею на підставі підроблених дозвільних документів вибула земельна ділянка по АДРЕСА_2 ., та просить, в тому числі, усунути Дніпровській міській раді перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРИММ" знести самочинно побудовану автозаправну станцію, загальною площею 3,3 кв.м., яка складається з літ. А - операторська, літ. Б - навіс, літ. В під Б - колонка, літ. Г під Б - резервуар, літ. Д - навіс, літ. Е під Д - колонка, літ. Ж під Д - резервуар, літ. И - вбиральня, літ. К - навіс, літ. Л під К - колонка, літ. М під К - колонка, І - мостіння (реєстраційний номер нерухомого майна: 101), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Як вбачається з матеріалів справи та документів, долучених сторонами до справи, в провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебувала справа № 205/3234/20 за позовною заявою Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ДРИММ», за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Деллалова Антона Олексійовича, Департамента адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання іпотечного договору недійсним, припинення права власності на нерухоме майно, скасування записів про державну реєстрацію права власності та зобов`язання вчинити певні дії, за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДРИММ» до Дніпровської міської ради, ОСОБА_1 , за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Деллалова Антона Олексійовича, Департамента адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання іпотечного договору дійсним, визнання добросовісним набувачем.

Рішенням від 24.11.2022 у даній справі, залишеним в силі постановою Дніпропетровського апеляційного суду від 07.06.2023, задоволенні первісного позову відмовлено. Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДРИММ» задоволено частково. Визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «ДРИММ» добросовісним набувачем об`єкту нерухомого майна - автозаправної станції загальною площею 3,3 кв.м., опис: літ. А - операторська, літ. Б - навіс, літ. В під Б - колонка, літ. Г під Б - резервуар, літ. Д - навіс, літ. Е під Д - колонка, літ. Д під Ж - резервуар, літ. И - вбиральня, літ. К - навіс, літ. Л під К - колонка, літ. М під К - колонка, І - мостіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101.

Рішенням у справі № 205/3234/20 встановлено наступне.

«05.05.2020 року Дніпровська міська рада звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила суд визнати недійсним іпотечний договір від 25.10.2019 року, укладений між ОСОБА_1 (іпотекодавець) та ТОВ «ДРИММ» (іпотекодержатель), посвідчений приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. та зареєстрований в реєстрі за № 402; припинити право власності на нерухоме майно - автозаправну станцію, загальною площею 3,3 кв.м., яка складається з: літ. А - операторська, літ. Б - навіс, літ. В під Б - колонка, літ. Г під Б - резервуар, літ. Д - навіс, літ. Е під Д - колонка, літ. Д під Ж - резервуар, літ. И - вбиральня, літ. К - навіс, літ. Л під К - колонка, літ. М під К - колонка, І - мостіння, яке розташоване за адресою: м. Дніпро, вул.. Київська, б. 2А , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101 та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію права власності за наступними особами: за Орлянським Ю.О., номер запису про право власності: 33842399, що внесений 23.10.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. як державним реєстратором, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101; за ТОВ «ДРИММ», номер запису про право власності: 34529987, що внесений 03.12.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. як державним реєстратором, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101; номер запису про іпотеку: 33860542, що внесений 25.10.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. як державним реєстратором, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101; номер запису про обтяження: 338605569, що внесений 25.10.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. як державним реєстратором, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101; зобов`язати Орлянського Ю.О. повернути земельну ділянку за адресою: м. Дніпро, вул.. Київська, б. 2А., привівши її у придатний для використання стан шляхом знесення самочинно побудованої автозаправної станції, загальною площею 3,3 кв.м., яка складається з: літ. А - операторська, літ. Б - навіс, літ. В під Б - колонка, літ. Г під Б - резервуар, літ. Д - навіс, літ. Е під Д - колонка, літ. Д під Ж - резервуар, літ. И - вбиральня, літ. К - навіс, літ. Л під К - колонка, літ. М під К - колонка, І - мостіння.

Позов мотивований тим, що з інформації, що міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Дніпровській міській раді стало відомо, що приватним нотаріусом ДМНО Дніпропетровської області Деллаловим А.О. як державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 23.10.2019 року внесено запис про право власності № 33842399 за ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна - автозаправну станцію (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101), загальною площею 3,3 кв.м., яка складається з: літ. А - операторська, літ. Б - навіс, літ. В під Б - колонка, літ. Г під Б - резервуар, літ. Д - навіс, літ. Е під Д - колонка, літ. Д під Ж - резервуар, літ. И - вбиральня, літ. К - навіс, літ. Л під К - колонка, літ. М під К - колонка, І - мостіння, яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул.. Київська, б. 2А.

