ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2023 р. Справа №921/43/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя О.В. Зварич

судді О.І. Матущак

О.С. Скрипчук,

секретар судового засідання Р.А. Пишна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України в Тернопільській області №69/16-8198 від 20.09.2023 року (вх. № 01-05/2998/23 від 25.09.2023 року)

на рішення господарського суду Тернопільської області від 21.08.2023 року (суддя С.О. Хома; повний текст рішення складено 31.08.2023 року)

у справі № 921/43/23

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз України (надалі ТзОВ ГК Нафтогаз України)

до відповідача: Управління Служби безпеки України в Тернопільській області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна Компанія Нафтогаз Трейдинг (надалі ТзОВ ГК Нафтогаз Трейдинг)

про стягнення 253428,98 грн.,

за участю:

від позивача (в режимі відеоконференції): Піун С.П. адвокат (довіреність за №04/08-2022/6 від 04.08.2022 року);

від відповідача: Денисюк Н.І. (самопредставництво юридичної особи);

від третьої особи: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

10.01.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз України звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Управління Служби безпеки України в Тернопільській області про стягнення 253428,98 грн., з яких: основний борг в сумі 188402,63 грн., пеня в сумі 27803,56 грн., 3 % річних в розмірі 3289,99 грн. та інфляційні втрати в сумі 33932,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем своїх обов`язків за Типовим договором постачання природного газу постачальником «останньої надії» внаслідок нездійснення повної оплати за поставлений газ.

На підставі ухвали господарського суду Тернопільської області від 01.03.2023 залучено до участі у справі № 921/43/23 третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія» «Нафтогаз Трейдинг» (т.1, а.с. 177-180).

Короткий зміст оскарженого рішення суду першої інстанції

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 21.08.2023 року у справі №921/43/23 частково задоволено позов. Стягнуто з Управління Служби безпеки України в Тернопільській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України»: -186957,83 грн. основної заборгованості; -13901,78 грн. пені; -3289,99 грн. 3% річних; -33932,79 грн. інфляційні втрати; -3565,23 грн. судового збору в повернення сплачених судових витрат. Закрито провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення основної заборгованості в сумі 1444,80 грн. В решті позову відмовлено (т. 2, а.с. 246-265).

