ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2023м. ХарківСправа № 922/683/23 (922/744/19)

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія", м. Київ, 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача розпорядник майна ТОВ фірма "Ідалія"
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй", м. Харків 2. Спільного українсько-американського підприємства "Європоль" у формі ТОВ, м. Харків 3-я особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю "Ятрань Плюс", м. Харків; Товариство з обмеженою відповідальністю "Таміра", м. Дніпро
про визнання недійсними договорів та зобов`язання вчинити певні дії
за участю представників:

позивача - Марченко В.С.,

третя особа (ТОВ "Таміра") - Білоцерковець Н.В.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Харківської області від імені Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія" адвокатом Гамеєм В.В. подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" та Спільного українсько-американського підприємства "Європоль" у формі товариства з обмеженою відповідальністю, в якому позивач, з урахуванням заяви про зміну предмету спору, просить суд:

1. Визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 24.03.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою "Ідалія" () як продавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" () як покупцем, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лук`яновою Оленою Борисівною та зареєстрований в реєстрі за № 571, згідно умов якого продавець передає, а покупець приймає у власність нерухоме майно -1/2 частину нежитлових приміщень: 1-го поверху № 1-8,9а, 10а, 11-34,35а, 36а, 37а, 38а, 39а, 40а, 41а, 42а, 43а, 44а, 45а, 46а, 47-49,50а, 51а, 52а, 53а, 54а, 55а, 56а, 57а, 58а, 59а, 60а, 61а, 62а, 63а, 64а, 65а, 66а, 67-88, І, II, III, IV; антресолі № 89-115, 166, V в літ. Г-1, загальною площею 14575,5 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Харків, проспект Московський, 257.

2. Визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 24.03.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою "Ідалія" () як продавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" () як покупцем, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лук`яновою Оленою Борисівною та зареєстрований в реєстрі за № 572, згідно умов якого продавець передає, а покупець приймає у власність нерухоме майно -1/2 частину нежитлових приміщень: 1-го поверху № 14,15 в літ. А' - 3, загальною площею 84.4 м.кв., що знаходяться за адресою: м. Харків, проспект Московський, 257.

3. Визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 24.03.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою "Ідалія" () як продавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" () як покупцем, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лук`яновою Оленою Борисівною та зареєстрований в реєстрі за № 573, згідно умов якого продавець передає, а покупець приймає у власність нерухоме майно -1/2 частину нежитлових приміщень: 1-го поверху № 1,2,3. в літ. "Ш-2", загальною площею 284,7 кв.м, що розташовані за адресою: м. Харків, проспект Московський, 257.

4. Визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 24.03.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою "Ідалія" () як продавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" () як покупцем, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лук`яновою Оленою Борисівною та зареєстрований в реєстрі за № 574, згідно умов якого продавець передає, а покупець приймає у власність нерухоме майно -1/2 частину нежитлових приміщень: 1-го поверху № 35-46, антресолі №47,48 в будівлі літ. Г-1, загальною площею 208.5 кв.м, що розташовані за адресою: м. Харків, проспект Московський, 257.

5. Визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 24.03.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою "Ідалія" () як продавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" () як покупцем, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лук`яновою Оленою Борисівною та зареєстрований в реєстрі за № 575, згідно умов якого продавець передає, а покупець приймає у власність нерухоме майно -1/2 частину нежитлової будівлі літ. "Л-2", загальною площею 851,8 м.кв., що розташовані за адресою: м. Харків, проспект Московський, 257.

6. Визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 24.03.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою "Ідалія" () як продавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" () як покупцем, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лук`яновою Оленою Борисівною та зареєстрований в реєстрі за № 576, згідно умов якого продавець передає, а покупець приймає у власність нерухоме майно -1/2 частину нежитлової будівлі літ. "Ф-1", загальною площею 69.9 м.кв., що розташовані за адресою: м. Харків, проспект Московський, 257.

7. Визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 24.03.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою Ідалія" () як продавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" () як покупцем, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лук`яновою Оленою Борисівною та зареєстрований в реєстрі за № 577, згідно умов якого продавець передає, а покупець приймає у власність нерухоме майно -1/2 частину нежитлової будівлі літ. "Ц-2", загальною площею 765.0 м.кв., що розташовані за адресою: м. Харків, проспект Московський, 257.

8. Визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 24.03.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою "Ідалія" () як продавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" () як покупцем, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лук`яновою Оленою Борисівною та зареєстрований в реєстрі за № 578, згідно умов якого продавець передає, а покупець приймає у власність нерухоме майно -1/2 частину нежитлової будівлі літ. "Г - 3", загальною площею 1678.2 м.кв., що розташовані за адресою: м. Харків, проспект Московський, 257.

9. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" () повернути Товариству з обмеженою відповідальністю фірмі "Ідалія" () наступне нерухоме майно, що розташоване за адресою: м. Харків, проспект Московський, 257:

- 1/2 нежитлових приміщень 1-го поверху № За, 636, 67-:-102,114-:-116, приміщення антресолі № 125-:-147 в літ. Г-1, загальною площею 6 219,5 м.кв. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- 1/2 нежитлових приміщень антресолі № 118,120-:-124,125а, приміщення антресолі 2-го рівня № 148 в літ. "Г-1", загальною площею 1034,9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- 1/2 нежитлової будівлі літ. "Г'-З", загальною площею 1 678,2 м.кв. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01);

- 1/2 нежитлової будівлі літ. "Ц-2", загальною площею 765,0 м.кв. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01);

- 1/2 нежитлової будівлі літ. "Ф-1", загальною площею 69,9 м.кв. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01);

- 1/2 нежитлової будівлі літ. "Л-2", загальною площею 851,8 м.кв. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01);

- 1/2 нежитлових приміщень 1 -го поверху № 35-46, антресолі № 47,48 в будівлі літ. "Г-1", загальною площею 208,5 м.кв. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01);

- 1/2 нежитлових приміщень 1-го поверху № 1,2,3 в літ. "Ш-2", загальною площею 284,7 м.кв. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01);

- 1/2 нежитлових приміщень 1-го поверху № 14,15 в літ. "А'-З", загальною площею 84,4 м.кв. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

10. Витребувати у Спільного українсько-американського підприємства "Європоль" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Ідалія" () наступне нерухоме майно, що розташоване за адресою: м. Харків, проспект Московський, 257:

- 1/2 нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-:-8,9а, 10а, 11-:-34,35а, 36а, 37а, 38а, 39а, 40а, 41а, 42а, 43а, 44а, 45а, 46а, 47-:- 49,50а, 51а, 52а, 53а, 54а, 55а, 56а, 57а, 58а, 59а, 60а, 61а, 62а, 63а, 64а, 95а, 103-:-113 в літ. Г-1, загальною площею 6830,6 м.кв. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- 1/2 нежитлових приміщень антресолі № 119 в літ. Г-1, загальною площею 1157,7 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

11. Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма "Ідалія" () право власності на наступне нерухоме майно, що розташоване за адресою: м. Харків, проспект Московський, 257:

- 1/2 нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-:-8,9а, 10а, 11-:-34,35а, 36а, 37а, 38а, 39а, 40а, 41а, 42а, 43а, 44а, 45а, 46а, 47-:- 49,50а, 51а, 52а, 53а, 54а, 55а, 56а, 57а, 58а, 59а, 60а, 61а, 62а, 63а, 64а, 95а, 103-:-113 в літ. Г-1, загальною площею 6830,6 м.кв. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- 1/2 нежитлових приміщень антресолі № 119 в літ. Г-1, загальною площею 1157,7 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).".

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що 24.03.2016 між позивачем та відповідачем було укладено 8 договорів купівлі-продажу нерухомого майна, належного позивачу, із загальною ціною продажу 8659897,00 грн, які було підписано від імені Товариства особою, яка не мала права вчиняти будь-які правочини від імені Товариства. Як зазначає позивач, частина із проданих об`єктів була поділена на окремі об`єкти нерухомого майна, один з яких був переданий ТОВ "Діадема Батерфляй" в іпотеку Спільному Українсько-Американському підприємству "Європоль" у формі товариства з обмеженою відповідальністю. На частину об`єктів нерухомого майна 03.04.2018 було зареєстровано право оренди СУАП "Європоль".

Ухвалою господарського суду від 26.06.2023 (суддя Яризько В.О.) матеріали справи № 922/4359/19 (922/744/19) передано до Господарського суду Харківської області для розгляду в межах справи № 922/683/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй".

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2023, справу № 922/744/19 передано раніше визначеному складу суду.

Ухвалою від 05.09.2023 прийнято до провадження справу 922/744/19 та призначено здійснювати її розгляд в межах справи № 922/683/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" згідно норм Господарського процесуального кодексу України в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 08.09.2023 о 13:00 год.

08.09.2023 представником першого відповідача надано до суду письмові пояснення (вх. № 24273), в яких зазначив, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області по справі № 29/5005/6325/2011 (9047806/21) визнано оскаржувані договори фраудаторними та такими, що суперечать ст. 3, 13 ЦК України, отже, підстави для задоволення вимог позивача про визнання їх недійсними відсутні з огляду на те, що право власності на спірне майно зареєстровано за ТОВ "Діадема Батерфляй" та ТОВ "Ятрань Плюс", тому ефективним способом захисту права власності ТОВ Таміра, яке було порушено укладенням фраудаторних договорів, є пред`явлення вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння. Отже, станом на день розгляду справи до суду стосовно нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Харків, пр„ Московський, 257, може звертатись лише ТОВ "Таміра", як власника приміщень. Таким чином, щодо зазначених вимог є преюдиційні обставини, що не підлягають встановленню і були встановлені рішенням Господарського суду Дніпропетровської області по справі № 29/5005/6325/2011 (904/7806/21) від 26.01.2022.

Ухвалою суду від 08.09.2023 залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю "Таміра", м. Дніпро.