Підставою виникнення права власності є дозвіл на виконання будівельних робіт серія та номер 307/2010-04, виданий2 15.10.2010 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області та декларація про готовність об`єкта до експлуатації серія та номер ДП 1, видана Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області. ДАБІ у Дніпропетровській області листом від 20.03.2020 року № 1004-1.14/743 повідомила, що станом на час надання відповіді відсутня інформація щодо видачі/реєстрації документів, що дають право на виконання будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за адресою: м. Дніпро, вул.. Київська, б. 2А.

Таким чином, правовстановлюючий документ, на підставі якого за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на автозаправну станцію за адресою: м. Дніпро, вул.. Київська, б. 2А уповноваженим органом не видавався. Обов`язковою умовою для отримання дозволу на виконання будівельних робіт (автозаправної станції) Орлянський Ю.О. повинен був надати до заяви документи, що засвідчують право власності або право користування спірною земельною ділянкою. Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради листом від 11.03.2020 року № 4/11-1195 повідомив, що станом на 27.02.2020 року у Системі не виявлено реєстраційних записів щодо цивільно-правових угод, укладених між міською радою та юридичними або фізичними особами на земельну ділянку за адресою: м. Дніпро, вул.. Київська, б. 2А . Земельна ділянка за адресою: м. Дніпро, вул.. Київська, б. 2А належить територіальній громаді м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради та віднесена до земель комунальної власності. На підставі іпотечного договору № 402 приватним нотаріусом ДМНО Дніпропетровської області Деллаловим А.О. як державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про іпотеку: 33860542, запис про обтяження: 33860569, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101. Станом на теперішній час власником автозаправної станції за адресою: АДРЕСА_2 є ТОВ «ДРИММ». Внаслідок самочинного будівництва автозаправної станції з володіння Дніпровської міської ради поза її волею на підставі підроблених дозвільних документів вибула вищезазначена земельна ділянка.

18.08.2021 року ТОВ «ДРИММ» звернулось до суду з зустрічним позовом, у якому просило суд визнати дійсним іпотечний договір, укладений 25.10.2019 року між ТОВ «ДРИММ» як іпотекодержателем та ОСОБА_1 , як іпотекодавцем, який був посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Деллаловим А.О. та зареєстрований в реєстрі за № 402; визнати ТОВ «ДРИММ» добросовісним набувачем об`єкту нерухомого майна - автозаправної станції загальною площею 3,3 кв.м., опис: літ. А - операторська, літ. Б - навіс, літ. В під Б - колонка, літ. Г під Б - резервуар, літ. Д - навіс, літ. Е під Д - колонка, літ. Д під Ж - резервуар, літ. И - вбиральня, літ. К - навіс, літ. Л під К - колонка, літ. М під К - колонка, І - мостіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101.

Зустрічний позов мотивований тим, що 25.10.2019 року було укладено іпотечний договір між ТОВ «ДРИММ» та ОСОБА_1 , який був посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Деллаловим А.О. та зареєстрований в реєстрі за № 402. На момент укладення договору автозаправна станція за адресою: АДРЕСА_2 (предмет іпотеки) було зареєстровано іпотекодавцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.10.2019 року приватним нотаріусом ДМНО Деллаловим А.О., номер запису про право власності іпотекодавця: 33842399, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101.

ТОВ «ДРИММ» і приватний нотаріус ДМНО Деллалов А.О. виконали усі передбачені законом вимоги під час укладення і посвідчення іпотечного договору від 25.10.2019 року. Дії ОСОБА_1 , як іпотекодавця, та ТОВ «ДРИММ» як іпотекодержателя, до укладення іпотечного договору від 25.10.2019 року були спрямовані на набуття певних цивільних прав та обов`язків щодо передачі від Орлянського Ю.О. ТОВ «ДРИММ» в іпотеку об`єкт нерухомого майна - предмет іпотеки.

Іпотечний договір від 25.10.2019 року був укладений в письмовій формі, посвідчений нотаріально та містить всі істотні умови договору, тобто у повному обсязі відповідає нормам чинного законодавства України та жодним чином їм не суперечить. При цьому дозвільна документація для будівництва автозаправної станції за адресою: м. Дніпро, вул.. Київська, б. 2А була видана Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області 15.10.2010 року, а декларація про об`єкта до експлуатації ДП 1 зареєстрована Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області 19.07.2011 року, тобто до набрання чинності Порядком єдиного реєстру отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об`єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, відмов у реєстрації таких декларацій та у видачі таких дозволів і сертифікатів.

Рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 було прийнято на підставі належних документів, право власності на майно виникло і зареєстроване за ОСОБА_1 законно. ТОВ «ДРИММ» є добросовісним набувачем нерухомого майна - автозаправної станції загальною площею 3,3 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101. На момент укладення іпотечного договору від 25.10.2019 року ОСОБА_1 мав право на відчуження зазначеного майна.

Як зазначено в рішенні Ленінського районного суду:

«Судом встановлено, що з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що 25.10.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. внесено запис про іпотеку: 33860542 та запис про обтяження: 338605569 на нерухоме майно - автозаправну станцію, загальною площею 3,3 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 28-30, том 1). 03.12.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. внесений запис про право власності: 34529987, на вищезазначену автозаправну станцію, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101, підстава виникнення права власності: заява, серія та номер: 466, виданий: 30.11.2019 року, видавник: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Деллалов А.О.; договір іпотеки, серія та номер: 402, виданий 25.10.2019 року, видавник: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Деллалов А.О., власник: ТОВ «ДРИММ» (а.с. 18, 28-30, том 1).

25.10.2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ДРИММ» укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О., зареєстрований в реєстрі за № 402 (а.с. 13-17, том 1).

Згідно умов вищезазначеного договору іпотеки в рахунок виконання зобов`язань по договору позики від 23.10.2019 року, ОСОБА_1 передав в іпотеку ТОВ «ДРИММ» нерухоме майно - автозаправну станцію, загальною площею 3,3 кв.м., опис: літ. А - операторська, літ. Б - навіс, літ. В під Б - колонка, літ. Г під Б - резервуар, літ. Д - навіс, літ. Е під Д - колонка, літ. Д під Ж - резервуар, літ. И - вбиральня, літ. К - навіс, літ. Л під К - колонка, літ. М під К - колонка, І - мостіння, яке розташоване за адресою: м. Дніпро, вул.. Київська, б. 2А (а.с. 13-17, том 1).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на вказаний об`єкт зареєстровано за ТОВ «ДРИММ» 03.12.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. на підставі договору іпотеки від 25.10.2019, серія та номер 402, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. (а.с. 28-30, том 1).

ТОВ «ДРИММ» здійснює права власника вказаного нерухомого майна.

На підставі інформації з Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області (а.с. 12, том 1) на запит від 25.02.2020 року Департаменту правового забезпечення Дніпровської міської ради, відсутня інформація з приводу видачі дозволу на виконання будівельних робіт № 307/2010-04 від 15.10.2010 року та реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ДП 1.

У відповіді Департаменту по роботі з активами від 11.03.2020 року № 4/11-1195 зазначено, що за наявною станом на 25.02.2020 року інформацією за результатами пошуку за адресою земельної ділянки у Системі не виявлено реєстраційних записів щодо цивільно-правових угод, укладених між міською радою та юридичними або фізичними особами на земельну ділянку за адресою: м. Дніпро, вул.. Київська, б. 2А (а.с. 10-11, том 1).

ОСОБА_1 був отриманий дозвіл на виконання будівельних робіт № 546-1/2010-04 від 15.10.2010 року: будівництво автозаправної станції по, вул. Київська, б. 2А м. Дніпро відповідно до проектної документації з терміном дії до 15.10.2010 року (а.с. 19, том 1).

19.07.2011 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації (а.с. 21-27, том 1).

Дніпровська міська рада відповідно до статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є представницьким органом місцевого самоврядування.

Органи місцевого самоврядування, які одночасно здійснюють владні управлінські функції на основі законодавства, у земельних правовідносинах виступають як представницькі органи суб`єкта власності - народу України, територіальної громади власників землі щодо права розпорядження, притаманного власнику.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їх компетенції, є суб`єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як суб`єкт владних повноважень орган місцевого самоврядування Дніпровська міська рада вирішує в межах закону питання в галузі земельних відносин.

Відповідно до ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст є комунальною власністю. Отже, право комунальної власності на землю (земельні ділянки), виникає і без реєстрації в силу спеціальних вимог закону.

Виходячи з вимог статті 83 ЗК України презюмується належність земельних ділянок на території міста Дніпра територіальній громаді міста з визначенням її власника Дніпровської міської ради.

Право власності чи користування землею фізичними особами набувається та реалізується в порядку і на підставах, визначених Конституцією України (ст. ст. 13, 14), Земельним кодексом України (ст. ст. 78, 92, 93, 102-1, 116, 1 18, 119, 123, 125, 126), а також іншими законами, що видаються відповідно до них (Закон України «Про оренду землі», ЦК України).