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що між ТзОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (Постачальник) та Управлінням Служби безпеки України в Тернопільській області укладено договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" на умовах публічного договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", розробленого з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та у відповідності до вимог Закону України "Про ринок природного газу", Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496. Факт поставки позивачем природного газу відповідачу за договором підтверджується наявним у матеріалах справи: рахунком на оплату (природний газ) №26910 на суму 1444,80 грн. (розрахунковий період 1-31 жовтня 2021 року) та актом №16000 приймання-передачі природного газу за жовтень 2021 року про передачу природного газу 0,0860 тис.м.куб на загальну суму 1444,80 грн.; рахунком на оплату (природний газ) №35591 на суму 519170,40 грн. (розрахунковий період 1-30 листопада 2021 року) та актом №22852 приймання-передачі природного газу за листопад 2021 року про передачу природного газу 30,817 тис.м.куб на загальну суму 517725,00 грн.; рахунком на оплату (природний газ) №2477 на суму 188402,63 грн. (розрахунковий період 1-31 грудня 2021 року) та актом №31843 приймання-передачі природного газу за грудень 2021 року про передачу природного газу 4,14896 тис.м.куб на загальну суму 186957,83 грн. Суд встановив, що з 29.10.2021 по 31.10.2021 позивачем поставлено природний газ в об`ємі 86,00 куб.м на суму 1444,80 грн., а відповідачем повністю здійснено оплату за поставлений природний газ за жовтень 2021, проте з порушенням строку оплати, лише 30.12.2021 в сумі 1444,80 грн., з 01.11.2021 по 30.11.2021 позивачем поставлено природний газ в об`ємі 30817,00 куб.м на суму 517725,60 грн., а відповідачем частково здійснено оплату за поставлений природний газ з порушенням строку оплати 30.12.2021 в сумі 516280,80 грн, що підтверджується, зокрема, наявною в матеріалах справи інформацією про надходження коштів на рахунки ТзОВ «ГК «Нафтогаз України» за період з 01.10.2021 по 16.08.2022. З 02.12.2021 по 04.12.2021 позивачем поставлено природний газ в об`ємі 4148,96 куб.м на суму 186957,83 грн., а відповідач не здійснив оплату за поставлений природний газ та не підписав акт №31843 приймання-передачі природного газу, що порушило умови договору (п. 4.4. договору), відтак, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання (п. 4.5 договору). Водночас, суд констатував, що укладення 01.11.2021 між УСБУ в Тернопільській області та ТзОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» договору постачання природного газу №18-1012/21-БО-Т не підтверджує постачання газу в період з 02.12.2021 по 04.12.2021 з ресурсів ТзОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг». Позивачем виконано у повному обсязі взяті на себе зобов`язання. Разом з тим, після подання позову відповідачем здійснено оплату за поставлений природний газ на суму 1444,80 грн. спожитого за період з 01.11.2021 по 30.11.2021 за актом приймання-передачі №22852, що підтверджується квитанцією №3 від 03.03.2023. Оскільки, спір врегульовано самими сторонами після подання позову в частині стягнення заборгованості у сумі 1444,80 грн, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в цій частині вимог у зв`язку з відсутністю предмета спору у відповідності до п.2 ч. 1 ст. 231 ГПК України. Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми основної заборгованості у розмірі 186957,83 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення 3 % процентів річних у розмірі 3289,99 грн. та інфляційних втрат у розмірі 33932,80 грн. суд зазначив, що позивачем нараховано 3% річних за зобов`язаннями жовтня 2021 (з 01.12.2021 по 09.12.2021, з 10.12.2021 по 29.12.2021), за зобов`язаннями листопада 2021 (з 01.01.2022 по 20.01.2022, з 21.01.2022 по 02.06.2022, з 03.06.2022 по 30.06.2022, з 01.07.2022 по 31.08.2022), за зобов`язаннями грудня 2021 (з 01.02.2022 по 02.06.2022, з 03.06.2022 по 31.07.2022, з 01.08.2022 по 31.08.2023) на загальну суму 3289,99 грн. та інфляційних нарахувань за зобов`язаннями листопада 2021 та за зобов`язаннями грудня 2021 на загальну суму 33932,80 грн. Здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд встановив, що розмір вимог позивача в цій частині не перевищує розрахований судом, відтак дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені за зобов`язаннями жовтня 2021 (з 01.12.2021 по 09.12.2021, з 10.12.2021 по 29.12.2021), за зобов`язаннями листопада 2021 (з 01.01.2022 по 20.01.2022, з 21.01.2022 по 02.06.2022, з 03.06.2022 по 30.06.2022), за зобов`язаннями грудня 2021 (з 01.02.2022 по 02.06.2022, з 03.06.2022 по 31.07.2022) на загальну суму 27803,56 грн., суд дійшов висновку про правомірність заявлених вимог в частині стягнення пені. Водночас, суд врахував клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, що позивачем не надано будь-яких доказів завдання йому збитків внаслідок порушення відповідачем грошового зобов`язання, те, що відповідачем сплачено більшу частину коштів за поставлений природний газ, відповідач є державною установою, фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, тому дійшов висновку про необхідність зменшення розміру пені на 50%, тобто 13901,78 грн. Щодо прохання відповідача про зменшення 3 % річних суд зазначив, що нарахування процентів має компенсаційний, а не штрафний характер, відтак, залишив без задоволення клопотання в цій частині.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Управління Служби безпеки України в Тернопільській області подало апеляційну скаргу на рішення господарського суду Тернопільської області від 21.08.2023 року у справі №921/43/23, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Скаржник вважає рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, прийнятим при неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням усіх обставин справи. Зазначає, що є бюджетною установою та здійснює закупівлі товарів та послуг на підставі Закону України "Про публічні закупівлі". За наслідками проведеної процедури між ТзОВ "ГК"Нафтогаз Трейдинг" та відповідачем 01.11.2021 укладено договір постачання природного газу від № 18-1012-/21-БО-Т, відповідно до якого відповідач мав отримувати з 01.11.2021 по 31.12.2022 року природний газ від ТзОВ "ГК"Нафтогаз Трейдинг". Водночас, 24.11.2021 на адресу УСБУ в Тернопільській області надійшов лист позивача № 119/4.1-14409-2021 від 12.11.2021 у якому ТзОВ «ГК «Нафтогаз України» інформувало про те, що Товариство як постачальник «останньої надії» є постачальником для забезпечення потреб відповідача, що підключення до постачальника «останньої надії» було здійснено автоматично, шляхом приєднання до публічного договору. Скаржник звертає увагу на той факт, що у листі позивача не було зазначено інформацію про дату, з якої ТзОВ «ГК «Нафтогаз України» є «постачальником останньої надії» для відповідача. Надалі, 14.12.2021 на адресу УСБУ в Тернопільській області надійшов ще один аналогічний до вищенаведеного лист позивача № 119/4,1-15969-2021 від 09.12.2021 у якому позивач інформував про те, що Товариство як постачальник «останньої падії» з 01.12.2021 є постачальником для забезпечення потреб відповідача. Разом з тим, в грудні 2021 року на адресу відповідача від ТзОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» надійшов рахунок-фактура №18-1012/21-БО-Т/12/21 на оплату природного газу за грудень 2021 року згідно договору від 01.11.2021 р. №18-1012/21-БО-Т. Відповідно до даного рахунку-фактури Товариством за спожитий у грудні природний газ нараховано 629051,82 грн. 22.12.2021 відповідачем було здійснено оплату згідно з рахунком-фактурою ТзОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» №18-1012/21-БО-Т/12/21 в повному обсязі в розмірі 629051,82 грн. за природний газ спожитий відповідачем у грудні 2021 року. На переконання скаржника 29.10.2021 ТзОВ «ГК «Нафтогаз України» не могло бути «постачальником останньої надії» для відповідача. Судом першої інстанції не надано правової оцінки факту, що на момент постачання ТзОВ «ГК «Нафтогаз України» (як постачальником «останньої надії») природного газу до відповідача, останній перебував у правовідносинах з ТзОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (як постачальником за договором № 18-1012/21-БО-Т від 01.11.2021), що виключає можливість автоматичного включення до портфеля постачальника «останньої надії» обсягів природного газу, спожитих УСБУ в Тернопільській області. На переконання скаржника, заборгованість нарахована позивачем за Типовим договором у зв`язку з неналежним виконанням грошового зобов`язання не підлягає відшкодуванню з боку УСБУ в Тернопільській області, оскільки вказані збитки утворені не з вини відповідача, а внаслідок безпосередніх дій ТзОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг». Крім того, скаржник вважає, що загальна сума штрафних санкцій у цій справі, у цих відносинах є надмірною та обтяжливою для відповідача. При цьому, позивач застосовує своє право на стягнення з відповідача усіх можливих збитків, що передбачені законом як пеня, річні та інфляційні втрати. Наголошує, що позивач просить стягнути на свою користь кошти, які повинен сплатити відповідач, (які є коштами Служби безпеки України, що мають цільове призначення, а саме забезпечення Служби безпеки України), що в умовах воєнного стану не сприятиме бойовій готовності відповідача та обороноздатності держави загалом.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, вважає апеляційну скаргу безпідставною та необгрунтованою. Зокрема звертає увагу, що дата початку постачання природного газу 01 грудня в повідомленні за №119/4.1-15969-2021 від 09.12.2021 була вказана помилково, оскільки включення до портфеля постачальника «останньої надії» та відповідно віднесення спожитого природного газу до об`ємів, поставлених постачальником «останньої надії», відбувається автоматично, у зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником оператором газотранспортної системи за участю операторів газорозподільних систем. ТзОВ «ГК «Нафтогаз України» не має права самостійно включати споживачів до реєстру постачальника «останньої надії» та укладати з ними договори з власної ініціативи чи з ініціативи споживачів. У зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником оператором газотранспортної системи за участю операторів газорозподільних систем об`єми природного газу спожитого відповідачем з 29.10.2021 по 30.11.2021, з 02.12.2021 по 04.12.2021 автоматично включено до портфеля постачальника «останньої надії» - ТзОВ «ГК «Нафтогаз України», і відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених позивачем. Факт споживання газу відповідачем із ресурсу постачальника «останньої надії» був підтверджений Оператором ГТС (лист № ТОВВИХ-22-7197 від 08.07.2022) та не спростований відповідачем. Позивач звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що згідно письмових пояснень третьої особи ТзОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг», постачання природного газу даним Товариством Управлінню Служби безпеки України в Тернопільській області за договором від 01.11.2021 року №18-1012/21-БО-Т здійснювалось з 05.12.2021. На підтвердження таких доводів третьою особою долучено відомості з Інформаційної платформи Оператора ГТС щодо остаточних відборів природного газу споживача з ЕІС-кодом 56XS0000K01JL00S - відповідача у справі. Типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії», акти приймання-передачі природного газу та рахунки на оплату за жовтень-грудень 2021 направлялись відповідачу засобами поштового зв`язку, про що свідчать реєстри поштових відправлень. Будучи ознайомленим з умовами Типового договору, відповідач мав усвідомлювати, що за неналежне виконання умов договору на нього буде покладена відповідальність передбачена п. 4.5 та розділом 8 договору. Просить рішення господарського суду Тернопільської області від 21.08.2023 у справі № 921/43/23 залишити без змін, апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України в Тернопільській області без задоволення.

