ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2023 р. Справа№ 910/746/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

секретар

судового засідання Рибчич А.В.

за участю

представників: позивача - Степанова О.В.

відповідача - Могутов А.М.

розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит" та Приватної агрофірми "Верхньокам`янська"

на ухвалу Господарського суду м. Києва від 25.09.2023 р. (повний текст складено 02.10.2023 р.)

у справі № 910/746/23 (суддя - Чебикіна С.О.)

за позовом Приватної агрофірми "Верхньокам`янська"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит"

про стягнення 496174,62 грн

В С Т А Н О В И В :

У січні 2023 року Приватна агрофірма "Верхньокам`янська" звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит" (далі - відповідач) про стягнення 352001,72 грн основного боргу за договором поставки № РС01115-PREP від 08.02.2023 р., 56898,91 грн пені, 77986,93 інфляційних втрат та 9287,06 грн 3% річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.04.2023 р., залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.06.2023 р., позов задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит" на користь Приватної агрофірми "Верхньокам`янська" 352001,72 грн основного боргу; в іншій частині позову відмовлено.

Додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.08.2023 р. заяву Приватної агрофірми "Верхньокам`янська" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит" на користь Приватної агрофірми "Верхньокам`янська" 10000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу; в іншій частині у задоволенні заяви відмовлено.

18.08.2023 р. Господарським судом міста Києва видано відповідні накази.

29.08.2023 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Сателлит" звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про відстрочку виконання рішення суду до моменту зміни адреси місцезнаходження в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з тимчасово окупованих територій на іншу територію України на строк, який не перевищує одного року з дня ухвалення рішення про таке відстрочення.

Оскаржуваною ухвалою Господарського суду м. Києва від 25.09.2023 р. у справі № 910/746/23 задоволено частково заяву про відстрочку виконання рішення Господарського суду м. Києва від 20.04.2023 р. у справі № 910/746/23 в частині стягнення грошових коштів з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит" на користь Приватної агрофірми "Верхньокам`янська" в розмірі 352001,72 грн заборгованості, 14188,62 грн витрат на професійну правничу допомогу та додаткової постанови Північного апеляційного господарського суду від 01.08.2023 р. у справі № 910/746/23 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит" на користь Приватної агрофірми "Верхньокам`янська" 10000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Відстрочено виконання рішення Господарського суду м. Києва від 20.04.2023 р. на два місяці. Скасовано заходи забезпечення заяви про відстрочення виконання рішення, які вжиті ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.09.2023 р.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сателлит" подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу в частині визначення строку відстрочення виконання рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення заяви про відстрочення виконання судових рішень в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що встановлення судом першої інстанції відстрочення виконання рішення суду саме на два місяці, а не до моменту перереєстрації податкової адреси стягувача є неефективним способом захисту, а також таким, що порушує баланс публічних та приватних інтересів сторін та суперечить вимогам ч. 2 ст. 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2023 р. апеляційну скаргу у справі № 910/746/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2023 р. відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит" на ухвалу Господарського суду м. Києва від 25.09.2023 р. до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 910/746/23.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Приватна агрофірма "Верхньокам`янська" також подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу в частині визначення строку відстрочення виконання рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про відстрочення виконання судових рішень в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що банківське обслуговування Приватної агрофірми «Верхньокам`янська» здійснюється з дотриманням норм Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та діючого законодавства, виключно платіжними організаціями (банківськими установами), які є резидентами України, та на рахунки, що відкриті та обслуговуються на території України, та з яких відповідно сплачуються податки та інші обов`язкові платежі. Крім цього посадові особи Приватної агрофірми «Верхньокам`янска» перебувають на контрольованій території України, зокрема, директор у м. Черкаси, а головний бухгалтер у м. Дніпро.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2023 р. апеляційну скаргу Приватної агрофірми "Верхньокам`янська" у справі № 910/746/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2023 р. відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Приватної агрофірми "Верхньокам`янська" на ухвалу Господарського суду м. Києва від 25.09.2023 р. до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 910/746/23.

До суду 26.10.2023 р. надійшли матеріали справи № 910/746/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2023 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватної агрофірми "Верхньокам`янська", об`єднано апеляційні скарги Приватної агрофірми "Верхньокам`янська" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит" в одне апеляційне провадження для спільного розгляду та призначено справу № 910/746/23 до розгляду на 21.11.2023 р.

У судовому засіданні 21.11.2023 р. представники сторін надали усні пояснення по суті апеляційних скарг.

