ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року Справа № 903/451/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р. , суддя Бучинська Г.Б.

секретар судового засідання Гладка Л.А.

за участю представників сторін:

прокурора: Гарбарук В.А.

позивача: не з`явився

відповідача: Багіров Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника керівника Волинської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Волинської області від 07.08.2023 р. у справі №903/451/23, ухвалене суддею Дем`як В.М., повний текст рішення складено 17.08.2023р.

за позовом Заступника керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Берестечківської міської ради

до відповідача Фізичної особи-підприємця Круковського Юрія Васильовича

про відновлення становища, яке існувало до порушення

Заступник керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Берестечківської міської ради звернувся до Господарського суду Волинської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Круковського Юрія Васильовича, в якому просить:

- відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом зобов`язання Фізичної особи-підприємця Круковського Юрія Васильовича звільнити водний об`єкт ставок, разом із зайнятою цим ставком земельною ділянкою з кадастровим номером :00:001:1088 площею 66, 0999 га та повернути їх територіальній громаді в особі Берестечківської міської ради;

- відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом зобов`язання Фізичної особи підприємця Круковського Юрія Васильовича звільнити водний об`єкт ставок, разом із зайнятою цим ставком земельною ділянкою з кадастровим номером :01:001:3772 площею 13, 2477 га та повернути їх територіальній громаді в особі Берестечківської міської ради.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 07.08.2023 р. у справі №903/451/23 в позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Заступник керівника Волинської обласної прокуратури звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить долучити до матеріалів справи копію листа Головного управління Держгеокадастру від 01.09.2023 №10-3-0.32-3239/2-23 з додатками. Скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 07.08.2023 у справі №903/451/23, яким відмовлено в задоволенні позову заступника керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Берестечківської міської ради до фізичної особи-підприємця Круковського Ю.В. про відновлення становища, яке існувало до порушення шляхом зобов`язання відповідача звільнити водний об`єкт разом із зайнятими земельними ділянками з кадастровими номерами :00:001:1088 (площею 66,0999 га) і :01:001:3772 (площею 13,2477 га) та повернути їх територіальній громаді Берестечківської міської ради та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Листом №903/451/23/5852/23 від 11.09.2023 справу витребувано із Господарського суду Волинської області.

15.09.2023 матеріали справи №903/451/23 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.09.2023 р. апеляційну скаргу Заступника керівника Волинської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Волинської області від 07.08.2023 р. у справі №903/451/23 - залишено без руху. Запропонувати Заступнику керівника Волинської обласної прокуратури протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху подати до суду докази надсилання Заступнику керівника Луцької окружної прокуратури копії апеляційної скарги з додатками (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

29.09.2023 р. на адресу апеляційного господарського суду від Заступника керівника Волинської обласної прокуратури надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.10.2023 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Волинської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Волинської області від 07.08.2023 р. у справі №903/451/23, розгляд апеляційної скарги призначено на 19.10.2023 р. об 11:00 год.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.10.2023 р. оголошено перерву в судовому засіданні до 02.11.2023 р. об 11:00 год.

11.10.2023 р. на електронну адресу апеляційного господарського суду від Берестечківської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому міська рада просить скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 07.08.2023 у справі №903/451/23, яким відмовлено в задоволенні позову заступника керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Берестечківської міської ради до Фізичної особи-підприємця Круковського Ю.В. про відновлення становища, яке існувало до порушення шляхом зобов`язання відповідача звільнити водний об`єкт разом із зайнятими земельними ділянками з кадастровими номерами :00:001:1088 (площею 66,0999 га) і :01:001:3772 (площею 13,2477 га) та повернути їх територіальній громаді Берестечківської міської ради, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю. Справу розглядати за участю представника Берестечківської міської ради. Про день, час розгляду та результати судового засідання повідомити Берестечківську міську раду.

12.10.2023 р. на адресу апеляційного господарського суду надійшла заява від Берестечківської міської ради про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.10.2023 р. клопотання Берестечківської міської ради про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №903/451/23 - задоволено.

17.10.2023 р. на електронну адресу апеляційного господарського суду від Фізичної особи-підприємця Круковського Юрія Васильовича надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому представник відповідача просить апеляційну скаргу Заступника керівника Волинської обласної прокуратури залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Волинської області від 07.08.202 р. у справі №903/451/21 без змін.

23.10.2023 р. на адресу апеляційного господарського суду надійшла заява від представника Фізичної особи-підприємця Круковського Юрія Васильовича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.10.2023 р. клопотання представника Фізичної особи-підприємця Круковського Юрія Васильовича про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №903/451/23 задоволено.

23.10.2023 р. на адресу апеляційного господарського суду від Берестечківської міської ради надійшла відповідь на відзив представника Фізичної особи-підприємця Круковського Юрія Васильовича.