Статтею 12 ЗК України визначено, що до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин здійснюється виключно на пленарних засіданнях міської ради.

Відтак, правовою основою виникнення права користування земельною ділянкою є рішення органу місцевого самоврядування.

Як встановлено судом у даній справі, рішення про передачу земельної ділянки у користування/власність, яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул.. Київська, б. 2А Дніпровською міською радою не приймалося; адреса вул. вул. Київська, 2А жодному об`єкту нерухомості на території міста не присвоювалась, відтак, вказана земельна ділянка є власністю територіальної громади м. Дніпра.

Умови, підстави та процедура проведення відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 року № 553).

Згідно з вказаним Порядком (п. 7) для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іншими законами України та цим Порядком.

Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор використовує відомості Державного реєстру прав, зокрема його невід`ємної архівної складової частини, а також Державного земельного кадастру, Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - Єдиний реєстр документів), а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав (абз. 2 п. 12 зазначеного вище Порядку).

Відповідно до п. 40 Порядку державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іншими законами України та цим Порядком.

Документи, які необхідні для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна, визначені п. 41 Порядку. Подаються наступні документи: 1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; 4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у режимі реального часу отримує відомості Єдиного реєстру документів про документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, та перевіряє, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

Стосовно документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, то реєстрація такого документа, наданого державному реєстратору, не здійснювалася в Єдиному реєстрі документів, та для реєстрації права власності була надана декларація про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрована 19.07.2011 року (а.с. 21-27, том 1).

Випадки, коли документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається, в даній справі не встановлені (п. 41 Порядку).

Відповідно до підп. 1 п. 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 вимагається документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Відповідно до вимог законодавства станом на дату державної реєстрації права власності на спірне майно механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів (Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затверджений Постановою КМУ від 13.04.2011 р. № 461 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2015 р. № 750) передбачав, що реєстрація - це внесення даних до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - реєстр). Під час дії експериментального проекту щодо запровадження першої черги Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва функції реєстру покладаються на Реєстр будівельної діяльності першої черги Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

Відповідно до п. 4 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів надання (реєстрація), повернення (відмова у видачі) чи скасування реєстрації документів, що підтверджують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю, визначеними статтею 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Розв`язуючи спір, з приводу вимоги позову Дніпровської міської ради про припинення права власності, то за ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Позивач посилається на ст. 377 ЦК України, відповідно до якої особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). З цих підстав позивач вважає, що він є власником земельної ділянки, то це підстава для припинення права власності на об`єкт нерухомого майна - автозаправну станцію, загальною площею 3,3 кв.м., опис: літ. А - операторська, літ. Б - навіс, літ. В під Б - колонка, літ. Г під Б - резервуар, літ. Д - навіс, літ. Е під Д - колонка, літ. Д під Ж - резервуар, літ. И - вбиральня, літ. К - навіс, літ. Л під К - колонка, літ. М під К - колонка, І - мостіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101.

Разом з тим, в позовній заяві Дніпровська міська рада не посилається на ст. 346 ЦК України -підстави припинення права власності.

Підставами припинення права власності на майно відповідно до ст. 346 ЦК України є: відчуження власником свого майна; відмова власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викуп пам`яток культурної спадщини; примусове відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиція; конфіскація; припинення юридичної особи чи смерті власника.

Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом (ч. 2 ст. 346 ЦК України).

Як встановлено судом на підставі позовної заяви, Дніпровською міською радою в ній не зазначені підстави, передбачені законом, за наявності яких має бути припинено право власності на об`єкт нерухомого майна - автозаправну станцію, яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Київська, б. 2А, та такі обставини не встановлені судом під час судового розгляду. Звідси, оскільки передбачені законом (ст. 346 ЦК України) підстави для припинення права власності в даній справі не встановлені, підстави для задоволення вимоги позову Дніпровської міської ради про припинення права власності відсутні і за ст. 377 ЦК України.

Стосовно позовних вимог Дніпровської міської ради про скасування записів про державну реєстрацію права власності: за ОСОБА_1 , номер запису про право власності: 33842399, що внесений 23.10.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О.; за ТОВ «ДРИММ», номер запису про право власності: 34529987, що внесений 03.12.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О.; номер запису про іпотеку: 33860542, що внесений 25.10.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О.; номер запису про обтяження: 338605569, що внесений 25.10.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О., суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

У частині другій статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування.

