ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2023 р. Справа№ 910/14377/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Тищенко А.І.

Яковлєва М.Л.

при секретарі Токаревій А.Г.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 31.10.2023.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар Лоджистікс" про стягнення судових витрат у справі №910/14377/22

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "БГС Рейл Карго"

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2023 у справі №910/14377/22 (суддя Головіна К.І, повний текст рішення складено та підписано 10.07.2023 року)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар Лоджистікс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БГС Рейл Карго"

про стягнення 2 259 420,07 грн.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю БГС Рейл Карго» - залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2023 у справі №910/14377/22 - залишено без змін. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покладено на апелянта.

15.09.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар Лоджистікс» через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшла заява про стягнення судових витрат у справі, якою заявник просить ухвалити додаткове рішення у справі №910/14377/22 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «БГС Рейл Карго» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар Лоджистікс» витрат на правничу допомогу в сумі 21000,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2023 призначено до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар Лоджистікс» про стягнення судових витрат у справі №910/14377/22 на 31.10.2023.

18.10.2023 до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «БГС Рейл Карго» надійшли заперечення на заяву про стягнення судових витрат, у яких відповідач просить відмовити в задоволенні заяви позивача про стягнення судових витрат.

Розпорядженням в.о керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/4356/23 від 25.10.2023, у зв`язку з перебуванням суддів Тищенко О.В. та Гончарова С.А. у відряджені, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 25.10.2023 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Яковлєв М.Л., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.10.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар Лоджистікс» про стягнення судових витрат у справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «БГС Рейл Карго» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.06.2023 у справі №910/14377/22 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Яковлєв М.Л., Тищенко А.І. Ухвалено розгляд справи здійснювати за раніше визначеною датою та часом.

31.10.2023 у судове засідання представники учасників справи не з`явилися.

Оскільки явка учасників апеляційного провадження в судове засідання не була визнана обов`язковою, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, беручи до уваги строки розгляду поданої заяви, враховуючи належне повідомлення представників учасників справи про розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар Лоджистікс» про стягнення судових витрат у справі засобами поштового зв`язку, а також враховуючи надані відповідачем письмові заперечення проти розміру заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, суд апеляційної інстанції вбачає за можливе розглядати дану заяву за наявними у справі матеріалами.

Згідно з п.3 ч.1, ч.ч.3, 4 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар Лоджистікс» про стягнення судових витрат у справі з доданими до неї документами та врахувавши заперечення відповідача проти їх розміру, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що вказана заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати зокрема на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України унормовано: витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з висновком ЄСПЛ, викладеним у рішенні від 02.06.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом враховано, що заяву про компенсацію понесених судових витрат з відповідними доказами подано до суду 15.09.2023, а постанову у справі прийнято 12.09.2023, тобто з дотриманням приписів ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем було зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат в сумі 21 000,00 грн.

На підтвердження заявлених позивачем витрат надано наступні документи:

- Акт №14-09/А від 14.09.2023 наданих послуг;

- платіжну інструкцію №748 від 12.09.2023 на суму 21000,00 грн.

Крім того, у матеріалах справи містяться (надані разом з відзивом на апеляційну скаргу) ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1454654 позивачеві адвокатом Приятеленко Тетяною Василівною.

Згідно з актом №14-09/А від 14.09.2023 наданих послуг на виконання Договору про надання правової допомоги №7/2022 від 11.08.2022, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Піллар Лоджистікс» та Адвокатським бюро «Павла Шершньова», виконавцем надано, а замовником (позивачем) прийнято наступні юридичні послуги:

- складання відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «БГС Рейл Карго» по справі №910/14377/22, ціна - 3000, кількість годин, що витрачені адвокатом на виконання відповідних робіт - 5 годин, сума - 15 000,00 грн;

- участь в судовому засіданні в Північному апеляційному господарському суді по справі №910/14377/22, ціна - 3000, кількість годин, що витрачені адвокатом на виконання відповідних робіт - 2 години, сума - 6 000,00 грн,

Всього за актом - 21 000,00 грн.

Вказані послуги оплачені позивачем відповідно до платіжного доручення №748 від 12.09.2023 на суму 21 000,00 грн.

Дослідивши надані позивачем документи, колегія суддів вважає, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Піллар Лоджистікс» доведено належними доказами понесення витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

У свою чергу, відповідачем подано заперечення на заяву про стягнення судових витрат, в якій зазначає наступне:

- позивачем не надано детальний опис робіт, виконаних адвокатом;

- відзив є компіляцією попередніх процесуальних документів та тексту рішення суду першої інстанції, у відзиві не надано правову позицію щодо всіх аргументів, викладених відповідачем в апеляційній скарзі;

- щодо участі в судовому засіданні - судове засідання продовжувалося менше,ніж 2 години, а тому ці витрати не відповідають критерію обґрунтованості;

- щодо співмірності розміру витрат - в суді першої інстанції позивачем заявлено стягнення 25 000,00 грн за 17 годин роботи адвоката, а в суді апеляційної інстанції - 21 000,00 грн за 7 годин роботи адвоката.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими твердженнями відповідача з наступних підстав.

Стосовно ненадання позивачем детального опису робіт слід зазначити, що такий опис вказаний в акті наданих послуг, а тому такі доводи відповідача судом відхиляються.

Доводи щодо оцінки тексту відзиву судом сприймаються критично, оскільки з урахуванням складності справи вказану суму суд вважає пропорційною, а наведене не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати судові витрати у даній справі.

У постанові Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19 викладено такий правовий висновок, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Таким чином, беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад написання процесуального документу чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта.

Отже, участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні.

Наведеним спростовуються заперечення відповідача щодо стягнення витрат, пов`язаних з участю адвоката позивача в судовому засіданні.

Щодо тверджень відповідача про не співмірність заявлених витрат позивачем суд зазначає наступне.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

У постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 викладено правову позицію, згідно з якою у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Разом з цим, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18.

При цьому, самі лише посилання на неспівмірність витрат та незгода із сумою понесених витрат на професійну правничу допомогу не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви відповідача про розподіл судових витрат (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.05.2020 року по справі № 910/5410/19).

Відтак, судова колегія дійшла висновку про недоведення відповідачем неспівмірності витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката складності справи відповідно до ч. 6 ст. 126 ГПК України, а тому судом відхиляються надані відповідачем заперечення щодо заяви позивача про стягнення судових витрат.

Отже, з огляду на наявні в матеріалах справи докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи обставини даної справи, предмет та підстави позовних вимог, необґрунтованість заперечень відповідача, колегія суддів дійшла висновку про реальність витрат Товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар Лоджистікс» на професійну правничу допомогу, пов`язану із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, а також обґрунтованість та співмірність розміру таких витрат.

За таких обставин, за висновком суду апеляційної інстанції, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар Лоджистікс» про стягнення судових витрат у справі у розмірі 21 000,00 грн підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 244 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар Лоджистікс" про стягнення судових витрат у справі №910/14377/22 - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БГС Рейл Карго" (01001, місто Київ, вулиця Ірининська, будинок 5/24, ідентифікаційний код 41429938) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар Лоджистікс" (01054, місто Київ, вулиця Рейтерська, будинок 6А, ідентифікаційний код 43956964) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21 000 (двадцять одна тисяча) грн. 00 коп.

3. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

4. Матеріали справи №910/14377/22 повернути до господарського суду першої інстанції.

Додаткова постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст додаткової постанови складено та підписано 11.12.2023.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді А.І. Тищенко

М.Л. Яковлєв