06.10.2023 третьою особою - ТОВ "Таміра" надані до суду письмові пояснення (вх. № 27242), в яких зазначив, що ТОВ фірма "Ідалія" ніколи не було власником (не набувало права власності на майно) нерухомого майна, яке просить витребувати з чужого незаконного володіння відповідачів, оскільки єдиним власником на момент його придбання було ТОВ "Таміра". У зв`язку з чим, на думку третьої особи, у ТОВ фірма "Ідалія" в момент звернення до господарського суду відсутнє порушене право чи інтерес. Більше того, зазначив, що дане майно не може бути витребувано із незаконного чужого володіння відповідачів, оскільки це майно вже було витребувано із володіння цих осіб на підставі рішення у справах № 29/5005/6325/2011 (904/7806/21) та 29/5005/6325/2011 (904/8848/21) на користь ТОВ "Таміра". Відповідні рішення вже були виконані, державну реєстрацію права власності за ТОВ "Діадема Батерфляй" та СУАП "Європоль" у формі ТОВ було скасовано. Отже, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

23.10.2023 позивачем надано до суду письмові пояснення на пояснення ТОВ "Таміра" (вх. № 28788), в яких зазначив, що підставами зазначеного позову, на думку ТОВ фірма "Ідалія", є:

- договори купівлі-продажу від імені ТОВ фірма "Ідалія" були підписані особою, яка не мала права вчиняти будь-які правочини від імені ТОВ фірма "Ідалія" в розумінні ст. 207, 237 ЦК України. Так, договори купівлі-продажу від імені ТОВ фірма "Ідалія" були підписані виконуючим обов`язки директора ТОВ фірма "Ідалія" Протасом В.М. Натомість ні на підставі договорів, ні на підставі закону чи інших актів цивільного законодавства, ні на підставі установчих документів не виникло представництво ТОВ фірма "Ідалія". Зокрема, статутом ТОВ фірма "Ідалія" не було передбачено повноважень і процедури тимчасового покладення на фізичну особу обов`язків виконуючого органу ТОВ фірма "Ідалія", тому ані ОСОБА_1 , ані інший орган ТОВ фірма "Ідалія" не мав права призначати в.о. директора, а ОСОБА_2 не мав права вчиняти правочини від імені ТОВ фірма "Ідалія" на підставі Наказу 1-В про його призначення в.о. директора;

- волевиявлення ТОВ фірма "Ідалія" на укладення договорів купівлі-продажу не було вільним і не відповідало внутрішній волі ТОВ фірма "Ідалія" як юридичної особи, адже обставини наявності волі ТОВ фірма "Ідалія" на укладення цих договорів відсутні.

Натомість, як зазначає позивач, судами при розгляді справ № 29/5005/6325/2011 (904/7806/21) та № 29/5005/6325/2011 (904/8849/21) наявність відповідних підстав взагалі не встановлювалася, з огляду на що не досліджувалися відповідні обставини (зокрема, обставини підписання договорів купівлі-продажу ОСОБА_2 ). У справах № 29/5005/6325/2011 (904/7806/21) та № 29/5005/6325/2011 (904/8849/21) ліквідатор ТОВ "Таміра", звертаючись з позовом до суду, просив визнати недійсними договори, укладені ТОВ "Таміра", з тих підстав, що такі договори є фраудаторними - вчиненими внаслідок зловживання ТОВ "Таміра" своїм правом власності на спірне майно на шкоду кредиторам, що мало наслідком погіршення стану неплатоспроможності ТОВ "Таміра". Тобто підставами позову у справах № 29/5005/6325/2011 (904/7806/21) та № 29/5005/6325/2011 (904/8849/21) була фраудаторність договорів, на підставі яких ТОВ "Таміра" відчужило спірне нерухоме майно у власність ТОВ фірма "Ідалія". Таким чином, у даній справі підстави позову відрізняються від підстав позову у справах № 29/5005/6325/2011 (904/7806/21) та № 29/5005/6325/2011 (904/8849/21), у зв`язку з чим відповідні підстави позову не встановлювалися судом при розгляді справ № 29/5005/6325/2011 (904/7806/21) та № 29/5005/6325/2011 (904/8849/21), та підлягають встановленню саме у даній справі і їм має бути надана оцінка судом. Також вказує на відмінність предметів спору у справі № 922/683/23 (922/744/19) та справах № 29/5005/6325/2011 (904/7806/21) та № 29/5005/6325/2011 (904/8849/21). Крім того, у даній справі предметом спору є, зокрема, недійсність 8 договорів купівлі-продажу нерухомого майна, які були укладені 24.03.2016 року між ТОВ фірма "Ідалія" та ТОВ "Діадема Батерфляй". Натомість у справах № 29/5005/6325/2011 (904/7806/21) та № 29/5005/6325/2011 (904/8849/21) досліджувалася, зокрема, недійсність договорів, на підставі яких ТОВ "Таміра" відчужило спірне нерухоме майно на ТОВ фірма "Ідалія". Тобто різняться також предмети спору у наведених справах. Зазначене, на думку позивача, свідчить також про те, що у справах № 29/5005/6325/2011 (904/7806/21) та № 29/5005/6325/2011 (904/8849/21) недійсність 8 договорів купівлі-продажу нерухомого майна, які були укладені 24.03.2016 року між ТОВ фірма "Ідалія" та ТОВ "Діадема Батерфляй" не досліджувалася, зважаючи на що, підлягає дослідженню у даній справі. Тому відповідні вимоги ТОВ фірма "Ідалія" просить задовольнити у повному обсязі.

Рух справи також висвітлено у відповідних ухвалах суду.

У судовому засіданні 30.11.2023 представник позивача позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Представник третьої особи у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити в його задоволенні.

Інші учасники судового розгляду у судове засідання 30.11.2023 не з`явились, про причину неявки суд не повідомили. Про час та місце розгляду справи повідомлені належними чином.

В ході розгляду даної справи Господарським судом Харківської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

В ході розгляду даної справи судом було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Присутні в судовому засіданні позивач та третя особа погодилися з тим, що судом досліджено всі докази, які надано сторонами у відповідності до ст. 74 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи положення ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.