За змістом зазначеної норми, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952 викладено у новій редакції. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України № 1952 (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

За змістом наведеної норми у чинній редакції на відміну від положень частини другої статті 26 Закону України № 1952 у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Викладене свідчить, що з 16 січня 2020 року такого способу захисту порушених речових прав, як скасування запису про проведену державну реєстрацію права, закон не передбачає, тому, враховуючи приписи ч. 1, ч. 2 ст. 16 ЦК України, вимога позову Дніпровської міської ради про скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не підлягає задоволенню: застосування саме такого способу судового захисту, який в практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати відновлення порушеного права в практичному аспекті, унеможливлено.

У пункті 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» встановлено, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень`до набрання чинності цим Законом.

Отже, за змістом цієї норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому починаючи з 16 січня 2020 року цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі України № 1952.

Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 03 вересня 2020 року у справі № 914/1201/19, від 23 червня 2020 року у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30 червня 2020 року у справі № 922/3130/19, від 14 липня 2020 року у справі № 910/8387/19, від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 278/3367/19 (провадження № 61-13586св20).

З урахуванням істотної зміни з 16 січня 2020 року і на час ухвалення даного рішення матеріально-правового регулювання спірних реєстраційних відносин, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем має бути обраний інший спосіб захисту - скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності, оскільки саме такий спосіб захисту прав відповідає вимогам закону та є ефективним.

Що стосується вимог Дніпровської міської ради про визнання недійсним іпотечного договору, укладеного 25.10.2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ДРИММ», посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Деллаловим А.О. за № 402, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та двохсторонніми, багатосторонніми (договори).

Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Дії ОСОБА_1 , як іпотекодавця, з одного боку, та ТОВ «ДРИММ» як іпотекодержателя, з іншого боку, при укладанні іпотечного договору від 25.10.2019 року були спрямовані на набуття певних цивільних прав та обов`язків щодо передачі від ОСОБА_1 до ТОВ «ДРИММ» в іпотеку об`єкта нерухомого майна, предмету іпотеки, всі передбачені законодавством України вимоги були додержані при вчиненні вказаного правочину. При переході права власності до ТОВ «ДРИММ» також відсутні жодні порушення чинного законодавства України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.

Оскільки порядок ведення єдиного реєстру отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об`єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, відмов у реєстрації таких декларацій та у видачі таких дозволів і сертифікатів, який був затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.06.2011 року № 92 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19.07.2011 року за № 885/19623, набрав чинності 05.08.2011 року.

При цьому дозвільна документація для будівництва автозаправного газового пункту за адресою: м. Дніпро, вул.. Київська, б. 2А (дозвіл на виконання будівельних робіт № 546-1/2010-04 від 15.10.2010 року) була видана Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області 15.10.2010 року, а декларація про готовність об`єкта до експлуатації серія та номер: ДП1 зареєстрована Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області 19.07.2011 року, тобто до набрання чинності вказаним порядком.

Отже, станом на час видачі дозволу про готовність об`єкту до експлуатації ДП1 19.07.2011 року Єдиного реєстру отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об`єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, відмов у реєстрації таких декларацій та у видачі таких дозволів і сертифікатів ще не існувало.

Таким чином, заявлені вимоги Дніпровської міської ради про визнання договору іпотеки недійсним не є ефективним способом захисту порушеного права позивача, оскільки наслідком встановлення судом недійсності правочинів є реституція.

Визнання договорів щодо відчуження спірного майна недійсними не матиме наслідком звільнення земельної ділянки чи усунення перешкод у користуванні нею, а тому не відновить порушеного права позивача, який не є власником майна, відчуженого за оспорюваним договором іпотеки.

Отже, суд приходить до висновку, що позивач, звернувшись до суду з вимогою про визнання правочину недійсним на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України, стороною якого він не був, обрав неналежний спосіб захисту, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити з зазначених підстав.

Вимога Дніпровської міської ради про зобов`язання звільнити земельну ділянку є похідною від задоволення інших вимог позову, оскільки в їх задоволенні відмовлено, підстави для задоволення вимоги про зобов`язання звільнити земельну ділянку відсутні.

Вирішуючи позовні вимоги щодо зобов`язання ОСОБА_1 повернути земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , привівши її у придатний для використання стан шляхом знесення самовільно побудованого об`єкту: автозаправної станції, загальною площею 3,3 кв.м., суд виходить з наступного.

В силу норм ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст. 179 ЦК України).

До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (ч. 1 ст. 181 ЦК України).

Встановлені судом обставини справи свідчать, що на спірній земельній ділянці ТОВ «ДРИММ» на праві приватної власності належить нежитлова будівля (нерухоме майно) загальною площею 3,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, будь-яке переміщення вказаної нерухомості є неможливим без її знецінення (знищення) та зміни її призначення.