Третя особа не надала суду письмового відзиву на апеляційну скаргу.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі.

Представник позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції просив залишити без змін рішення господарського суду Тернопільської області від 21.08.2023 у справі №921/43/23, апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України в Тернопільській області без задоволення.

Третя особа ТзОВ ГК Нафтогаз Трейдинг не делегувала уповноваженого представника в судове засідання. Згідно повідомленння про вручення рекомендованого поштового відправленння № 959 третій особі 14.11.2023 вручено ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 06.11.2023 про відкладення розгляду справи № 921/43/23 на 04.12.2023 о 12 год. 45 хв.

Суд не визнавав обов`язковою явку в судове засідання учасників судового процесу. Отже, в силу положень ч.12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України справу може бути розглянуто при відсутності уповноваженого представника ТзОВ ГК Нафтогаз Трейдинг.

Обставини справи

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) №880 від 04.07.2017 про видачу ліцензій на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, здійснює ліцензійне постачання природного газу на території України.

За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №917-р ТзОВ ""Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" визначено постачальником "останньої надії" на ринку природного газу строком на три роки.

26.10.2021 набула чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 № 1102 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 № 809 і від 9 грудня 2020 №1236".

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України №1102 визначено зобов`язання акціонерного товариства "Магістральні газопроводи України", товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", операторів газорозподільних систем забезпечити автоматичне включення оператором газотранспортної системи за участю операторів газорозподільних систем до портфеля постачальника "останньої надії" обсягів природного газу, спожитих з 1 жовтня 2021 року бюджетними установами (в значенні Бюджетного кодексу України), закладами охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо) та закладами охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо), постачання природного газу яким не здійснювалося жодним постачальником.

Управління Служби безпеки України в Тернопільській області є регіональним органом Служби безпеки України, який виконує визначені законодавством України завдання СБУ на території та об`єктах здійснення своїх повноважень.

Управління утримується за рахунок коштів державного бюджету України та в розумінні Бюджетного кодексу України є бюджетною установою.

У зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником оператором газотранспортної системи (далі - Оператор ГТС) за участю операторів газорозподільних систем (далі - Оператори ГРМ) об`єми природного газу, спожитого відповідачем з 29.10.2021 по 30.11.2021, з 02.12.2021 по 04.12.2021 року автоматично включено до портфеля постачальника «останньої надії» - Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», і відповідно спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених позивачем.

Факт включення відповідача до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» та віднесення газу, спожитого відповідачем, до портфеля постачальника «останньої надії» підтверджується: листом оператора ГТС від 08.07.2022 №ТОВВИХ-22-7197 та інформацією щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56XS0000K01JL00S; інформацією щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» від оператора ГРМ (Форма №10); відомостями з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо споживача з ЕІС-кодом 56XS0000K01JL00S (надано у вигляді принтскрину з особистого кабінету позивача на інформаційній платформі Оператора ГТС) (т. 1, а.с. 42-50, 52-56, 59-74).

Отже, сторонами укладено Типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії», затверджений постановою НКРЕКП № 2501 від 30 вересня 2015 року. Цей типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу постачальником «останньої надії» (п. 1.1 договору) (т. 1, а.с. 14-15).

Згідно із п. 1.2 договору умови цього договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2496, та є однаковими для всіх споживачів України.

Відповідно до п. 1.3 договору цей договір є договором приєднання.

При укладенні цього договору зі Споживачем ураховуються вимоги статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України та укладення відбувається шляхом публічної оферти Постачальника та її акцептування Споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника.

Цей договір вважається укладеним зі Споживачем з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи (Оператор ГТС) днем початку постачання природного газу Споживачу в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

У відповідності до п. 2.1 договору за цим договором Постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

За положеннями п.п. 3.1, 3.3 договору постачання природного газу Споживачу здійснюється з дня, визначеного інформаційною платформою оператора газотранспортної системи днем початку постачання в Реєстрі споживачів Постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Період безперервного постачання природного газу Постачальником не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу Споживачу Постачальником, крім випадків дострокового розірвання договору.

Постачання природного газу здійснюється за ціною, оприлюдненою Постачальником на своєму сайті. Така ціна визначається Постачальником відповідно до розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015 (надалі - Правила). Нова ціна є обов`язковою для сторін з дня, наступного за днем її оприлюднення Постачальником на власному сайті (п. 4.1 договору).