Відповідно до ст. 219 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 30.11.2023, відповідно до ст. 240 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

24 березня 2016 року між ТОВ фірма "Ідалія" та ТОВ "Діадема Батерфляй" було укладено 8 договорів купівлі-продажу нерухомого майна із загальною ціною продажу 8 659 897,00 грн., а саме:

1) Договір купівлі-продажу 1/2 частини нежитлових приміщень: 1-го поверху № 1-8, 9а, 10а, 11-34, 35а, 36а, 37a, 38a, 39a, 40a, 41a, 42a, 43a, 44a, 45a, 46a, 47-49, 50a, 51a, 52a, 53a, 54a, 55a, 56a, 57a, 58a, 59a, 60a, 61a, 62a, 63а, 64а, 65а, 66а, 67-88, I, II, III, IV; антресолi № 89-115, 166, V в літ. "Г-1", загальною площею 14 575,5 кв.м., що розташовані за адресою: м. Харків, просп. Московський, буд. 257, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лук`яновою О.Б. та зареєстрований за № 571;

2) Договір купівлі-продажу 1/2 частини нежитлових приміщень: 1-го поверху № 14, 15 в лiт. А'- 3, загальною площею 84,4 кв.м., що розташовані за адресою: м. Харків, просп. Московський, буд. 257, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лук`яновою О.Б. та зареєстрований за № 572;

3) Договір купівлі-продажу 1/2 частини нежитлових приміщень: 1-го поверху № 1, 2, 3. в літ. "Ш-2", загальною площею 284,7 кв.м., що розташовані за адресою: м. Харків, просп. Московський, буд. 257, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лук`яновою О.Б. та зареєстрований за № 573;

4) Договір купівлі-продажу нерухомого майна - 1/2 частини нежитлових приміщень: 1-го поверху № 35-46, антресолі № 47, 48 в будівлі літ. "Г-1", загальною площею 208,5 кв.м., що розташоване за адресою: м. Харків, просп. Московський, буд. 257, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лук`яновою О.Б. та зареєстрований за № 574;

5) Договір купівлі-продажу нерухомого майна - 1/2 частину нежитловоп будівлі літ. "Л-2", загальною площею 851,8 кв.м., що розташоване за адресою: м. Харків, просп. Московський, буд. 257, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лук`яновою О.Б. та зареєстрований за № 575;

6) Договір купівлі-продажу нерухомого майна - 1/2 частину нежитлової будівлі літ. "Ф-1", загальною площею 69,9 кв.м., що розташоване за адресою: м. Харків, просп. Московський, буд. 257, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області. Лук`яновою О.Б. та зареєстрований за № 576;

7) Договір купівлі-продажу нерухомого майна - 1/2 частину нежитлової будівлі літ. "Ц-2", загальною площею 765,0 кв.м., що розташоване за адресою: м. Харків, просп. Московський, буд. 257, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лук`яновою О.Б. та зареєстрований за № 577;

8) Договір купівлі-продажу нерухомого майна - 1/2 частину нежитлової будівлі літ. "Г'-3", загальною площею 1678,2 м.кв., що розташоване за адресою: м. Харків, просп. Московський, буд. 257, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лук`яновою О.Б. та зареєстрований за № 578.

Пiсля набуття ТОВ "Діадема Батерфляй" права власності на нерухоме майно 28 грудня 2017 року один з об`єктів нерухомого майна, а саме - 1/2 частини нежитлових приміщень: 1-го поверху № 1-8, 9а, 10а, 11-34, 35а, 36а, 37а, 38a, 39a, 40a, 41a, 42a, 43a, 44a, 45a, 46a, 47-49, 50a, 51a, 52a, 53a, 54a, 55a, 56a, 57a, 58a, 59a, 60a, 61a, 62a, 63a, 64а, 65а, 66а, 67-88, I, II, III, IV; антресолі № 89-115, 166, V в літ. "Г-1", загальною площею 14 575,5 кв.м., що розташовані за адресою: м. Харків, просп. Московський, буд. 257 було поділено на три окремі об`єкти нерухомого майна:

1) 1/2 нежитлових приміщень 1-го поверху № 3а, 63б, 67-:-102, 114-:-116, приміщення антресолі № 125-:-147 в літ. "Г-1", загальною площею 6 219,5 м.кв. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

2) 1/2 нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-:-8, 9а, 10а, 11-:-34, 35а, 36а, 37а, 38а, 39а, 40а, 41а, 42а, 43а, 44a, 45a, 46a, 47-:- 49, 50a, 51a, 52a, 53a, 54a, 55a, 56a, 57a, 58a, 59a, 60a, 61a, 62a, 63a, 64a, 95a, 103-:-113 в літ. "Г-1", загальною площею 6 830,6 м.кв. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) (надалі "об`єкт 2");

3) 1/2 нежитлових приміщень антресолі № 118-:-124, 125а, приміщення антресолі 2-го рiвня № 148 в літ. "Г-1", загальною площею 2 192,6 м.кв. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) (надалі "об`єкт 3").

Належна ТОВ "Діадема Батерфляй" частка у розмірі 1/2 об`єкта № 2 була відчужена на користь СУАП "Європоль" за договором купівлі-продажу від 03.04.2019, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.А. за № 418.

Належна ТОВ "Ятрань Плюс" частка у розмірі 1/2 об`єкта № 2 була також відчужена на користь СУАП "Європоль" у формі ТОВ.