Згідно чинного земельного законодавства використання землі здійснюється або на праві власності, або на праві користування земельною ділянкою (в даному випадку - договору оренди земельної ділянки).

Так, у ТОВ «ДРИММ» виникло право власності на нерухомість на підставі цивільно-правових угод, яке зареєстроване відповідно до законодавства. Втім, право користування земельною ділянкою, яка знаходиться під цією нерухомістю належним чином останнім не оформлено, але недотримання порядку оформлення права на земельну ділянку, на якій розташована нерухомість, не може бути підставою для обмеження права ТОВ «ДРИММ», як власника нерухомості на користування нерухомістю та, як наслідок - земельною ділянкою, на якій вона розташована, оскільки користування нерухомістю неможливе без користування земельною ділянкою.

Зобов`язання ТОВ «ДРИММ» в примусовому порядку звільнити земельну ділянку та передати її в натурі Дніпровській міській раді, фактично означає знесення належного підприємству на праві власності майна, що є порушенням його права власності, гарантованого статтею 41 Конституції України. Зазначені обставини виключають можливість звільнення земельної ділянки під будівлею з посиланням на її самовільне зайняття (Лист Вищого господарського суду від 01.01.2010 року «Узагальнення судової практики розгляду господарськими судами справ у спорах, пов`язаних із земельними правовідносинами»).

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982 року, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003 року, «Федоренко проти України» від 01.06.2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

В процесі розгляду даної справи, Дніпровською міською радою так і не надано стверджуючих пояснень з посиланням на відповідні докази, в чому саме полягає суспільний інтерес, який би виправдовував як заходи позбавлення права власності ТОВ «ДРИММ», так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості.

Також суд звертає увагу на те, що знесення нерухомого майна є крайньою мірою і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності (аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 15.11.2016 року у справі № 21-1959а16).

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази своєчасного реагування та притягнення контролюючими органами за використанням і охороною земель у місті Дніпрі щодо вжиття заходів передбачених законодавством України по відношенню до Орлянського Ю.О. з підстав самовільного будівництва нерухомого майна на спірній земельній ділянці.

При цьому, як встановлено судом, ТОВ «ДРИММ», зареєструвавши право власності на майно ініціювало реалізацію свого права відповідно до законодавства на одержання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0160 га, яка розташована в Новокодацькому районі за адресою: АДРЕСА_2 , необхідну для його обслуговування, а саме: звернулись з таким клопотанням до Дніпровської міської ради 21.01.2020 року (а.с. 22-23, том 2).

Але Рішення про надання/відмову дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування Дніпровською міською радою до теперішнього часу не прийнято.

З огляду на наведене, обраний спосіб захисту у вигляді зобов`язання ТОВ «ДРИММ» повернути спірну земельну ділянку в натурі є неефективним в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та фактично не призводить до відновлення його порушених прав, а навпаки призведе до не дотримання справедливої рівноваги, тому в даному випадку виключає можливість задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з положеннями ст. 12 ЦПК України судочинство у судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказів, які б спростовували вище встановлені та зазначені судом обставини, сторонами не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Дніпровської міської ради.

Щодо зустрічних позовних вимог ТОВ «ДРИММ» суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Таким чином, ЦК України передбачено визнання дійсним нікчемного правочину, а не будь-якого правочину, про недійсність якого заявлено позовну вимогу.

Тому зустрічний позов ТОВ «ДРИММ» в частині визнання дійсним іпотечного договору, укладеного 25.10.2019 року між ТОВ «ДРИММ» як іпотекодержателем та ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про іпотеку», іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови: 1) для іпотекодавця та іпотекодержателя - юридичних осіб відомості про: для резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців; для нерезидентів - найменування, місцезнаходження та державу, де зареєстровано особу; для іпотекодавця та іпотекодержателя - фізичних осіб відомості про: для громадян України - прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання із зазначенням адреси та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів; для іноземців, осіб без громадянства - прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), адресу постійного місця проживання за межами України; 2) зміст та розмір основного зобов`язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов`язання; 3) опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер. У разі іпотеки земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення; 4) посилання на видачу заставної або її відсутність. У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду.

Дослідивши копію іпотечного договору, суд приходить до висновку, що він відповідає вимогам викладеним в ст. 18 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі.