Відповідно до п.п. 4.2-4.4 договору об`єм (обсяг) постачання природного газу Споживачу за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ/Оператора ГТС (для прямих споживачів) за підсумками розрахункового періоду, що містяться в інформаційній платформі оператора газотранспортної системи та надані Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу. Постачальник зобов`язаний надати Споживачу рахунок на оплату природного газу за цим договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між Постачальником і Споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо сторонами це окремо обумовлено). Споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий Постачальником відповідно до пункту 4.3 цього договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

Згідно із пунктом 4.5 договору у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

У відповідності до підпункту 1 пункту 5.1 та підпункту 1 пункту 5.2 договору, Споживач має право отримувати природний газ на умовах, зазначених у цьому договорі та зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату поставленого природного газу згідно з умовами цього договору.

Згідно із підпунктом 1 пункту 6.1 договору Постачальник має право отримувати від Споживача плату за поставлений природний газ. Постачальник зобов`язується забезпечити безперервне постачання природного газу в порядку та на умовах, передбачених цим договором (підпункт 1 пункту 6.2 договору).

Пунктами 8.1, 8.2 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством. Постачальник має право вимагати від Споживача відшкодування збитків, а Споживач відшкодовує збитки, понесені Постачальником, виключно у разі: порушення Споживачем строків розрахунків з Постачальником - в розмірі, погодженому сторонами в цьому договорі; відмови Споживача надати представнику Постачальника доступ до свого об`єкта, що завдало Постачальнику збитків, - в розмірі фактичних збитків Постачальника.

Цей договір набирає чинності з дня, визначеного інформаційною платформою Оператора ГТС днем початку постачання природного газу Споживачу в Реєстрі споживачів Постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Дія цього договору не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, наступного за місяцем, в якому почалося фактичне постачання природного газу Постачальником. Розірвання (припинення дії) цього договору не звільняє Споживача від обов`язку сплатити заборгованість Постачальнику за цим договором (п. 11.1 договору).

Згідно із п. 11.3 договору протягом строку дії договору Споживач має право укласти договір постачання природного газу з іншим Постачальником. У такому випадку цей договір достроково припиняється по завершенню газової доби, що передує газовій добі початку постачання новим Постачальником (згідно з даними інформаційної платформи Оператора ГТС).

Згідно з даними інформаційної платформи оператора ГТС, ТзОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" здійснювала постачання природного газу відповідачу, як постачальник "останньої надії".

Таким чином, об`єм (обсяг) спожитого споживачем природного газу передається Оператором ГРМ в інформаційну платформу Оператора ГТС та використовується постачальником для розрахунку вартості спожитого природного газу.

Отже, позивач проводить нарахування вартості спожитого споживачем природного газу виключно на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого споживачем природного газу, які отримує в процесі доступу до інформаційної платформи оператора ГТС.

Вартість природного газу визначається шляхом множення об`ємів природного газу, на ціну природного газу, визначену відповідно до встановленого тарифу.

З 01.10.2021 ціна природного газу, що постачається постачальником "останньої надії" щоденно розраховується за формулою, наведеною в пункті 24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника "останньої надії", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 №809 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 1102. Цією ж Постановою на період постачання з 1 жовтня по 30 листопада 2021 року встановлено граничний розмір ціни природного газу для бюджетних організацій, яка не може перевищувати 16,8 гривні за 1 куб. метр з урахуванням податку на додану вартість.

Протягом жовтня-листопада 2021 року розрахована за формулою ціна природного газу перевищувала 16,8 грн. за 1 куб. метр, отже у цей період застосовується гранична ціна в 16,8 грн. за 1 куб. метр.

З 01.12.2021 ціна природного газу (з урахуванням ПДВ) відповідно до умов договору опублікована/оприлюднена на сайті позивача за посиланням https://gas.ua/uk/business/news/pon-archive-price. Ціна природного газу також підтверджується довідкою постачальника від 07.02.2022 (т. 1, а.с. 37).

На виконання умов п. 4.3 договору позивачем надіслано відповідачу: рахунок на оплату (природний газ) №26910 на суму 1444,80 грн. (розрахунковий період 1-31 жовтня 2021 року) та акт №16000 приймання-передачі природного газу за жовтень 2021 року про передачу природного газу 0,08600 тис.м.куб на загальну суму 1444,80 грн., що підтверджується копією списку №15.11.2021-юріки-2 згрупованих відправлень «Рекомендований лист» та фіскального чека від 16.11.2021) (т. 1, а.с. 19-22); рахунок на оплату (природний газ) №35591 на суму 519170,40 грн. (розрахунковий період 1-30 листопада 2021 року) та акт №22852 приймання-передачі природного газу за листопад 2021 року про передачу природного газу 30,81700 тис.м.куб на загальну суму 517725,60 грн., що підтверджується копіями списку №10.12.2021-юріки-2 згрупованих відправлень «Рекомендований лист» та фіскального чека від 16.12.2021 (т. 1, а.с. 23-26); рахунок на оплату (природний газ) №2477 на суму 188402,63 грн. (розрахунковий період 1-31 грудня 2021 року) та акт №31843 приймання-передачі природного газу за грудень 2021 року про передачу природного газу 4,14896 тис.м.куб на загальну суму 186957,83 грн., що підтверджується копіями списку №17.01.2022 (юріки) Ткаченко згрупованих відправлень «Рекомендований лист» та фіскального чека від 19.01.2022 (т.1, а.с.27-30).

Як зазначає позивач у позовній заяві, всього було поставлено відповідачу природного газу на загальну суму 706128,23 грн.: - з 29.10.2021 по 31.10.2021 поставлено природний газ в об`ємі 86,00 куб.м на суму 1444,80 грн., відповідач повністю здійснив оплату за поставлений природний газ з порушенням строку оплати 30.12.2021 в сумі 1444,80 грн.; - з 01.11.2021 по 30.11.2021 позивачем поставлено природний газ в об`ємі 30817,00 куб.м на суму 517725,60 грн., відповідач частково здійснив оплату за поставлений природний газ з порушенням строку оплати 30.12.2021 в сумі 516280,80 грн; - з 02.12.2021 по 04.12.2021 позивачем поставлено природний газ в об`ємі 4148,96 куб.м на суму 186957,83 грн., відповідач не здійснив оплату за поставлений природний газ та не підписав акт №31843 приймання-передачі природного газу.