У зв`язку із відрядженням головуючої судді Філіпової Т.Л. судове засідання у справі №903/451/23, 02 листопада 2023 року об 11:00 год, не відбулося.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.11.2023 р. розгляд апеляційної скарги призначено на "30" листопада 2023 р. об 11:30 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №2(ВКЗ).

28.11.2023 р. на електронну адресу апеляційного господарського суду від Берестечківської міської ради надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Колегія суддів апеляційного суду, розглянувши клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.216 ГПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених ч. 2 ст. 202 цього Кодексу.

Статтею 202 ГПК України встановлено наслідки неявки в судове засідання учасників справи.

Суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними (ч.11 ст.270 ГПК України).

Враховуючи те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, судом не встановлено наявності обставин, які б унеможливлювали вирішення справи без участі позивача, судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження про день, час та місце розгляду справи, явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась, а також те, що позиція позивача достатньо повно викладена у судовому засіданні 19.10.2023 р. та у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи.

Прокурор в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги вважає, що рішення прийнято з порушення норм матеріального та процесуального права, тому просить рішення Господарського суду Волинської області від 07.08.2023 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні 30.11.2023 р. представник Фізичної особи-підприємця Круковського Юрія Васильовича заперечив проти доводів апеляційної скарги та надав додаткові пояснення по суті апеляційної скарги. Вважає, що рішення Господарського суду Волинської області від 07.08.2023 р. винесено з дотриманням чинного законодавства.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст рішення суду першої інстанції.

Суд першої інстанції враховуючи предмет позовної заяви у даній справі та підстави позовних вимог (закінчення 17.01.2022 строку дії договору оренди від 17.01.2002 та не продовження його сторонами; законність дії договору оренди землі від 14.06.2005, який прокурор та представник позивача вважає підробленим, а отже нікчемним), дійшов висновку, що доводи прокурора та представника позивача щодо підроблення та нікчемності договору оренди від 14.06.2005, спростовуються матеріалами справи. Зокрема, висновок про нікчемність такого правочину з підстав його підроблення суперечить ст. 204 ЦК України, оскільки за змістом даної норми закону нікчемним є правочин в силу закону, відтак суд встановив, що договір оренди не є нікчемним, недійсність його не встановлена, факти підробки договору оренди прокурором та представником позивача доказами не підтверджено.

2. Узагальнені доводи апеляційної скарги та заперечення іншого учасника справи.

Прокурор в апеляційній скарзі вказує на те, що підставою позову визначено те, що строк дії договору оренди водно-болотного фонду від 17.01.2002 закінчився 17.01.2022, а відповідач звернувся до Берестечківської міської ради, яка на даний час є власником земельної ділянки, з клопотання про продовження його дії 31.01.2025 (через рік після закінчення строку дії договору), у зв`язку з чим пропустив встановлений ст.33 Закону України «Про оренду землі» строк звернення з клопотанням на його поновлення на новий строк, а також не надав проекту договору, у зв`язку з чим орендовані земельні ділянки підлягають поверненню.

Крім того, прокурором в позові зазначено, що наданий одночасно із заявою про поновлення договору оренди від 17.01.2002 відповідачем договір оренди землі від 14.06.2005 є нікчемним, в силу того, що такий договір не укладався, будь-які докази його укладення відсутні в органах влади. Надаючи правову оцінку договору оренди землі від 14.06.2005 суд у рішенні від 07.08.2023 послався на загальні норми права, що регулюють питання укладення договорів та визнав його укладеним відповідно до вимог Цивільного кодексу України.

Суд першої інстанції також зазначив, що необхідність укладення договору оренди землі від 14.06.2005 обґрунтовано змінами в законодавстві з метою приведення договору оренди від 14.01.2002 до вимог нової типової форми договору, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 №220 «Про затвердження Типового договору оренди землі».

Водночас судом не враховано, що зміни законодавства не зобов`язують орендаря укладати новий договір оренди землі, достатньо лише внести зміни в існуючий договір з метою приведення його у відповідність до норм нового законодавства.

Досліджуючи наданий відповідачем договір від 14.06.2005 суд не взяв до уваги доводи прокурора та позивача, що його умови мають ознаки нового договору оренди землі, зокрема, змінено строк користування орендованою земельною ділянкою до 01.12.2023, а не до 17.01.2022 як передбачалось договором від 17.01.2002 (тобто фактично продовжено дію договору на рік), змінено площу орендованої земельної ділянки з 57,42 га до 79,34 га, також змінено розмір орендної плати.

Така зміна істотних умов договору свідчить про укладення нового договору, що зобов`язує сторони, відповідно до ст.124 Земельного кодексу України отримати відповідне рішення органу державної влади, який наділений повноваженнями на розпорядження зазначеної земельної ділянки, у даному випадку - розпорядження голови Горохівської районної державної адміністрації.

Із наявних доказів у справі та усіх встановлених фактичних обставин у їх сукупності, вбачається, що належні та допустимі докази укладення договору оренди землі від 14.06.2005, зокрема розпорядження голови Горохівської районної державної адміністрації та відомості про реєстрацію зазначеного договору, відсутні.