Судом встановлено, що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Деллаловим А.О. було перевірено відсутність перешкод для реєстрації за ТОВ «ДРИММ» права власності на предмет іпотеки. Жодні підстави не довіряти приватному нотаріусу, що діяв як державний реєстратор, у ТОВ «ДРИММ» та його представника і не було.

Тобто звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань, забезпечених іпотекою за договором, здійснено цілком законно, з дотриманням умов укладених між відповідачами договорів та чинного законодавства України, іпотекодержатель прийняв автозаправну станцію у свою власність, право власності на предмет іпотеки перейшло до іпотекодержателя і було належним чином зареєстровано шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Під час переоформлення права власності на автозаправну станцію і вчинення реєстраційних дій, виконано усі передбачені законом вимоги, до того ж ОСОБА_1 , як власник майна також надав свою згоду на вчинення таких дій.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Сутність добросовісності передбачає вірність зобов`язанням, повагу до прав інших суб`єктів, обов`язок до співставлення власних та чужих інтересів, унеможливлення заподіяння шкоди третім особам.

Добросовісність при правовому регулюванні цивільних відносин повинна розглядатися як відповідність реальної поведінки учасників таких відносин вимогам загальносоціальних уявлень про честь і совість. Іншими словами, щоб бути добросовісним, дії та вчинки учасників цивільних відносин мають здійснюватися таким чином, щоб вони викликали схвальну оцінку з боку суспільної моралі, зокрема в аспекті відповідності застосованих засобів правового регулювання тим цілям, які перед ним ставляться. І, навпаки, реалізація правового регулювання цивільних відносин буде недобросовісною, якщо соціальна свідомість відкидає її як таку, що не відповідає задекларованій меті.

Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Статтею 330 ЦК України встановлено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Приймаючи до уваги те, що на момент укладення іпотечного договору від 25.10.2019 року ТОВ «ДРИММ» не знало та не могло знати про обставини отримання дозволу на виконання будівельних робіт № 546-1/2010-04 від 15.10.2010 року та декларації про готовність об`єкта до експлуатації ДП 1 від 19.07.2011 року, не могло припустити наявність перешкод для переходу права власності та відчуження спірної автозаправної станції, що є предметом іпотеки.

Набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з`ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання несприятливих наслідків для власника.

Згідно п. 10 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до частини п`ятої статті 12 ЦК добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна.

Таким чином, суд доходить висновку, що ТОВ «ДРИММ» є добросовісним набувачем спірного об`єкту нерухомого майна.

З урахуванням викладеного, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв`язку у сукупності, суд вважає за необхідне зустрічний позов ТОВ «ДРИММ» задовольнити частково та визнати ТОВ «ДРИММ» добросовісним набувачем об`єкту нерухомого майна -автозаправної станції загальною площею 3,3 кв.м., опис: літ. А - операторська, літ. Б - навіс, літ. В під Б - колонка, літ. Г під Б - резервуар, літ. Д - навіс, літ. Е під Д - колонка, літ. Д під Ж - резервуар, літ. И - вбиральня, літ. К - навіс, літ. Л під К - колонка, літ. М під К - колонка, І - мостіння, яке розташоване за адресою: м. Дніпро, вул.. Київська, б. 2А, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101.»

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Верховний Суд вже неодноразово у своїх постановах зазначав про особливості застосування інститут преюдиції.

Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу.

Тобто факти, установлені у прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі, для суду при розгляді інших справ (постанова КГС ВС від 26.11.2019 по справі №922/643/19).

Судом у справі № 205/3234/20 встановлено наступні факти:

- Орлянським Ю.О. був отриманий дозвіл на виконання будівельних робіт № 546-1/2010-04 від 15.10.2010 року: будівництво автозаправної станції по, вул. Київська, б. 2А м. Дніпро відповідно до проектної документації з терміном дії до 15.10.2010 року.

- 19.07.2011 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації.

- ТОВ «ДРИММ» є добросовісним набувачем спірного об`єкту нерухомого майна.

- У ТОВ «ДРИММ» виникло право власності на нерухомість на підставі цивільно-правових угод, яке зареєстроване відповідно до законодавства.

- Недотримання порядку оформлення права на земельну ділянку, на якій розташована нерухомість, не може бути підставою для обмеження права ТОВ «ДРИММ», як власника нерухомості на користування нерухомістю та, як наслідок - земельною ділянкою, на якій вона розташована, оскільки користування нерухомістю неможливе без користування земельною ділянкою.

- Зобов`язання ТОВ «ДРИММ» в примусовому порядку звільнити земельну ділянку та передати її в натурі Дніпровській міській раді, фактично означає знесення належного підприємству на праві власності майна, що є порушенням його права власності, гарантованого статтею 41 Конституції України.