Щодо оплати за поставлений природний газ за період з 29.10.2021 по 31.10.2021 та за період з 01.11.2021 по 30.11.2021 відповідач не заперечив. Оплата за поставлений природний газ підтверджується Інформацією про надходження коштів на рахунки ТзОВ «ГК «Нафтогаз України» за період з 01.10.2021 по 16.08.2022 Управлінням Служби безпеки України в Тернопільській області, доданої до листа АТ «Державний ощадний банк України» №16/2-09/1735 від 17.08.2022 (т. 1, а.с. 79-80).

Згідно довідки про об`єми поставленого ТзОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» природного газу за даними Інформаційної платформи оператора газотранспортної системи ТзОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» поставило природний газ споживачу Управлінню служби безпеки України в Тернопільській області (ЕІС-код споживача природного газу 56XS0000K01JL00S) в наступних об`ємах: - з 29.10.2021 по 31.10.2021 - 86,00 м3; - з 01.11.2021 по 30.11.2021 - 30817,00 м3; - з 02.12.2021 по 04.12.2021 - 4148,96 м3 (т. 1, а.с. 76).

Відповідач заперечив щодо поставки йому природного газу позивачем за період з 02.12.2021 по 04.12.2021 в об`ємі 4148,96 куб.м. на суму 186957,83 грн.

При цьому відповідач зазначає, що 26.10.2021 за результатом проведеної переговорної процедури щодо закупівлі газу між УСБУ в Тернопільській області та ТзОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» (протокол переговорів від 26.10.2021) визначено переможцем даної процедури ТзОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» та ухвалено рішення про укладання договору постачання природного газу відповідно до типового договору (т. 1, а.с. 121). 01.11.2021 між УСБУ в Тернопільській області та ТзОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» укладено договір постачання природного газу №18-1012/21-БО-Т, згідно якого Постачальник передає Споживачу на умовах цього договору замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з жовтня 2021 року по грудень 2022 року в кількості 282 тис. куб. метрів (т.1, а.с. 124-129). В грудні 2021 року на адресу відповідача від ТзОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» надійшов рахунок-фактура №18-1012/21-БО-Т/12/21 на оплату природного газу за грудень 2021 року згідно договору від 01.11.2021 №18-1012/21-БО-Т. Відповідно до даного рахунку-фактури Товариством за спожитий у грудні природний газ нараховано 629051,82 грн. (т.1, а.с. 141). 22.12.2021 відповідачем було здійснено оплату згідно з рахунком-фактурою №18-1012/21-БО-Т/12/21 в повному обсязі за природний газ, спожитий Управлінням у грудні 2021 року.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

ТзОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 04.07.2017 № 880 здійснює ліцензійне постачання природного газу на території України.

За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 917-р Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» визначено постачальником «останньої надії» на ринку природного газу.

Типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії», затверджений постановою НКРЕКП № 2501 від 30 вересня 2015 року.

Судом встановлено, що Управління Служби безпеки України в Тернопільській області, як бюджетна установа уклало з позивачем типовий договір постачання природного газу «останньої надії». За цим договором Постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Згідно із п. 1.2 договору умови цього договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2496, та є однаковими для всіх споживачів України.

Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу визначені Законом України "Про ринок природного газу" (в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно із пунктом 26 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу», постачальник «останньої надії» визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу.

Закон України "Про ринок природного газу" визначає, що споживачем є фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини (п. 37 ч. 1 ст. 1 Закону).

За приписами ч. 1 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Договір на постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним.

Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу (ч. 3 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу»).

Відповідно до ч. 2 ст. 13 названого Закону споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 4) забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; 5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

Частиною 1 статті 15 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що у разі якщо постачальника ліквідовано, визнано банкрутом, його ліцензію на провадження діяльності з постачання природного газу анульовано або її дію зупинено, а також в інших випадках, передбачених правилами для постачальника "останньої надії", постачання природного газу споживачу здійснюється у порядку, визначеному правилами для постачальника "останньої надії", та на умовах типового договору постачання постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором.

Договір постачання між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з моменту початку фактичного постачання природного газу такому споживачу.

Постачальник "останньої надії" визначається Кабінетом Міністрів України строком на три роки за результатами конкурсу, проведеного у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2496 врегульовано відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи. Дія цих Правил поширюється на постачальників, споживачів природного газу - фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС.

Згідно з абз. 3 п. 3 Розділу І Правил постачання природного газу постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі договору, який має відповідати типовому договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором. Договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним.

Особливості здійснення постачання природного газу споживачу постачальником "останньої надії" визначені розділом VI Правил.

Так, відповідно до пункту 1 розділу VI Правил постачальник «останньої надії» здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженому постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2501, який є публічним, а його умови - однаковими для всіх споживачів.

Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» укладається у випадках, передбачених пунктом 3 цього розділу, з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом публічної оферти постачальника «останньої надії» та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника.

Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання. На письмове звернення споживача постачальник «останньої надії» зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дня отримання такого письмового звернення надати споживачу підписаний уповноваженою особою постачальника примірник договору постачання природного газу.

Договір постачання між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Згідно із п. 2 розділу VI Правил за договором постачання природного газу постачальник «останньої надії» зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу в розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Постачальник «останньої надії» зобов`язаний на головній сторінці свого сайту розмістити діючу редакцію договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», яка має відповідати типовому договору, роз`яснення щодо його укладання, а також ціну природного газу для споживачів, визначену згідно з вимогами цього розділу (п. 4 розділу VI Правил).

Отже, аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що у разі настання обставин, визначених у частині першій статті 15 Закону України "Про ринок природного газу", Розділу VI Правил постачальник "останньої надії" надає послуги з постачання природного газу та відповідно до пункту 26 частини першої статті 1 цього Закону не має права відмовити споживачу в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу, а факт приєднання Споживача до публічного договору постачання природного газу від постачальника "останньої надії" відбувається внаслідок фактичного постачання природного газу такому споживачу без укладеного договору з іншим постачальником.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору (ч. 5 ст. 633 ЦК України).