СУАП "Європоль" ц формі ТОВ стало єдиним власником об`єкта 2, а саме: власником 1/1 частки об`єкта № 2.

Об`єкт № 3 (частки, належні як ТОВ "Діадема Батерфляй" так і ТОВ "Ятрань Плюс") був поділений на підставі висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, серія та номер: 16/2019, виданий 22.03.2019, видавник: ФОП Ганжя О.О., а в результаті поділу було відкрито розділи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на 2 окремих об`єкта нерухомості, а саме:

нежитлове приміщення антресолі № 119 в літ. "Г-1", загальною площею 1157,7 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) (надалі "об`єкт 3-1");

нежитлові приміщення антресолі № 118,120-:-124,125а, приміщення антресолі 2-го рівня № 148 в літ. "Г-1", загальною площею 1034,9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) (надалі "об`єкт 3-2").

Належна ТОВ "Діадема Батерфляй" частка у розмірі 1/2 об`єкта № 3-1, утвореного в результаті поділу об`єкта № 3, була відчужена на користь СУАП "Європоль" у формі ТОВ за договором купівлі-продажу від 03.04.2019, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.А. за № 419.

Належна ТОВ "Ятрань Плюс" частка у розмірі 1/2 об`єкта № 3-1, утвореного в результаті поділу Об`єкта № 3, була також відчужена на користь СУАП "Європоль" у формі ТОВ.

СУАП "Європоль" стало єдиним власником об`єкта № 3-1, а саме: власником 1/1 частки Об`єкта № 3-1.

01 квітня 2019 року ТОВ "Діадема Батерфляй" та ТОВ "Ятрань Плюс" передали належний їм об`єкт № 3-2 в оренду СУАП "Європоль" у формі ТОВ на підставі договору оренди від 01.04.2019, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Саутенко Н.В. за № 1154.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2022 у справі № 29/5005/6325/2011 (904/7806/21) частково задоволено позовні вимоги ліквідатора ТОВ "Таміра": витребувано на користь ТОВ "Таміра" з чужого незаконного володіння ТОВ "Діадема Батерфляй", за яким зареєстровано право власності на 1/2 частки в цьому майні, та з чужого незаконного володіння ТОВ "Ятрань Плюс", за яким зареєстровано право власності на 1/2 частки в цьому майні наступне нерухоме майно, розташоване за адресою м. Харків, просп. Московський, буд. 257: нежитлові приміщення 1-го поверху № 3а, 63б, 67-:-102, 114-:-116, приміщення антресолі № 125-:-147 в літ. "Г-1", загальною площею 6 219,5 м.кв. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101); нежитлові приміщення антресолі № 118, 120-:-124, 125а, приміщення антресолі 2-го рівня № 148 в літ. "Г-1", загальною площею 1034,9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101); нежитлову будівлю літ. "Г'-3", загальною площею 1 678,2 м.кв. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01); нежитлові приміщення 1-го поверху № 35-46, антресолі № 47, 48 в будівлі літ. "Г-1", загальною площею 208,5 м.кв. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01; нежитлову будівлю літ. "Л-2", загальною площею 851,8 м.кв. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01); нежитлову будівлю літ. "Ф-1", загальною площею 69,9 м.кв. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01); нежитлову будівлю літ. "Ц-2", загальною площею 765,0 м.кв. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01); нежитлові приміщення 1-го поверху № 1, 2, 3 в літ. "Ш-2", загальною площею 284,7 м.кв. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01); нежитлові приміщення 1-го поверху № 14, 15 в літ. "А'-З", загальною площею 84,4 м.кв. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01); припинено право власності ТОВ "Діадема Батерфляй" та ТОВ "Ятрань Плюс" на вказане нерухоме майно; скасовано державну реєстрацію права власності ТОВ "Діадема Батерфляй" та ТОВ "Ятрань Плюс" на вказане нерухоме майно.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 18.07.2022 року у справі № 29/5005/6325/2011 (904/7806/21) апеляційні скарги ТОВ "Діадема Батерфляй", СУАП "Європоль" у формі ТОВ, ТОВ "Ятрань Плюс" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2022 у справі № 29/5005/6325/2011 (904/7806/21) задоволено; рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2022 року у справі № 29/5005/6325/2011 (904/7806/21) скасовано в частині задоволених позовних вимог; прийнято нове рішення, яким в позові ТОВ "Таміра" відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.11.2022 у справі № 29/5005/6325/2011 (904/7806/21) касаційну скаргу ТОВ "Таміра" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Леонова К. Ю. на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2022 року у справі № 29/5005/6325/2011 (904/7806/21) в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання правочинів недійсними та на Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18.07.2022 у справі № 29/5005/6325/2011 (904/7806/21) задоволено частково; Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18.07.2022 року у справі № 29/5005/6325/2011 (904/7806/21) скасовано. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2022 року у справі № 29/5005/6325/2011 (904/7806/21) залишено в силі.

Таким чином, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2022 у справі № 29/5005/6325/2011 (904/7806/21) набрало законної сили 22.11.2022.