17.11.2023 р. через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватної агрофірми "Верхньокам`янська" у зв`язку з тим, що місцезнаходження позивача є територія, яка тимчасово окупована Російською Федерацією. До того ж, робоче місце адвоката Степанової О.В., яка підписала апеляційну скаргу позивача, знаходиться на тимчасово окупованій території України. Заявник посилається на те, що договір про надання правової допомоги від 14.09.2023 р. укладений між стягувачем та адвокатом є правочином, стороною якого суб`єкт господарювання, місцезнаходження якого є тимчасово окупована територія України, отже такий правочин згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є нікчемним.

Розглянувши вказане клопотання у судовому засіданні, колегія суддів вважає необхідним відмовити в його задоволенні враховуючи наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати.

З матеріалів справи вбачається, що посадові особи Приватної агрофірми "Верхньокам`янська" не знаходяться на тимчасово окупованій території України, що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Також з 12.03.2019 р. адвокат Степанова Ольга Володимирівна зареєстрована в електронному кабінеті у підсистемі Електронний суд ЄСІТС, що підтверджується витягом № 344730 та своєю адресою адвокат вказала м. Дніпро, проспект Лесі Українки, 55.

Таким чином, сторони договору про надання правової допомоги від 14.09.2023 р. перебувають на території України.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно зі ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Надання заявникові відстрочки або розстрочки виконання рішення є правом господарського суду, при цьому, закон не обмежує це право точним переліком господарських спорів або обставин, за яких суд має право надання відстрочки, проте визначальним фактором при наданні відстрочки є винятковість цих випадків та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення.

Питання задоволення заяви сторони у справі про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Зі змісту ст. 331 ГПК України вбачається, що відстроченню підлягає рішення, яке було прийняте саме за результатами розгляду спору по суті та яке передбачає майновий обов`язок сторони спору.

Питання про відстрочення виконання рішення суду господарські суди мають вирішувати із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення.

Оскільки питання щодо відстрочення виконання рішення належить до дискреційних повноважень суду, який у свою чергу навів відповідні та достатні підстави в обґрунтування свого висновку про відстрочення виконання рішення, відсутні підстави вважати, що суд першої інстанції, задовольняючи чи відмовляючи у відповідній заяві, допустив порушення норм матеріального чи процесуального права, або "справедливого балансу" між сторонами, що може бути підставою для скасування рішень.

Підставою для встановлення відстрочки виконання рішення суду може бути доведена належними та допустимими доказами обставина, яка робить виконання такого рішення неможливим. Більше того, заявник має довести повну відсутність грошових коштів та майна, за рахунок якого можливо задовольнити вимоги.

Господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.09.2020 р. у справі № 905/30/16.

Обґрунтовуючи заяву про відстрочення виконання рішення суду, відповідач (боржник) посилається на те, що стягувач (Товариство з обмеженою відповідальністю "Верхньокам`янська") зареєстрований за адресою: Луганська обл., Сєвєродонецький р-н, с. Верхньокам`янка, тобто, на тимчасово окупованій території України.

Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окуповані Російською Федерацією, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 р. № 309, село Верхньокам`янка Сєвєродонецького району Луганської області є тимчасово окупованим Російською Федерацією з 03.07.2022 р.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права. Тимчасова окупація Російською Федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав. Дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, передбачених пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначаються у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами - підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України. Правочин, стороною якого є суб`єкт господарювання, місцезнаходженням (місцем проживання) якого є тимчасово окупована територія, є нікчемним. На такі правочини не поширюється дія положення абзацу другого частини другої статті 215 Цивільного кодексу України. Під час режиму тимчасової окупації платіжний режим діє з урахуванням того, що система електронних платежів Національного банку України та внутрішньодержавні платіжні системи, платіжними організаціями яких є резиденти України, не застосовуються на тимчасово окупованій території. На тимчасово окуповану територію поширюються норми Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" з урахуванням того, що електронні платіжні засоби, емітовані на тимчасово окупованій території, у тому числі мобільні платіжні інструменти, не можуть використовуватися на іншій території України з метою ініціювання переказу коштів.

Як передбачено ч. 6 ст. 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», переказ коштів між тимчасово окупованою територією та іншою територією України забороняється.

Враховуючи наведені норми чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що до моменту зміни стягувачем адреси місцезнаходження здійснення платежів з тимчасово окупованої території на територію України будуть порушуватись норми Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Однак колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Так, Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» регулює правовий статус тимчасово окупованої території України, захист прав і свобод громадян на цих територіях, економічну діяльність на тимчасово окупованій території.

Проте, вказаний Закон не вирішує процедурних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень на відповідних територіях.

Відповідно до ст. 7 ГК України відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Господарська діяльність здійснюється у сфері суспільного виробництва та має економічні властивості.

З правового аналізу вказаних норм вбачається, що існує заборона саме господарської діяльності на тимчасово окупованій території України. Однак в суді розглядається заява про відстрочку виконання рішення суду, тобто процесуальне питання, пов`язане з виконанням судових рішень у господарській справі.