За визначенням наведеним у частині першій статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У відповідності до п. 2 глави 7 розділу XII Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493 у точках виходу до газорозподільної системи з метою проведення остаточної алокації щодобових відборів/споживання, що не вимірюються щодобово, оператор газорозподільної системи до 08 числа газового місяця (М+1) надає оператору газотранспортної системи інформацію про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово. У випадку якщо комерційний вузол обліку обладнаний обчислювачем (коректором) з можливістю встановити за результатами місяця фактичне щодобове споживання природного газу, така інформація додатково надається в розрізі газових днів газового місяця (М).

Факт включення відповідача до реєстру споживачів постачальника "останньої надії" та віднесення спожитого відповідачем газу до портфеля постачальника "останньої надії", підтверджується наявними в матеріалах справи: листом оператора ГТС від 08.07.2022 №ТОВВИХ-22-7197 та інформацією щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56XS0000K01JL00S; інформацією щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» від оператора ГРМ (Форма №10); відомостями з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо споживача з ЕІС-кодом 56XS0000K01JL00S (надано у вигляді принтскрину з особистого кабінету позивача на інформаційній платформі Оператора ГТС).

Таким чином, Постачальник проводить нарахування вартості спожитого Споживачем природного газу виключно на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого Споживачем природного газу, які отримує в процесі доступу до інформаційної платформи оператора ГТС, а вартість природного газу визначається шляхом множення об`ємів природного газу на ціну природного газу, визначену відповідно до встановленого тарифу.

Факт поставки позивачем природного газу відповідачу за договором підтверджується наявними в матеріалах справи: рахунком на оплату (природний газ) №26910 на суму 1444,80 грн. (розрахунковий період 1-31 жовтня 2021 року) та актом №16000 приймання-передачі природного газу за жовтень 2021 року про передачу природного газу 0,0860 тис.м.куб на загальну суму 1444,80 грн.; рахунком на оплату (природний газ) №35591 на суму 519170,40 грн. (розрахунковий період 1-30 листопада 2021 року) та актом №22852 приймання-передачі природного газу за листопад 2021 року про передачу природного газу 30,817 тис.м.куб на загальну суму 517725,60 грн.; рахунком на оплату (природний газ) №2477 на суму 188402,63 грн. (розрахунковий період 1-31 грудня 2021 року) та актом №31843 приймання-передачі природного газу за грудень 2021 року про передачу природного газу 4,14896 тис.м.куб на загальну суму 186957,83 грн.

У відповідності до п. 4.3 договору, Постачальник зобов`язаний надати Споживачу рахунок на оплату природного газу за цим договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між Постачальником і Споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо сторонами це окремо обумовлено).

Пунктом 4.4 договору встановлено, що Споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий Постачальником відповідно до пункту 4.3 цього договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу природний газ з 29.10.2021 по 31.10.2021 в об`ємі 86,00 куб.м на суму 1444,80 грн., відповідачем повністю здійснено оплату за поставлений природний газ за жовтень 2021, проте з порушенням строку оплати, лише 30.12.2021 в сумі 1444,80 грн., що підтверджується зокрема наявною в матеріалах справи Інформацією про надходження коштів на рахунки ТзОВ «ГК «Нафтогаз України» за період з 01.10.2021 по 16.08.2022.

З 01.11.2021 по 30.11.2021 позивачем поставлено природний газ в об`ємі 30817,00 куб.м на суму 517725,60 грн., відповідачем частково здійснено оплату за поставлений природний газ з порушенням строку оплати 30.12.2021 в сумі 516280,80 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи Інформацією про надходження коштів на рахунки ТзОВ «ГК «Нафтогаз України» за період з 01.10.2021 по 16.08.2022.

З 02.12.2021 по 04.12.2021 позивачем поставлено природний газ в об`ємі 4148,96 куб.м на суму 186957,83 грн., відповідач не здійснив оплату за поставлений природний газ та не підписав акт №31843 приймання-передачі природного газу, що порушило умови договору (п.4.4 договору).

Згідно із п. 9 розділу II Правил, постачальник забезпечує споживача необхідними підтвердженими обсягами природного газу відповідно до умов договору постачання природного газу; за умови дотримання споживачем умов договору постачання природного газу постачальник, крім постачальника «останньої надії», зобов`язаний забезпечити своєчасну реєстрацію споживача в Реєстрі споживачів постачальника (на інформаційній платформі Оператора ГТС) у відповідному розрахунковому періоді.

Відповідно до п. 12 розділу II Правил, за підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати діючому постачальнику копію відповідного акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ/ГТС та споживачем, відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи/Кодексу газорозподільних систем; на підставі отриманих від споживача даних та/або даних Оператора ГТС постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає споживачу два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника; споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу; у випадку відмови від підписання акта приймання-передачі природного газу розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до договору або в судовому порядку; до прийняття рішення судом вартість поставленого природного газу встановлюється відповідно до даних постачальника.

Фактичне постачання природного газу новим постачальником може починатись виключно з газової доби, з якої споживач включений до Реєстру споживачів нового постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи (п. 6 розділу IV Правил).

Враховуючи інформацію ТзОВ «Оператор газотранспортної системи України» про періоди поставки газу відповідачу та постачальників, які це проводили, покликання відповідача (скаржника) на наявність у нього іншого постачальника у спірному періоді, є помилковим.

Укладення 01.11.2021 між УСБУ в Тернопільській області та ТзОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» договору постачання природного газу №18-1012/21-БО-Т не підтверджує постачання газу в період з 02.12.2021 по 04.12.2021 з ресурсів ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг».

Поданою позивачем інформацією щодо споживачів, які були зареєстровані а Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» від оператора ГРМ ПРАТ «Тернопільгаз» (Форма №10 згідно з пунктом 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС), Управління Служби безпеки України в Тернопільській області код ЄДРПОУ 2000705 (для непобутових споживачів) був зареєстрований 02.12.2021 в реєстрі постачальника «останньої надії» з ЕІС-кодом споживача природного газу 56XS0000K01JL00S. Водночас, докази включення відповідача до реєстру споживачів ТзОВ «ГК» Нафтогаз Трейдинг» у спірний період у матеріалах справи відсутні.