На підставі зазначеного ТОВ "Таміра" проведено державну реєстрацію права власності на вищезазначені об`єкти нерухомого майна, що підтверджується наданими ТОВ "Таміра" витягами з Державного реєстру речових прав № 326642778 від 22.03.2023, 327006622 від 27.03.2023, № 327003761 від 27.03.2023, № 327001280 від 27.03.2023, № 327002412 від 27.03.2023, № 326645272 від 22.03.2023, № 327011522 від 27.03.2023, № 326641347 від 22.03.2023, № 326639235 від 22.03.2023.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.02.2022 у справі № 29/5005/6325/2011 (904/8849/21) частково задоволено позовні вимоги ліквідатора ТОВ "Таміра": витребувано на користь ТОВ "Таміра" з чужого незаконного володіння СУАП "Європоль" у формі ТОВ наступне нерухоме майно: нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-:-8,9а, 10а, 11-:-34,35а, 36а, 37а, 38а, 39а, 40а, 41а, 42а, 43а, 44а, 45а, 46а, 47-:- 49,50а, 51а, 52а, 53а, 54а, 55а, 56а, 57а, 58а, 59а, 60а, 61а, 62а, 63а, 64а, 95а, 103-:-113 в літ. "Г-1", загальною площею 6830,6 м.кв. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101); нежитлові приміщення антресолі № 119 в літ. "Г-1", загальною площею 1157,7 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101); припинено право власності СУАП "Європоль" у формі ТОВ на зазначене нерухоме майно.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 19.09.2022 у справі № 29/5005/6325/2011 (904/8849/21) апеляційні скарги СУАП "Європоль" у формі ТОВ, ТОВ "ФК "Поліс" на Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.02.2022 у справі № 29/5005/6325/2011 (904/8849/21) задоволено; Господарського суду Дніпропетровської області від 14.02.2022 року у справі № 29/5005/6325/2011 (904/8849/21) скасовано; у задоволенні позовних вимог ТОВ "Таміра" відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.01.2023 у справі № 29/5005/6325/2011 (904/8849/21) касаційну скаргу ТОВ "Таміра" на Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.09.2022 у справі № 29/5005/6325/2011 (904/8849/21) від 19.09.2022 задоволено; Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.09.2022 у справі № 29/5005/6325/2011 (904/8849/21) скасовано; Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.02.2022 року у справі № 29/5005/6325/2011 (904/8849/21) залишено в силі.

Таким чином, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.02.2022 у справі № 29/5005/6325/2011 (904/8849/21) набрало законної сили 17.01.2023.

На підставі зазначеного ТОВ "Таміра" проведено державну реєстрацію права власності на вищезазначені об`єкти нерухомого майна, що підтверджується наданими ТОВ "Таміра" витягами з Державного реєстру речових прав № 326524714 від 22.03.2023 та № 326524114 від 22.03.2023.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч. 2 ст.4 ГПК України).

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить, як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Отже, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Ст. 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа здійснює свої права вільно на власний розсуд (ст. 12 ЦК України).

Cт. 14 ГПК України визначає принцип диспозитивності господарського судочинства та встановлює, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 5 ГПК України вказує на те, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим, перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів, передбачений ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГПК України не є вичерпним. ЦК України та іншими законами може встановлюватися для захисту певних чи окремих категорій прав спеціальні способи захисту прав. У тих випадках, коли спеціальна норма закону встановила інший, ніж визначений, спосіб захисту, застосовується спосіб захисту, встановлений спеціальною нормою. Одночасно можуть застосовуватися положення ст. 16 ЦК України і положення спеціальної норми щодо способу захисту у випадках, коли ці способи тотожні й на них поширюється дія ЦК України.

Згідно зі ст. 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 цього ж Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У статті 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Також згідно зі ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або, якщо він не визнаний судом недійсним.

Близький за змістом висновок сформований, зокрема, у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20, у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18.

Відповідно до ст. 16, 203, 215 ЦК України, для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Близький за змістом правовий висновок сформований, зокрема, у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20, у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13, від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16.

Ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Реалізуючи передбачене ст. 55 Конституції України, ст. 4 ГПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений.

Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити. Близький за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для звернення особи до суду, є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Особа, яка звертається до суду з позовом, вказує у позові власне суб`єктивне уявлення про її порушене право та/або охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права та/або інтересу позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (такий правовий висновок Верховного Суду викладений у постановах від 19.09.2019 у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 22.09.2022 у справі № 924/1146/21, від 06.10.2022 у справі № 922/2013/21, від 17.11.2022 у справі № 904/7841/21).

Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки, від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав (такий висновок міститься у пункті 53 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20, у постанові Верховного Суду України від 25.05.2016 у справі № 6-605цс16).

Свобода договору, яка передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, і свобода підприємницької діяльності, яка полягає у самостійному здійсненні без обмежень будь-якої підприємницької діяльність, не забороненої законом, є ключовими засадами цивільного права та господарського права, закріпленими у ст. 3, 627 ЦК України, ст. 6, 43 ГК України.

Позивачем у справі про визнання недійсним правочину може бути будь-яка заінтересована особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 387/515/18.

Водночас, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2020 у справі № 761/26815/17 міститься висновок про те, що недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документу, як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

Таким чином, у господарському провадженні особами здійснюється реалізація права на захист їх цивільних прав за допомогою способів захисту.

Виходячи з наведених норм, при розгляді позову про визнання недійсним оспорюваного правочину, судом повинно вирішуватися питання про спростування презумпції правомірності правочину та має бути встановлено не лише наявність підстав, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним, але й чи було порушене цивільне право або інтерес особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право (інтерес) порушене та в чому полягає порушення.

Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

При цьому відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові, у разі з`ясування обставин відсутності порушеного права позивача (що є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові), судам не потрібно вдаватись до оцінки спірного правочину на предмет його відповідності положенням законодавства. (така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19).