З аналогічних причин відсутні докази укладення між Горохівською районною державною адміністрацією та відповідачем додаткової угоди №7 від 22.05.2009 до договору від 14.06.2005, яка не містить ні відомостей про розпорядження Горохівської районної державної адміністрації, на підставі якого вона укладена, ні відомостей про її реєстрацію у встановленому законом порядку, ні навіть печатки райдержадміністрації. Відомості про укладення зазначеної додаткової угоди, як і інших додаткових угод відсутні в Державному земельному кадастрі, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру від 29.06.2022 №НВ-022.

Подані прокурором докази судом першої інстанції не досліджувались, у рішенні суду першої інстанції відсутнє обґрунтування причин відхилення зазначених доказів, визнання їх неналежними, недопустимими або недостатніми.

Водночас судом не взято до уваги аргументи прокурора та позивача, про те, що договір оренди землі від 14.06.2005 та додаткова угода від 22.05.2009 є нікчемними в силу положень частин першої та другої статті 228 Цивільного кодексу України.

Також, прокурор вказує на те, що книга реєстрації договорів оренди землі не є єдиним доказом на підтвердження того, що договір оренди землі від 14.06.2005 не укладався. Зокрема, цей факт підтверджується наступними доказами, що подані одночасно із позовною заявою: витягом з Державного земельного кадастру від 29.06.2022 №НВ-022, в якому зазначено, що речове право підтверджується договором оренди землі від 17.01.2002; листом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 23.03.2023 №10-3-0.2-1047/2-23, в якому зазначається про відсутність відомостей про реєстрацію договору оренди землі від 14.06.2005; листом архівного відділу Луцької районної державної адміністрації від 24.03.2023 №П-21/06-06/2-23, в якому зазначається, що розпорядження голови Голохівської районної державної адміністрації від яким надано копію розпорядження голови Горохівської від 22.10.2003 №328, реквізити якого зазначено у п.2 договору оренди землі від 14.06.2005, затверджено проект відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства Свириді В.В.; інформацією Головного управління ДПС у Волинській області від 10.04.2023 №5381/6/03-20-06, яка свідчить про те, що відповідачем декларувався обов`язок сплати орендної плати за договором від 17.01.2002, а не від 14.06.2005.

Вказані докази не досліджено судом першої інстанції, що призвело невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Берестечківська міська рада у відзиві на апеляційну скаргу вказує на те, що міська рада повністю підтримує норми викладені в апеляційній скарзі. В свою чергу додатково вважає за доцільне зазначити що в адрес Берестечківської міської ради не надходили процесуальні документи з сторони відповідача під час розгляду справ. Тож Берестечківська міська рада могла направляти до суду лише процесуальні документи як реакцію на подані в суд процесуальні документи прокурора. Більше того в судовому засіданні подаючи додаткову угоду в матеріали справи, сторона відповідача не надала примірника представнику Берестечківської міської ради, однак суд в порушення норм господарсько - процесуального законодавства України долучив додаткову угоду до матеріалів справи, та виніс рішення з посиланням на додаткову угоду між відповідачем та Горохівською райдержадміністрацією. Після винесення судом рішення ознайомившись з точкою зору підписанта додаткової угоди від райдержадміністрації, який повідомив що підпис не має схожості на його, зумовило Берестечківську міську раду звернутися ще й з заявою про злочин в правоохоронні органи, внаслідок чого матеріали внесено в ЄРДР. Все це є наслідком того що відповідачем у справі і судом першої інстанції було порушено процесуальні права Берестечківської міської ради.

Заперечуючи доводи апеляційної скарги відповідач у відзиві вказує на те, що в апеляційній скарзі прокурор стверджує, що предметом позову є вимога про відновлення становище, яке існувало до порушення, шляхом зобов`язання відповідача звільнити водні об`єкти площею 66,0999 га та 13,2477 га та повернути їх територіальній громаді Берестечківської міської ради.

При цьому апелянт зауважує, що підставою заявленого позову був той факт, що строк дії договору оренди від 17.01.2002 року закінчився 17.01.2022 року, а відповідач звернувся до Берестечківської міської ради для продовження його дії 31.01.2023 року, тобто після закінчення строку його дії. Проте слід зауважити, що відповідач 31.01.2023 року звернувся до позивача із заявою про продовження дії договору оренди землі від 14.06.2005 року, який був укладений між Горохівською РДА та відповідачем на підставі розпорядження адміністрації №328 від 22.10.2003 року, дія якого спливає 01.12.2023 року.

У апеляційній скарзі прокурор зауважує, що ним у позовній заяві було зазначено, що наданий договір оренди землі від 14.06.2005 року є нікчемним в силу того, що він укладався, будь-які докази його укладення відсутні в органах влади.