З наявної в матеріалах справи копії акта приймання-передачі природного газу від 31.12.2021 року, складеного та підписаного ТзОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» вбачається, що на виконання договору від 01.11.2021 №18-1012/21-БО-Т постачальник передав відповідачу за період грудня 2021 року 37,74204 куб.м спожитого природного газу на загальну суму 624781,55 грн. (т. 1, а.с. 142).

Також в матеріалах справи міститься копія листа ТзОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» за вих. № 125/05/1-564 від 09.02.2023 року на лист відповідача №69/16-741, з якого вбачається, що ТзОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» 02.12.2021 подало запити на інформаційній платформі Оператора ГТС щодо зміни постачальника. Ці запити було підтверджено 02.12.2021 та зареєстровано Споживача в реєстрі споживачів постачальника з датою початку постачання природного газу з 05.12.2021 (т. 1, а.с. 200-201, 205-211).

Згідно письмових пояснень третьої особи ТзОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг», постачання природного газу даним Товариством Управлінню Служби безпеки України в Тернопільській області за договором від 01.11.2021 року №18-1012/21-БО-Т здійснювалось з 05.12.2021. На підтвердження таких доводів третьою особою долучено відомості з Інформаційної платформи Оператора ГТС щодо остаточних відборів природного газу споживача з ЕІС-кодом 56XS0000K01JL00S - відповідача у справі (т. 1, а.с. 197-199, 205-211).

З огляду на наведене, колегія суддів вважає помилковими доводи скаржника щодо поставки природного газу у період з 02.12.2021 по 04.12.2021 ТзОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг», оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами.

З аналізу матеріалів даної господарської справи встановлено, що позивачем виконано у повному обсязі взяті на себе зобов`язання щодо постачання відповідачу природного газу у спірномі періоді.

За приписами пункту 2 частини 2 статті 13 Закону України "Про ринок природного газу" споживач зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

Як зазначалось вище, відповідно підпункту 1 пункту 5.1 та підпункту 1 ппункту 5.2 договору, Споживач має право отримувати природний газ на умовах, зазначених у цьому договорі та зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату поставленого природного газу згідно з умовами цього договору.

Вказаному кореспондує встановлений в підпункті 1 пункту 6.2 договору обов`язок Постачальника забезпечити безперервне постачання природного газу в порядку та на умовах, передбачених цим договором та визначене в підпункті 1 пункту 6.1 договору право отримувати від Споживача плату за поставлений природний газ.

Частиною 1 статті 530 ЦК України обумовлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін ).

При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як видно з матеріалів справи, після заявлення даного позову відповідачем здійснено оплату за поставлений природний газ на суму 1444,80, спожитий за період з 01.11.2021 по 30.11.2021, за актом приймання-передачі №22852, що підтверджується копією квитанції №3 від 03.03.2023 (т. 1, а.с. 236). Ця обставина позивачем не заперечується.

Відповідно до п.2 ч.1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи те, що спір врегульовано сторонами після подання позову в частині стягнення заборгованості у сумі 1444,80 грн., суд першої інстанції правомірно закрив провадження у справі в цій частині вимог у зв`язку з відсутністю предмету спору у відповідності до п.2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

З огляду на положення вищенаведених правових норм, фактичні обставини даної справи, колегія суддів вважає підставним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про часткове задоволення заявлених ТзОВ «ГК «Нафтогаз України» позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в розмірі 186957,83 грн. за поставлений природний газ.

Крім основного боргу позивач просив стягнути з відповідача пеню в сумі 27803,56 грн., 3 % річних у розмірі 3289,99 грн. та інфляційні втрати у розмірі 33932,80 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України унормовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно поданого розрахунку позивачем нараховано 3% річних за зобов`язаннями жовтня 2021 (з 01.12.2021 по 09.12.2021, з 10.12.2021 по 29.12.2021), за зобов`язаннями листопада 2021 (з 01.01.2022 по 20.01.2022, з 21.01.2022 по 02.06.2022, з 03.06.2022 по 30.06.2022, з 01.07.2022 по 31.08.2022), за зобов`язаннями грудня 2021 (з 01.02.2022 по 02.06.2022, з 03.06.2022 по 31.07.2022, з 01.08.2022 по 31.08.2023) на загальну суму 3289,99 грн. та інфляційних нарахувань за зобов`язаннями листопада 2021 та за зобов`язаннями грудня 2021 на загальну суму 33932,80 грн. (т. 1, а.с. 12-13).

Місцевий господарський суд, здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних втрат, встановив, що розмір вимог позивача в цій частині не перевищує розрахований судом, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст.610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України).

В силу положень статті 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

У відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 1 статті 550 Цивільного кодексу України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Господарське правопорушення може полягати як у порушенні нормативно встановлених правил здійснення господарської діяльності, так і у порушенні договірних зобов`язань. Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань також поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою застосування такої відповідальності є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафні санкції і конкретний їх розмір. Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 10.12.2019 справа № 904/4156/18.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як зазначалось вище, згідно із пунктом 4.5 укладеного між сторонами договору у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Вказаний пункт договору узгоджується із положеннями ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» згідно з якими платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Місцевий господарський суд, перевіривши правильність здійсненого позивачем розрахунку пені за зобов`язаннями жовтня 2021 (з 01.12.2021 по 09.12.2021, з 10.12.2021 по 29.12.2021), за зобов`язаннями листопада 2021 (з 01.01.2022 по 20.01.2022, з 21.01.2022 по 02.06.2022, з 03.06.2022 по 30.06.2022), за зобов`язаннями грудня 2021 (з 01.02.2022 по 02.06.2022, з 03.06.2022 по 31.07.2022) на загальну суму 27803,56 грн. дійшов висновку про правомірність заявлених вимог в частині стягнення пені.