У даній справі ТОВ фірма "Ідалія" звернулося до суду з позовом 19 березня 2019 року, обґрунтовуючи свої позовні вимоги порушенням права власності, у зв`язку з укладенням договорів купівлі-продажу нерухомого майна (на підставі яких відбулося відчуження ТОВ фірма "Ідалія" спірного нерухомого майна) особою, яка не мала права вчиняти будь-які правочини від імені ТОВ фірма "Ідалія".

ТОВ фірма "Ідалія" зазначає, що договори купівлі-продажу від імені ТОВ фірма "Ідалія" були підписані особою, яка не мала права вчиняти будь-які правочини від імені ТОВ фірма "Ідалія", в розумінні ст. 207, 237 ЦК України. Так, договори купівлі-продажу від імені ТОВ фірма "Ідалія" були підписані виконуючим обов`язки директора ТОВ фірма "Ідалія" ОСОБА_2 . Натомість ні на підставі договорів, ні на підставі закону чи інших актів цивільного законодавства, ні на підставі установчих документів не виникло представництво ТОВ фірма "Ідалія". Зокрема, статутом ТОВ фірма "Ідалія" не було передбачено повноважень і процедури тимчасового покладення на фізичну особу обов`язків виконуючого органу ТОВ фірма "Ідалія", тому ані ОСОБА_1 , ані інший орган ТОВ фірма "Ідалія" не мав права призначати в.о. директора, а ОСОБА_2 не мав права вчиняти правочини від імені ТОВ фірма "Ідалія" на підставі Наказу 1-В про його призначення в.о. директора; волевиявлення ТОВ фірма "Ідалія" на укладення договорів купівлі-продажу не було вільним і не відповідало внутрішній волі ТОВ фірма "Ідалія", як юридичної особи, адже обставини наявності волі ТОВ фірма "Ідалія" на укладення цих договорів відсутні.

19 серпня 2019 року від представника ТОВ фірма "Ідалія" надійшла заява про зміну предмета позову та залучення співвідповідача до розгляду справи. Позивач зазначає, що після відкриття провадження позивачу стало відомо, що декілька об`єктів (часток об`єктів) відчуженого за оскаржуваними договорами купівлі-продажу нерухомого майна були поділені та відчужені ТОВ "Діадема Батерфляй" на користь іншого товариства СУАП "Європоль" у формі ТОВ.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ фірма "Ідалія" полягають у визнанні недійсними договорів купівлі-продажу спірного майна; зобов`язанні ТОВ "Діадема Батерфляй" повернути ТОВ фірма "Ідалія" частину спірного нерухомого майна; витребуванні у СУАП "Європоль" у формі ТОВ на користь ТОВ фірма "Ідалія" частини спірного нерухомого майна; визнанні за ТОВ фірма "Ідалія" право власності на спірне нерухоме майно.

Натомість ТОВ "Таміра" стверджує, що судовими рішеннями у справах № 29/5005/6325/2011 (904/7806/21) та № 29/5005/6325/2011 (904/8849/21) встановлено та підтверджено, що ТОВ фірма "Ідалія" придбало спірне нерухоме майно всупереч положенням ст. 3, 13 ЦК України, діючи недобросовісно та з неправомірною метою, а отже ТОВ фірма "Ідалія" ніколи не було законним власником спірного нерухомого майна, яке є предметом спору у цій справі за позовом ТОВ фірма "Ідалія".

Дослідивши вищезгадані судові рішення суд зазначає про наступне.

Зі змісту Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.11.2022 року у справі № 29/5005/6325/2011 (904/7806/21) вбачається, що ТОВ "Таміра" було власником витребуваного на його користь нерухомого майна з моменту його придбання та ніколи не втрачало зазначеного права власності, зважаючи на викладене нижче.

Відповідно до п. 43.14 Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.11.2022 у справі № 29/5005/6325/2011 (904/7806/21) судом першої інстанції встановлено, що спірне майно було придбано ТОВ "Таміра" у власність на підставі наведених нижче правовстановлюючих документів: Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів № 1420 від 06.05.2003, посвідчене приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Левковою М.В. (нежитлове приміщення "Ф-1" загальною площею 69,9 кв.м., реєстраційний номер майна: 955123); договір купівлі - продажу № 1 від 13.01.2004, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Христоєвою Т.В. (Приміщення літ. "Г-1", реєстраційний номер майна: 4248508); договір купівлі - продажу № 1 від 13.01.2004, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Христоєвою Т.В. (нежитлове приміщення "Г'-3" загальною площею 1678,2 кв.м.); договір купівлі-продажу № 27 від 21.01.2004, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Христоєвою Т.В. (нежитлове приміщення "Г-1" загальною площею 208,5 кв.м., реєстраційний номер майна: 47883); договір купівлі - продажу № 2464 від 15.11.2004, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Христоєвою Т.В. (нежитлове приміщення "Э-1", загальною площею 361,9 кв.м., реєстраційний номер майна: 581337); договір купівлі - продажу № 2647 від 25.11.2004, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Христоєвою Т.В. (нежитлове приміщення "А'-3", загальною площею 84,4 кв.м, нежитлове приміщення "Ш-2", загальною площею 284,7 кв.м., реєстраційний номер майна: 8563961); договір купівлі - продажу № 1333 від 08.04.2005, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Христоєвою Т.В. (нежитлове приміщення "Л-2" загальною площею 851,8 кв.м., реєстраційний номер майна: 22942798); договір купівлі - продажу № 1333 від 08.04.2005, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Христоєвою Т.В. (нежитлове приміщення "Щ-1", загальною площею 228,2 кв.м., реєстраційний номер майна: 1186283); договір купівлі - продажу № 2076 від 03.06.2005, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Христоєвою Т.В. (нежитлове приміщення "Ш-2", загальною площею 284,7 кв.м., реєстраційний номер майна: 1186069); договір купівлі - продажу № 5 від 04.11.2003 (нежитлове приміщення "Ц-2", загальною площею 765,0 кв.м., реєстраційний номер майна: 2574522).