В силу норм ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст. 179 ЦК України).

До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (ч. 1 ст. 181 ЦК України).

Встановлені судом обставини справи свідчать, що на спірній земельній ділянці ТОВ «ДРИММ» на праві приватної власності належить нежитлова будівля (нерухоме майно) загальною площею 3,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, будь-яке переміщення вказаної нерухомості є неможливим без її знецінення (знищення) та зміни її призначення.

Згідно чинного земельного законодавства використання землі здійснюється або на праві власності, або на праві користування земельною ділянкою (в даному випадку - договору оренди земельної ділянки).

Не приймає також суд і посилання позивача на відсутність у ДАБІ Дніпропетровської області інформації щодо видачі/ресстрації документів, що дають право на виконання будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за адресою: м. Дніпро, вул. Київська, буд. 2А., оскільки рішенням у спаві 205/3234/20 встановлено, що "порядок ведення єдиного реєстру отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об`єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, відмов у реєстрації таких декларацій та у видачі таких дозволів і сертифікатів, який був затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.06.2011 року № 92 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19.07.2011 року за № 885/19623, набрав чинності 05.08.2011 року.

При цьому дозвільна документація для будівництва автозаправного газового пункту за адресою: м. Дніпро, вул.. Київська, б. 2А (дозвіл на виконання будівельних робіт № 546-1/2010-04 від 15.10.2010 року) була видана Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області 15.10.2010 року, а декларація про готовність об`єкта до експлуатації серія та номер: ДП1 зареєстрована Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області 19.07.2011 року, тобто до набрання чинності вказаним порядком.".

Отже, станом на час видачі дозволу про готовність об`єкту до експлуатації ДП1 19.07.2011 року Єдиного реєстру отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об`єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, відмов у реєстрації таких декларацій та у видачі таких дозволів і сертифікатів ще не існувало.

Як зазначено у постанові ВП ВС від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19 судові рішення, постановлені за відсутності перевірки добросовісності/недобросовісності набувача, що має важливе значення як для застосування положень статей 387, 388 ЦК України, так і для визначення критерію пропорційності втручання у право набувача майна, не можуть вважатися такими, що відповідають нормам справедливого судового розгляду згідно зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України.

Якщо спірне майно є об`єктом нерухомості, то для визначення добросовісності його набувача крім приписів статті 388 ЦК України слід застосовувати спеціальну норму пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень.

При оцінці добросовісності/недобросовісності набувача майна слід враховувати, що прилюдні торги у межах здійснення виконавчого провадження мають виступати найбезпечнішим способом набуття майна, публічна процедура реалізації якого гарантує невідворотність результатів торгів та «юридичне очищення» майна, придбаного у такий спосіб.

Добросовісний набувач не може відповідати у зв`язку із порушеннями інших осіб, допущеними в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає такий статус всупереч приписам статті 388 ЦК України, а, відтак, втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

У статті 1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три окремі норми: 1) виражається у першому реченні першого абзацу, закладає принцип мирного володіння майном і має загальний характер; 2) викладена у другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності й обумовлює його певними критеріями; 3) закріплена у другому абзаці та визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Другу та третю норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, треба тлумачити у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04), параграф 166-168).

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном з гарантіямистатті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.

Втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу в національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними.

Якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів.

Втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа - добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07)).

Порушення статті1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки: встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.

Суд також приймає до уваги висновок ВП ВС, викладений у постанові від 21.09.2022 у справі № 908/976/19, згідно якого прийняття рішення, за наслідком якого добросовісний набувач всупереч приписам статті 388 ЦК України втрачає такий статус, а відтак втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятним та покладає на добросовісного набувача індивідуальний і надмірний тягар. Адже не може добросовісний набувач відповідати у зв`язку з порушеннями інших осіб (продавця чи осіб, які його представляють у силу вимог закону), допущеними в межах процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайству при вчиненні правочинів з нерухомим майном, крім випадків передбачених у статті 388 ЦК України (§ 5.58 постанови).

Враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги що позивачем не доведено належними та обґрунтованими доказами самочинність будування спірного майна, що позивач просить зобов`язати ТОВ «ДРИММ» в примусовому порядку звільнити земельну ділянку шляхом знесення належного підприємству на праві власності майна, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Щодо обґрунтування кожного доказу суд зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 91, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Дніпровської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРИММ", Третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 , Третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, скасування державної реєстрації та припинення права власності відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано- 11.12.2023.

Суддя Н.Г. Назаренко