Вказує, що приписами ч.ч.1,2 ст. 228 ЦК України передбачено, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок та є нікчемним, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Відтак, прокурор констатує, що оскільки договір оренди землі від 14.06.2005 року не зареєстрований належним чином, а тому не укладався, а відтак порушує публічний порядок і в силу цього є нікчемним. Однак, вказані доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Оскільки, прокурор вважає договір оренди землі від 14.06.2005 року підробленим, фактично звинувачуючи у вчинені умисного злочину, передбаченого ст.358 КК України, останній був зобов`язаний надати вирок суду, який би набрав законної сили та яким би був встановлений факт підробки договору оренди землі від 14.06.2005 року. Однак, такого вироку прокурором надано не було.

Таким чином, доводи прокурора про підроблення договору оренди землі від 14.06.2005 року є такими, що не підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому є й безпідставним та необгурнтованим висновок про нікчемність такого правочину з цих підстав.

Що стосується факту укладеності спірного правочину, то відповідач вказав наступне.

Дійсно, 17.01.2002 року між Перемилською сільською радою та Відповідачем було укладено договір оренди водно-болотного фонду із строком дії до 17.01.2022 року. Однак, в подальшому такий договір було переукладено шляхом укладення Договору оренди від 14.06.2005. Вказаний правочин був укладений на підставі розпорядження Горохівської РДА №328 від 22.10.2003 року, яким було затверджено проект відведення спірних земельних ділянок та надано їх в тимчасове платне користування відповідачу, копія якого наявна у матеріалах справи. На момент вчинення спірного правочину Горохівська РДА видавала розпорядження №328 від 22.10.2003 року про затвердження проекту відведення спірних земельних ділянок та їх надання в тимчасове платне користування відповідачу, а його копія була надана відповідачу. Куди Горохівська РДА передала в подальшому на зберігання архівну копію такого розпорядження Відповідачу не відомо.

Однак, відповідач не може нести відповідальність за неналежне зберігання суб`єктом владних повноважень розпорядчих документів, які ним видаються. Та відповідно факт не збереження таких документів не може створювати для відповідача в подальшому негативних наслідків, оскільки він не відповідає за його збереження.

Також, в апеляційній скарзі прокурор зазначає, що у вищезазначеній відповіді ГУ ДПС у Волинській області від 10.04.2023 року №5381/6/03-20-06 констатовано, що у 2023 році відповідачем звітність не подавалась, сплата орендної плати відсутня, що може бути підставою припинення орендних відносин. При цьому, прокурор посилається на норми податкового законодавства, що встановлює строки сплати орендної плати та подання відповідної звітності. Тут можна частково погодитись із доводами прокурора, що факт не сплати орендної плати та не подання звітності може бути підставою для припинення правочину.

Однак, вказані обставини аж ніяк не можуть свідчити про нікчемність або неукладеність правочину, а відтак не мають жодного відношення до даного спору, а тому Відповідач не ставить за мету доводити перед судом факт своєчасного виконання умов договору оренди у 2023 році, хоча й заперечує факт невиконання умов договору.

Якщо й мали місце такі порушення, зокрема не сплата орендної плати, то такі обставини є підставою для їх стягнення у примусовому порядку та можливого розірвання договору в окремому судовому провадженні, але у будь-якому випадку не у рамках даної справи.

Тому, доводи апеляційної скарги у даній частині не мають жодного відношення до заявленого позову.

Берестечківська міська рада надіслала на електронну адресу апеляційного господарського суду відповідь на відзив відповідача в якому вказала на те, що у відзиві представник відповідача вводить оману про те, що ФОП Круковський Юрій Васильович звернувся з заявою до Берестечківської міської ради про продовження дії договору оренди землі від 14.06.2002р. Копію договору (з ознаками підроблення) відповідач пред`явив в Берестечківську міську раду лише в лютому 2023р. на зауваження міської ради про те, що договір оренди землі від 2002р. завершився і продовжуватися не може.

Відповідач чи його представник не довели фактично з підтвердженням документально про надіслання клопотання до Берестечківської міської ради про продовження договору оренди від 14.06.2005р. (копія відмітки Берестечківської міської ради про отримання, копія опису Укрпошти, тощо).

З свого боку Луцька окружна прокуратура довела про те, що відповідач звернувся до Берестечківської міської ради саме з клопотанням про продовження терміну дії договору оренди від 17.01.2002р.