Встановлено, що Приватна агрофірма «Верхньокам`янська» як суб`єкт господарювання перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Луганській області, Лисичанська ДПІ, м. Лисичанськ.

На сайті Податкової служби України в розділі «Головне управління ДГІС у Луганській області» оприлюднена інформація щодо порядку роботи, графіку роботи ГУ ДПС у Луганській області, засоби зв`язку, та міститься посилання на наказ ДПС України № 173 від 28.03.2022 р. стосовно покладення виконання окремих повноважень Головного управління ДПС у Луганській області, у тому числі в частині здійснення адміністрування податків і зборів, платежів тощо на Головне управління ДПС в Івано-Франківській області.

Відповідно до наказу Державної податкової служби України від 15.06.2023 р. № 468 «Про внесення змін до наказу Державної податкової служби від 28.03.2022 р. № 173» Головне управління ДПС у Луганській області з 21.06.2023 р. поновило виконання своїх повноважень за адресою: м. Київ, проспект Володимира Івасюка, 58.

Крім цього, постановою Національного банку України № 18 від 24.02.2022 р. «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що з метою забезпечення надійності та стабільності функціонування банківської системи в умовах воєнного стану визначено, що банки продовжують роботу з урахуванням обмежень, визначених цією постановою; безготівкові розрахунки здійснюються без обмежень.

Також з матеріалів справи вбачається, що у Приватної агрофірми «Верхньокам`янська» відкрито поточний рахунок у філії № 10023/043 Черкаського обласного управління AT «Ощадбанк», видаткові операції по якому не зупинялися (оплата судового збору здійснювалась з вказаного поточного рахунку).

До того ж, посадові особи Приватної агрофірми "Верхньокам`янська" не знаходяться на тимчасово окупованій території України, що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Отже, своєчасне виконання боржником судових рішень на користь стягувача не призведе до порушення вимог ч. 2 ст. 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». До того ж банківський рахунок стягувача - Приватної агрофірми "Верхньокам`янська" для виконання рішень суду відкритий в Черкаському обласному управлінні AT «Ощадбанк», тобто на території України.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит" про відстрочення виконання рішень суду до моменту зміни адреси місцезнаходження в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з тимчасово окупованої території на іншу територію України не підлягає задоволенню через її недоведеність і необґрунтованість.

Крім цього, ухвалою суду Господарського суду м. Києва від 20.09.2023 р. в порядку забезпечення заяви було зупинено стягнення за наказами Господарського суду міста Києва від 18.08.2023 р., що видані на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2023 р. у справі № 910/746/23, до моменту набрання законної сили судового рішення, винесеного за результатами розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит" про відстрочку виконання судового рішення.

Оскільки зазначена заява про відстрочення виконання рішень суду є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, заходи забезпечення заяви про відстрочення виконання рішення, які вжиті ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.09.2023 р., підлягають скасуванню.

Таким чином, при розгляді вказаної заяви про відстрочення виконання судових рішень було неповно з`ясовано судом першої інстанції обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, а тому оскаржувана ухвала Господарського суду м. Києва від 25.09.2023 р. у справі № 910/746/23 підлягає скасуванню в частині задоволення заяви про відстрочку виконання рішення суду, а в частині скасування заходів забезпечення заяви про відстрочення виконання рішення суду - залишенню без змін.

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відстрочки або розстрочки виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання.

Разом з цим, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскільки ухвала суду першої інстанції щодо відстрочки виконання рішення до зазначеного переліку не відноситься, дана постанова не підлягає касаційному оскарженню.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги Приватної агрофірми "Верхньокам`янська", відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання необхідно покласти на відповідача. У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит", витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються також на відповідача.

Керуючись ст. ст. 331, 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит" залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Приватної агрофірми "Верхньокам`янська" задовольнити.

3. Ухвалу Господарського суду м. Києва від 25.09.2023 р. у справі № 910/746/23 скасувати в частині задоволення заяви про відстрочку виконання рішення суду (п. п. 1, 2 резолютивної частини ухвали).

4. Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит" про відстрочку виконання рішення суду.

5. В іншій частині ухвалу Господарського суду м. Києва від 25.09.2023 р. у справі № 910/746/23 залишити без змін.

6. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Сателлит".

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сателлит" (01133, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, 32Б, офіс 1019, код 13501985) на користь Приватної агрофірми "Верхньокам`янська" (93310, Луганська обл., Сєвєродонецький район, с. Верньокам`янка, вул. Вишнева, 16, код 31324797) 2684 (дв тисячі шістсот вісімдесят чотири),00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

8. Доручити Господарському суду м. Києва видати наказ на виконання даної постанови суду.

9. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено 14.12.2023 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В. Андрієнко