ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2023 р. Справа№ 910/20456/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Ткаченка Б.О.

при секретарі судового засідання : Шевченко Н.А.

за участю представників сторін:

від заявника: Василишина І.В.;

від позивача: не з`явились;

від відповідачів: не з`явились,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Скайлекс»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.10.2023 (повний текст ухвали складено та підписано 13.10.2023)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Скайлекс»

про заміну сторони у виконавчому провадженні

у справі № 910/20456/21 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Теком»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.»

про стягнення 32 680, 26 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство страхова компанія «Теком» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» про стягнення 32 680, 26 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.04.2022 у справі №910/20456/21 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» на користь Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Теком» суму страхового відшкодування у розмірі 32 680, 26 грн та судовий збір у розмірі 2 270, 00 грн.

11.05.2022 на виконання рішення Господарського суду міста Києва №910/20456/21 від 06.04.2022, яке набрало законної сили 27.04.2022 було видано відповідний наказ.

18.09.2023 через відділ діловодства суду засобами поштового зв`язку до Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Скайлекс» про заміну сторони у виконавчому провадженні.

В обґрунтування заяви представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Скайлекс» зазначає, що 04.04.2023 року між Приватним акціонерним товариством страхова компанія «Теком» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Скайлекс», керуючись главою 47 Цивільного кодексу України, укладено договір про відступлення прав вимоги №101, відповідно до умов якого, Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Скайлекс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2023 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Скайлекс» про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі № 910/20456/21.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Скайлекс» звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.10.2023 у справі № 910/20456/21 скасувати і постановити нове рішення, яким задовольнити заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні.

У поданій апеляційній скарзі апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала винесена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи та порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції дійшов до необґрунтованого висновку щодо правової природи договору про відступлення прав вимоги № 101, не з`ясував те, що вказаний договір є договором цесії, а не факторингу.

Крім того, безпідставним є і висновок суду першої інстанції, що у разі відсутності відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Так, заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження.

Також апелянт звертає увагу, що отримав ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.09.2023 про необхідність надання ТОВ «Юридична компанія «Скайлекс» у строк до 09.10.2023 документів 10.10.2023, що унеможливлювало надати витребувані судом документи у строк, встановлений в ухвалі. Водночас, матеріали справи містять копію договору відступлення права вимоги № 101 від 04.04.2023 та витяг з акту приймання передачі прав вимоги до договору про відступлення права вимоги № 101 від 04.04.2023, з якого вбачається перехід права вимоги від Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Теком» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Скайлекс».

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2023 апеляційну скаргу у справі № 910/20456/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Сулім В.В., судді: Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2023 відкрито виконавче провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Скайлекс» та призначено до розгляду на 06.12.2023.

Представник позивача та представник відповідача у судове засідання 06.12.2023 не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, шляхом направлення ухвали від 06.11.2023 на поштові адреси.

Представник заявника у судовому засіданні 06.12.2023 підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Колегією суддів під час розгляду даної справи враховано, що на підставі указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 (зі змінами від 14.03.2022, від 18.04.2022, від 17.05.2022), Закону України № 2102-IX від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Стаття 27 Конституції України передбачає, що обов`язок держави - захищати життя людини.

Разом з тим, у відповідності до вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

А тому, враховуючи, що під час воєнного стану суди не припинили свою діяльність та продовжують здійснювати правосуддя, колегія суддів, з урахуванням принципу розумності строків розгляду справи судом, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, передбаченого Конституцією України і гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд), зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалась обов`язковою, дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників позивача та відповідача у судовому засіданні 06.12.2023.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, з огляду на викладені скаржником доводи та вимоги апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Звертаючись із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Скайлекс» стверджує, що 04.04.2023 між ним (новий кредитор) та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Теком» (первісний кредитор) було укладено договір №101 про відступлення прав вимоги (далі - договір), відповідно до якого первісний кредитор відступає новому кредитору належне первісному кредитору право вимоги до фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, юридичних осіб, зазначених у додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - «боржники», страхового відшкодування, яке виникло на підставі документів, вказаних у додатку №1 до цього договору.

Підпунктами 2.1.1 та 2.1.2 пункту 2.1 договору передбачено, що новий кредитор зобов`язаний перерахувати первісному кредитору за реквізитами вказаними в п. 7 цього договору, відшкодування за відступлення права вимоги страхового відшкодування, у сумі, вказаній в додатку № 2 до цього, у строк до 30 квітня 2023 року.

Згідно зі ст.ст. 525,526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 512 Цивільного кодексу України передбачені підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому, заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Таким чином, для настання процесуального правонаступництва необхідним є встановлення факту правомірного переходу до особи матеріальних прав попередника.

Правовий аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання цілком і повністю зберігається, а відбувається зміна лише суб`єктивного складу кредиторів.

На підтвердження переходу права вимоги від первісного кредитора до нового кредитора, останнім було надано копію договору відступлення права вимоги №101 від 04.04.2023 року, не завірену та не підписану копію витягу з акту приймання - передачі прав вимоги до договору про відступлення права вимоги №101 від 06.04.2023.