Також, посилання представника позивача на судову практику відносно вчинення правочинів взагалі не повинні заслуговувати на увагу, як мало б це бути і в рішення суду першої інстанції, так як згідно норм ч.4 ст.202 ЦК України двостороннім правочином погоджена дія двох або більше сторін. В справі №903/451/23, Луцькою окружною прокуратурою було доведено, що ніякої дії сторін необхідної для укладення договору оренди земельної ділянки, не було. Також відсутність дій на укладення договору оренди земельних ділянок відображена в листах державних органів, які наявні в матеріалах справи № 903/451/23. Щодо сплати орендної плати Луцькою окружною прокуратурою було доведено з посиланням на лист Головного управління ДПС у Волинській області від 10.04.2023р. №5381/03-20-06, а тому твердження представника відповідача про те, що орендар ФОП Круковський Юрій Васильович здійснював орендну плату згідно неіснуючого в жодних державних реєстрах «договору» оренди землі від ніби то 14.06.2005р. не відповідає дійсності, а являється нічим не підтвердженими словами. Більше того, по закінченні розгляду справи в суді першої інстанції ФОП Круковський Юрій Васильович звернувся до ГУ ДПС України з клопотанням перенести сплаченні ним кошти за оренду земельних ділянок з кадастровим номером :00:001:1088 і :01:001:3772, як помилково сплачені в бюджет Берестечківської міської територіальної громади на Горохівську міську територіальну громаду, в причину не існування договірних відносин з Берестечківською міською радою. Однак знаючи про намір Волинської обласної прокуратури щодо ініціювання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Волинської області у справі №903/451/23, Берестечківською міською радою не було підтверджено пересилання коштів в бюджет Горохівської міської територіальної громади, що підтверджується скріншотом електронного реєстру ГУ ДПС у Волинській області.

3.Обставини справи, встановлені апеляційним судом.

17.01.2002 між Перемильською сільською радою (орендодавець) та підприємцем Круковським Юрієм Васильовичем (орендар) було укладено договір оренди водно-болотного фонду, відповідно до якого в оренду для риборозведення, організації промислового та аматорського рибальства передано водний об`єкт площею 57,42 га, що знаходиться на території Перемильської сільської ради. Водний об`єкт надається строком з 17.01.2002 по 17.01.2022. (п.1.1., 1.2 Договору).

Після закінчення строку дії даного договору, ФОП Круковський Ю.В. 31.01.2023 звернувся до Берестечківської міської ради з заявою про продовження дії договору оренди.

До заяви ФОП Круковський Ю.В. надав договір оренди землі від 14.06.2005, який укладений між Горохівською РДА та Круковським Ю.В. на підставі розпорядження адміністрації №328 від 22.10.2003.

Відповідно до умов зазначеного договору оренди землі в оренду Круковському Ю.В. передано земельну ділянку несільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Перемильської сільської ради площею 79,34 га, у тому числі 57,42 га став, 21,92 га прибережна смуга. Договір укладено на 20 років до 01.12.2023 (п. п. 1, 2, 8 Договору)

За результатами розгляду даної заяви про продовження строку дії договору оренди водно-болотного фонду від 17.01.2002 року, Берестечківською міською радою листом від 09.03.2023 р. №219 відмовлено відповідачу по справі у такому продовженні, мотивуючи це тим, що останній звернувся після закінчення строку дії договору та наявності сумніву щодо законності дії договору оренди землі від 14.06.2005.

В подальшому, Луцькою окружною прокуратурою, з метою з`ясування достовірності укладення договору оренди землі від 14.06.2005 витребувано інформацію з відповідних органів.

Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Волинській області №10-3-0.2-1047/2-23 від 23.03.2023 в управлінні відсутній запис про реєстрацію договору оренди земельної ділянки водного фонду площею 79,34 га від 14.06.2005, укладеного між Круковським Ю.В. та Горохівською РДА.

З інформації Архівного відділу Луцької РДА вбачається, що розпорядження №328 від 22.10.2003 на підставі якого нібито укладено зазначений договір стосується зовсім іншого питання (даним розпорядженням затверджено проект відведення земельної ділянки та надано у тимчасове користування на умовах оренди ОСОБА_1 площею 50 га з земель резервного фонду Звиняченської сільської ради).

Також, в матеріалах справи знаходиться розпорядження Горохівської районної державної адміністрації від 22.10.2003 №328 «Про затвердження проекту відведення земельної ділянки водного фонду для ведення рибного господарства». Вказаним розпорядженням затверджено проект відведення земельної ділянки водного фонду ведення рибного господарства Круковському Ю.В.. Надано в тимчасове довгострокове користування на умовах оренди земельну ділянку водного фонду загальною площею 79,3476, в тому числі став (під водою) 57,42 га з орендною платою 100 грн. за 1 га, прибережна захисна смуга (пасовище) 21,9276 га, з орендною платою 30 грн за 1 га, терміном на 20 років до 1 грудня 2023 року, з земель Перемильської сільської ради. У місячний термін укласти договір оренди на земельну ділянку водного фонду в установлений порядку.

Також, з матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Берестечківської міської ради від 18.08.2021 ФОП Круковському Ю.В. надавався дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для рибогосподарських потреб загальною площею 79,3476 га, з яких : земельної ділянки площею 66,0999 га за межами населеного пункту та 13,2477 га в межах населеного пункту с. Перемиль Луцького району, відповідно до договору оренди від 17.01.2002 року.