Поряд з тим, відповідач у відзиві на позовну заяву заявив клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій та просив зменшити нараховані штрафні санкції (пеню) та три проценти річних (т. 1, а.с. 106-120).

Також, Управління Служби безпеки України в Тернопільській області надіслало на адресу суду апеляційної інстанції клопотання № 69/16-9525 від 25.10.2023 (вх. № 01-04/7237/23 від 06.11.2023), в якому просить у разі встановлення судом апеляційної інстанції підстав для задоволення позову, зменшити розмір заявлених у позовній заяві пені, 3 % річних та інфляційних втрат до 5 % від нарахованого позивачем розміру (т.3, а.с. 55-61).

Клопотання обгрунтоване тим, що відповідач є бюджетною установою, фінансування якого здійснюється у межах одного фінансового року, а перенесення кредиторської заборгованості на наступний рік здійснюється за окремою бюджетною процедурою, котра у даному випадку ускладнена наявністю заборгованості за більше ніж один рік.

Крім того, 24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому Указами Президента України строк дії воєнного стану продовжувався, за останніми змінами відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 01.05.2023 № 254/2023, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18.08.2023 строком на 90 діб.

УСБУ в Тернопільській області є регіональним органом Служби безпеки України та з першого дня війни, як і всі інші регіональні органи захищає нашу країну. Рівень забезпечення коштами в умовах воєнного стану усіх військових формувань, в тому числі й органів СБУ, прямо впливає на обороноздатність Держави.

Відповідач зазначає, що з матеріалів справи не вбачається наявність у позивача будь-якої шкоди або прямих збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За змістом зазначеної норми, вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної суми штрафних санкцій таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

В силу положень частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Тобто, частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України передбачено умови як підстави для зменшення пені і ця норма не передбачає вимог щодо обов`язкової їх наявності у поєднанні, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них, зокрема наявність інших обставин, які мають істотне значення.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання за положенням частини першої статті 550 Цивільного кодексу України.

Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 та послідовно у низці постанов Верховного Суду.

Відповідно до усталеної судової практики Верховного Суду зменшення розміру неустойки є правом суду та залежить виключно від встановлених судом конкретних обставин справи за наслідками правової оцінки спірних правовідносин та поданих сторонами доказів, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил статей 86, 210 ГПК України на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.

Отже, питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує відповідно до статей 86, 210 ГПК України за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу; на встановлені судом фактичні обставини, що формують зміст правовідносин; умови конкретних правовідносин; наявність/відсутність наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення зазначеної дії.

Місцевий господарський суд скористався повноваженнями, наданими ст.233 ГК України та ст. 551 ЦК України, врахував те, що позивачем не надано будь-яких доказів завдання йому збитків внаслідок порушення відповідачем грошового зобов`язання, те що відповідачем сплачено більшу частину за поставлений природний газ, відповідач є державною установою, фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України те, що неустойка як вид відповідальності не має на меті надмірне збагачення кредитора за рахунок боржника, та дійшов висновку про зменшення розміру пені заявленого позивачем до стягнення на 50%, тобто 13901,78 грн.

Водночас, колегія суддів зауважує, що визначення конкретного розміру зменшення штрафних санкцій належить до дискреційних повноважень суду. Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (наведену правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 14.07.2021 у справа № 916/878/20).

Саме суд першої та апеляційної інстанцій користується певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення (постанова Верховного Суду від 02.06.2021 у справі № 5023/10655/11).

Отже, питання про зменшення poзміру штрафних санкцій вирішується судом апеляційної інстанції на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії, яка вчиняється на розсуд суду та не свідчить про втручання суду в договірні відносини сторін.

Згідно правових висновків наведених Верховним Судом у постанові від 23.11.2023, cправа № 917/991/22, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання. Суд мав би (має право) врахувати ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати обов`язок з виконання умов договору в контексті обставин цієї справи тощо. Водночас, конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання за Договором, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність), мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності, має правове значення під час вирішення питання щодо застосування частини третьої статті 511 ЦК України, статті 233 ГК України (щодо права суду зменшувати лише розмір процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України).

З врахуванням усього вищенаведеного, виходячи із засад справедливості, добросовісності, розумності, пропорційності та співмірності, а також проаналізувавши всі фактичні обставини справи та обставини ненадання позивачем доказів завдання йому додаткових збитків внаслідок порушення відповідачем грошових зобов`язань, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру пені до 1390,02 грн. та 3 % річних до 164,45 грн., що є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем зобов`язань і проявом балансу між інтересами кредитора і боржника та узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення.

Згідно з положеннями частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За приписами частин 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи вищевказане, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції слід змінити в частині стягнення з Управління Служби безпеки України в Тернопільській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз України 13901,78 грн. - пені; 3289,99 грн. - 3% річних. Прийняти в цій частині нове рішення. Стягнути з Управління Служби безпеки України в Тернопільській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз України 1390,02 грн. - пені; 164,45 грн. - 3% річних. В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Судові витрати

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 86, 197, 269, 270, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України в Тернопільській області №69/16-8198 від 20.09.2023 року (вх. № 01-05/2998/23 від 25.09.2023 року) задовольнити частково.

Рішення господарського суду Тернопільської області від 21.08.2023 року у справі №921/43/23 змінити в частині стягнення з Управління Служби безпеки України в Тернопільській області, 46001, Тернопільська обл., м. Тернопіль, просп. С. Бандери, буд. 21, ідентифікаційний код 20001705 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз України, 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, ідентифікаційний код 40121452: 13901 грн. 78 коп. - пені; 3289 грн. 99 коп. - 3% річних. Прийняти в цій частині нове рішення.

Стягнути з Управління Служби безпеки України в Тернопільській області (46001, Тернопільська обл., м. Тернопіль, просп. С. Бандери, буд. 21, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Газопостачальна компанія Нафтогаз України (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, ) 1390,02 грн. - пені; 164,45 грн. - 3% річних.

В решті рішення господарського суду Тернопільської області від 21.08.2023 року у справі №921/43/23 залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Тернопільської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя О.І. Матущак

Суддя О.С. Скрипчук