Відповідно до ст. 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Отже, норами статті 517 ЦК України визначено обов`язок передачі новому кредиторові документів, які засвідчують права, що передаються, та інформації, яка є важливою для їх здійснення.

Відповідно до п.п. 2.2.1 п. 2.2 договору, первісний кредитор зокрема зобов`язаний передати після підписання цього договору, оригінали усіх документів, які свідчать про право вимоги страхового відшкодування, та інформацію, яка важлива для реалізації даного права відповідно до акту прийому-передачі.

Факт передачі первісним кредитором новому кредитору документів засвідчується складанням акту прийому-передачі, який підписується повноважними представниками первісного кредитора та нового кредитора.

У відповідності до п. 5.2 договору, після підписання акту приймання-передачі новий кредитор набуває усіх прав як процесуального правонаступника первісного кредитора за будь-якими та всіма цивільними, господарськими спорами, справами про банкрутство тощо між первісним кредитором і боржниками або по відношенню до осіб боржників» та/або третіми особами, що випливають з переданого права вимоги страхового відшкодування, які знаходяться на стадії досудового розслідування, або судового розгляду або виконавчого провадження, у відповідності до чинного законодавства України.

Разом з тим судом першої інстанції вірно встановлено, що матеріали заяви не містять підписаного акту прийому-передачі за яким відбулась передача первісним кредитором новому кредитору документів.

Долучена копія витягу з акту приймання - передачі прав вимоги до договору про відступлення права вимоги №101 від 06.04.2023 містить зокрема розділ 4 в якому вказано найменування первісного та нового кредитора та осіб чиї підписи повинні знаходитись. Проте даний розділ не містить ані підписів, ані печаток сторін.

Доказів того, що останній був підписаний з накладенням ЕЦП матеріали заяви також не містять.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що з наданих заявником копій документів, а саме, договору про відступлення права вимоги та витягу з акту приймання - передачі прав вимоги до договору про відступлення права вимоги №101 від 06.04.2023 неможливо встановити чи було здійснено передачу від попереднього кредитора новому кредитору документації та чи було підписано сторонами акт (акти) приймання-передачі.

Також заявником не надано у відповідності до пп. 2.1.1 та 2.1.2 пункту 2.1 договору доказів перерахування первісному кредитору за реквізитами вказаними в п. 7 цього договору, відшкодування за відступлення «права вимоги страхового відшкодування», у сумі, вказаній в додатку № 2 до цього, у строк до 30 квітня 2023 року, як і не надано самого додатку № 2.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що

у суду відсутня можливість встановити, що заявнику було відступлено право вимоги до боржника саме по даній справі.

Звертаючись із апеляційною скаргою скаржник зазначає, що ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.09.2023 про необхідність надання документів щодо підтвердження здійснення відступлення права вимоги у строк до 09.10.2023, він отримав 10.10.2023. Таким чином, надати витребувані судом документи у строк, встановлений в ухвалі було неможливо.

Колегією суддів встановлено, що в підтвердження отримання ухвали від 28.09.2023 апелянт надав лише копію ухвали з відміткою внутрішнього документообігу, що не є належним доказом отримання ухвали шляхом направлення засобами поштового чи електронного зв`язку саме 10.10.2023.

Крім того, колегія суддів зазначає, що ухвалою від 28.09.2023 Господарський суд міста Києва просив надати документи повторно.

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.09.2023, суд просив заявника надати докази відступлення права вимоги у строк до 27.09.2023.

Водночас, апелянт не надав колегії суддів належних та допустимих доказів неможливості виконання ухвали від 22.09.2023 у визначений судом строк.

При цьому, колегія суддів наголошує, що відповідно до ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Однак, колегією суддів встановлено, що апелянт не надав доказів неможливості подання документів доданих до апеляційної скарги, зокрема разом з поданням заяви про заміну сторони у виконавчому провадження. За таких обставин, апеляційний господарський суд не приймає вказані документи до розгляду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для заміни сторони у виконавчому провадженні, у зв`язку з чим заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Скайлекс» про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі № 910/20456/21 задоволенню не підлягає.

При цьому, колегія суддів зазначає, що заявник не позбавлений права повторно звернутися до суду першої інстанції із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні з наданням необхідних документів в підтвердження здійснення заміни.

Разом з тим колегія суддів погоджується із доводами апелянта щодо необґрунтованого висновку суду першої інстанції про заміну сторони у виконавчому листі лише після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 334 ГПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Отже, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості вчиняти будь-які дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.03.2021 року по справі № 2-5356/10.

Також, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції, що договір №101 від 06.04.2023 є договором факторингу, однак вказане не призвело до прийняття неправильного рішення судом першої інстанції.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 року Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

Враховуючи, що жодними доводами скаржника не спростовано викладені в оскаржуваній ухвалі висновки, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Скайлекс» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.10.2023 року залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.10.2023 року у справі № 910/20456/21 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали оскарження по справі № 910/20456/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді А.Г. Майданевич

Б.О. Ткаченко

Дата складення повного тексту 11.12.2023