На підставі даної технічної документації до Державного земельного кадастру 29.06.2022 внесено відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:1088 площею 66,0999 га та земельну ділянку з в кадастровим номером :01:001:3772 площею 13,2477 га. Форма власності даних земель - комунальна, цільове призначення - для рибогосподарських потреб, категорія землі - землі водного фонду.

Відповідно до інформації Берестечківської міської ради ФОП Круковський Ю.В. продовжує використовувати земельні ділянки з кадастровими номерами :00:001:1088, :01:001:3772 і на даний час, що підтверджується відповідними актами обстеження (водні об`єкти зариблені).

Використання ставків відповідачем по справі саме для таких цілей підтверджено також інформацією Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Волинській області від 20.04.2023 №1-4-9/382-23, згідно якої ФОП Круковським Ю.В. впродовж останніх трьох років подається звітність форми 1А-риба "Виробництво продукції аквакультури".

Враховуючи вище викладене, прокурор вважає, що оскільки строк дії договору оренди від 17.01.2002 закінчився 17.01.2022 і не продовжений Горохівською РДА, а договір оренди землі від 14.06.2005 є підробленим, а отже нікчемним, то враховуючи відсутність акту повернення земельних ділянок з водними об`єктами, відповідач продовжує ними користуватися без правовстановлюючих документів в порушення вимог статей 123, 126 Земельного кодексу України та ст. 51 Водного кодексу України.

За таких обставин вважає, що ФОП Круковський Ю.В. зобов`язаний звільнити водні об`єкти - ставки, разом із зайнятими ними земельними ділянками з кадастровими номерами :00:001:1088 площею 66,0999 га, :01:001:3772 площею 13,2477 га та повернути їх територіальній громаді, в особі Берестечківської міської ради, котра на даний час є власником спірних земельних ділянок з водними об`єктами, що підтверджується інформацією з Державного земельного кадастру.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 07.08.2023 р. у справі №903/451/23 в позові відмовлено.

4.Правові норми, які застосовуються апеляційним судом до спірних правовідносин.

Відповідно до ст.13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України).

За правилами ст. 4, 5 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) завданням земельного законодавства, яке включає в себе цей Кодекс та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин, є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, а основними принципами земельного законодавства є, зокрема, поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.

Прийняття рішення про передачу у приватну власність землі державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (ст. 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі, відповідно, державної чи комунальної власності. У цьому контексті у сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю у поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 14, 19 Конституції України).

Частиною 1 ст. 12 ЗК України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема розпорядження землями територіальних громад.

Згідно з ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Землі України за основним цільовим призначенням поділяються, зокрема, на землі водного фонду (пункт "є" ч. 1 ст. 19 ЗК України).

До земель водного фонду належать землі, зайняті: а) морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; б) прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; в) гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; г)береговими смугами водних шляхів; ґ) штучно створеними земельними ділянками в межах акваторій морських портів (ч. 1 ст. 58 ЗК України та ст. 4 Водного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно зі ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради (ч. 5 ст. Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі» (далі Закон) відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час укладення договору оренди землі) істотними умовами договору оренди землі є істотними умовами договору оренди земельної ділянки є: 1) об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); 2) термін договору оренди; 3) орендна плата (розмір, індексація, форми платежу, терміни та порядок внесення і перегляду); 4) цільове призначення, умови використання і збереження якості землі; 5) умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; 6) існуючі обмеження і обтяження щодо використання земельної ділянки; 7) сторона (орендодавець чи орендар), яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; 8) відповідальність сторін.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Разом з тим, у ч.1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір набирає чинності з моменту його укладення (ч. 2 ст. 631 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Частини 1, 3 статті 639 ЦК України встановлюють, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

5. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, серед іншого, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необгрунтованим.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 12.10.2020 у справі №916/1033/20, від 08.10.2020 у справі №904/5912/18.

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

Дану позовну заяву подано в інтересах Берестечківської міської ради, яка є власником земельних ділянок водного фонду на даний час.

Берестечківська міська рада листом від 29.03.2023 №283 повідомила Луцьку окружну прокуратуру про відсутність коштів на сплату судового збору та про не заперечення подання прокурором позову в її інтересах.

На виконання вимог ст.23 Закону України "Про прокуратуру" Луцька окружна прокуратура листом від 19.04.2023 №53-3329 вих.23 повідомила Берестечківську міську раду щодо звернення із позовом до Господарського суду Волинської області в її інтересах.

Отже, прокуратурою було дотримано порядок, передбачений статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" при поданні даного позову до суду.

Дослідивши вище вказані обставини колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Предметом позову прокурора є вимога про відновлення становища, яке існувало до порушення шляхом зобов`язання відповідача звільнити водний об`єкт - ставок, разом із зайнятими цим ставком земельними ділянками з кадастровими номерами :00:001:1088 (площею 66,0999 га) та :01:001:3772 (площею 13,2477 га) та повернути їх територіальній громаді Берестечківської міської ради.

Підставою позову визначено те, що строк дії договору оренди водно-болотного фонду від 17.01.2002 закінчився 17.01.2022, а відповідач звернувся до Берестечківської міської ради, яка на даний час є власником земельної ділянки, з клопотання про продовження його дії 31.01.2025 (через рік після закінчення строку дії договору), у зв`язку з чим пропустив встановлений ст. 33 Закону України «Про оренду землі» строк звернення з клопотанням на його поновлення на новий строк, а також не надав проекту договору, у зв`язку з чим орендовані земельні ділянки підлягають поверненню.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює висновок суду першої інстанції про те, що ФОП Круковський Ю.В. починаючи з 17.01.2002 на підставі договору оренди від 17.01.2002 та з 14.06.2005 і на момент розгляду справи користується орендованими земельними ділянками з кадастровим номером :00:001:1088 площею 66,0999 га та :01:001:3772 площею 13, 2477 га., на підставі договору оренди від 14.06.2005, який за умовами п.8 закінчує свою дію 01.12.2023. Договір сторонами виконувався, відповідач добросовісно та вчасно сплачував орендні платежі, а позивач їх приймав. З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Заступника керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Берестечківської міської ради.

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

17.01.2002 між Перемильською сільською радою (орендодавець) та підприємцем Круковським Юрієм Васильовичем (орендар) було укладено договір оренди водно-болотного фонду, відповідно до якого в оренду для риборозведення, організації промислового та аматорського рибальства передано водний об`єкт площею 57,42 га, що знаходиться на території Перемильської сільської ради. Водний об`єкт надається строком з 17.01.2002 по 17.01.2022. (п.1.1., 1.2 Договору)

В подальшому, після закінчення строку дії даного договору, ФОП Круковський Ю.В. 31.01.2023 звернувся до Берестечківської міської ради з заявою про продовження дії договору оренди.

Однак, до заяви ФОП Круковський Ю.В. надав договір оренди землі від 14.06.2005, який укладений між Горохівською РДА та Круковським Ю.В. на підставі розпорядження адміністрації №328 від 22.10.2003.

Відповідно до умов зазначеного договору оренди землі в оренду Круковському Ю.В. передано земельну ділянку несільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Перемильської сільської ради площею 79,34 га, у тому числі 57,42 га став, 21,92 га прибережна смуга. Договір укладено на 20 років до 01.12.2023 (п. п. 1, 2, 8 Договору)

За результатами розгляду даної заяви про продовження строку дії договору оренди водно-болотного фонду від 17.01.2002 року, Берестечківською міською радою листом від 09.03.2023 р. №219 відмовлено відповідачу по справі у такому продовженні, мотивуючи це тим, що останній звернувся після закінчення строку дії договору та наявності сумніву щодо законності дії договору оренди землі від 14.06.2005.

В подальшому, Луцькою окружною прокуратурою, з метою з`ясування достовірності укладення договору оренди землі від 14.06.2005 витребувано інформацію з відповідних органів.

Так, згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Волинській області №10-3-0.2-1047/2-23 від 23.03.2023 в управлінні відсутній запис про реєстрацію договору оренди земельної ділянки водного фонду площею 79,34 га від 14.06.2005, укладеного між Круковським Ю.В. та Горохівською РДА.

З інформації Архівного відділу Луцької РДА вбачається, що розпорядження №328 від 22.10.2003 на підставі якого нібито укладено зазначений договір стосується зовсім іншого питання (даним розпорядженням затверджено проект відведення земельної ділянки та надано у тимчасове користування на умовах оренди ОСОБА_1 площею 50 га з земель резервного фонду Звиняченської сільської ради).

Також, з матеріалів справи вбачається, що для уточнення інформації щодо зареєстрованих в книзі реєстрації договорів оренди землі по Горохівському району, прокурором витребувано копію зазначеної книги реєстрації, за номером 5 у якій зареєстровано договір оренди землі від 14.06.2005, укладений між Горохівською районною державною адміністрацією та ОСОБА_2 щодо земельних ділянок площею 88,35 га, розташованих на території Холонівської сільської ради, а не Перемильської сільської ради Горохівського району.

Також інформація про існування договору оренди землі від 14.06.2005 відсутня і в технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка міститься в матеріалах справи. Водночас в пояснювальній записці цієї до документації із землеустрою згадується саме договір від 17.01.2002.

Відтак, із наявних доказів у справі та усіх встановлених фактичних обставин у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що належні та допустимі докази укладення договору оренди землі від 14.06.2005, зокрема, оригіналу договору оренди землі від 14.06.2005 р., оригіналу розпорядження голови Горохівської районної державної адміністрації , яким затверджено проект відведення земельної ділянки водного фонду для ведення рибного господарства Круковському Ю.В. та відомості про реєстрацію зазначеного договору оренди землі від 14.06.2005, відсутні.

Відповідно до частин 2, 4 та 5 статті 91 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Частиною 6 статті 91 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Таким чином, за відсутності оригіналів договору оренди землі від 14.06.2005 та розпорядження голови Горохівської районної державної адміністрації від 22,102003 № 328, яким затверджено проект відведення земельної ділянки водного фонду для ведення рибного господарства ОСОБА_2 , суд позбавлений можливості встановити ці обставини і надати їм правову оцінку.

Частина 1 статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно частини 1 статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Як встановлено статтею 31 цього Закону договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено. Наслідком припинення або розірвання договору оренди землі, згідно частини 1 статті 34 цього ж Закону, є обов`язок орендаря повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Враховуючи встановлення апеляційним судом відсутності правових підстав для користування орендарем земельними ділянками водного фонду, оскільки строк дії договору оренди водно-болотного фонду від 17.01.2002, на підставі якого спірна земельна ділянка разом з водним об`єктом, розташованим на ній, перебувала в оренді відповідача, закінчився 17.01.2022, а інших підстав продовжувати користування не встановлено, суд приходить до висновку про задоволення вимоги про повернення власнику Берестечківській міській раді земельних ділянок з кадастровими номерами :00:001:1088 (площею 66.0999 га) та :01:001:3772 (площею 13.2477 га).

Стосовно позовної вимоги прокурора стосовно відновлення становища, яке існувало до порушення, шляхом зобов`язання Фізичної особи-підприємця Круковського Юрія Васильовича звільнити водні об`єкти ставки, разом із зайнятою цими ставками земельною ділянкою з кадастровим номером :00:001:1088 площею 66, 0999 га та земельною ділянкою :01:001:3772 площею 13.2477 га, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з частиною 1 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положеннями ст.16 Цивільного кодексу України закріплено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, та визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 ст.16 Цивільного кодексу України передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Отже, наведена норма права передбачає такий спосіб захисту як пред`явлення позову про звільнення зайнятого водного об`єкту разом із земельною ділянкою під ним.

Приписами ст.152 Земельного кодексу України визначено способи захисту прав на земельні ділянки.

Зокрема, згідно з пунктом б частини 3 цієї норми захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Відповідно до ст.386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності (частина 1); власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (частина 2).

Згідно з приписами частини 1 ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.16, 386, 391 Цивільного кодексу України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Дослідження матеріалів справи, доводів апеляційної скарги не надає апеляційному суду підстав вважати, що орендовані земельні ділянки перебувають у стані, який потребує відновлення, оскільки відсутні будь-які докази про погіршення стану земельних ділянок, їх спотворення, або інших змін стану порівняно з тим, у якому вони перебували до передачі в оренду відповідачу. Також відсутні докази того, що орендовані земельні ділянки потребують звільнення від будь-яких об`єктів, які на них розташовані і які належать орендарю: будівлі або споруди, які необхідно демонтувати, обладнання тощо, які могли б в подальшому перешкоджати для власника земельних ділянок у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Апеляційний суд приходить до висновку, що позовні вимоги у цій частині є необґрунтованими, відтак не можуть бути задоволені.

За вказаних обставин доводи прокурора про скасування рішення суду першої інстанції про відмову у позові знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими, апеляційна скарга на рішення Господарського суду Волинської області підлягає задоволенню у цій частині. Разом з тим, позовні вимоги прокурора апеляційний суд задовольняє лише в частині вимоги про повернення земельних ділянок із користування орендаря.

6.Висновки за результатами апеляційного розгляду.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що в апеляційній скарзі Заступника керівника Волинської обласної прокуратури наведено достатні та переконливі доводи, на підставі яких колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Волинської області у справі №903/451/23 не відповідає вимогам щодо повного та достовірного встановлення обставин, які підлягали встановленню господарським судом.

За таких обставин, враховуючи положення статті 275 та статті 277 ГПК України апеляційна скарга Заступника керівника Волинської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Волинської області слід задовольнити та скасувати рішення. Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити частково та зобов`язати Фізичну особу-підприємця Круковського Юрія Васильовича повернути територіальній громаді в особі Берестечківської міської ради земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:1088 площею 66,0999 га та земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:3772 площею 13,2477 га.

Здійснити розподіл судових витрат у відповідності до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника керівника Волинської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Волинської області від 07.08.2023 р. у справі №903/451/23 - задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Волинської області від 07.08.2023 р. у справі №903/451/23 скасувати. Прийняти нове рішення, виклавши резолютивну частину в такій редакції:

"Позов задовольнити частково.

Фізичній особі-підприємцю Круковському Юрію Васильовичу повернути територіальній громаді в особі Берестечківської міської ради земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:1088 площею 66,0999 га та земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:3772 площею 13,2477 га.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Круковського Юрія Васильовича (інд.код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Волинської обласної прокуратури (вул. Винниченка, 15, м. Луцьк, 43025, ) 5368 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та 8052 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

В іншій частині позову відмовити."

Видачу наказів доручити Господарському суду Волинської області.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №903/451/23 повернути Господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "07" грудня 2023 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Бучинська Г.Б.