Згідно з п. 43.18 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.11.2022 у справі № 29/5005/6325/2011 (904/7806/21) ТОВ "Таміра" не втратило права власності на спірне майно, адже, як вірно встановлено судом першої інстанції, відчуження ТОВ "Таміра" спірного майна відбулося протиправно, на підставі фраудаторного правочину, з порушенням приписів ст. 3, 13 ЦК України.

ТОВ фірма "Ідалія" придбало нерухоме майно на підставі договорів купівлі-продажу, укладених у період з 28.05.2009 по 09.06.2009 між ТОВ "Таміра", як продавцем та ТОВ фірма "Ідалія", як покупцем.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.11.2022 у справі № 29/5005/6325/2011 (904/7806/21), зокрема, встановлено, що внаслідок укладення оскаржуваних договорів ТОВ фірма "Ідалія" придбало у ТОВ "Таміра" 10 об`єктів нерухомого майна за адресою: м.Харків, просп. Московський, буд. 257, до складу яких увійшло, зокрема, спірне у даній справі майно.

На думку суду, обставини, за яких між ТОВ "Таміра" та ТОВ фірма "Ідалія" були укладені оскаржувані договори, у своїй сукупності дають підстави вбачати порушення принципу добросовісності сторонами цих договорів, а так само іншими причетними до них особами - учасниками та керівниками ТОВ "Таміра" та ТОВ фірма "Ідалія". Такий висновок зроблений судом за результатами надання оцінки обставинам щодо особи-контрагента ТОВ "Таміра" за оскаржуваними договорами, обставинам, які характеризують момент укладення оскаржуваних договорів, а також дефектам проведення оплати за оскаржуваними договорами (п.п. 38.30, 38.31 Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.11.2022 року у справі № 29/5005/6325/2011 (904/7806/21)).

Зокрема, Верховним Судом зроблено висновки про те, що спірне майно було відчужено на користь ТОВ фірма "Ідалія", яке перебувало під контролем учасників ТОВ "Таміра", кожен з яких до того ж вважався заінтересованою особою щодо ТОВ "Таміра" (п. 38.39 Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.11.2022 року у справі № 29/5005/6325/2011 (904/7806/21)). Повернення грошових коштів із банківського рахунку ТОВ "Таміра" на користь ТОВ фірма "Ідалія" безумовно свідчить про те, що ТОВ "Таміра" та ТОВ фірма "Ідалія", укладаючи оскаржувані договори, переслідували інші цілі та наміри, ніж передбачені умовами оскаржуваних договорів. ТОВ фірма "Ідалія" всупереч умовам оскаржуваного договору насправді не переслідувало мету здійснити оплату за спірне майно (п. 38.65 Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.11.2022 року у справі № 29/5005/6325/2011 (904/7806/21)).

Також у п. 43.62 Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.11.2022 року у справі № 29/5005/6325/2011 (904/7806/21) зроблено висновок, що ТОВ "Ятрань Плюс" та ТОВ "Діадема Батерфляй" як недобросовісні набувачі спірного майна ніколи не набували право власності на спірне майно, а його власником з моменту придбання було ТОВ "Таміра".

Таким чином, судовими рішеннями у справі № 29/5005/6325/2011 (904/7806/21) було встановлено факт того, що "Таміра" було власником витребуваного на його користь нерухомого майна, з моменту його придбання та ніколи не втрачало зазначеного права власності.

Водночас зі змісту постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.01.2023 у справі № 29/5005/6325/2011 (904/8849/21) вбачається, що ТОВ "Таміра" було власником спірного нерухомого майна (об`єкта 2 та об`єкта 3-1) з моменту його придбання та ніколи не втрачало зазначеного права власності, враховуючи наступне.

У п. 9.89 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.01.2023 у справі № 29/5005/6325/2011 (904/8849/21) зазначено, що як було встановлено судом першої інстанції, спірне майно (Приміщення літ. Г-1) було придбано ТОВ "Таміра" у власність на підставі договору купівлі-продажу № 1 від 13.01.2004, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Христоєвою Т.В. (реєстраційний номер майна: 4248508).

Також у пункті 9.93 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.01.2023 у справі № 29/5005/6325/2011 (904/8849/21) зазначено, що втративши право володіння, ТОВ "Таміра" не втратило права власності на спірне майно, оскільки, як вірно встановлено судом першої інстанції, відчуження ТОВ "Таміра" спірного майна відбулося протиправно, на підставі фраудаторного правочину, з порушенням приписів ст. 3, 13 ЦК України.

Отже, ТОВ "Таміра" є власником спірного у такій справі нерухомого майна з моменту його придбання у 2003-2005 роках, що встановлено та підтверджено судовими рішеннями у справі № 29/5005/6325/2011 (904/8849/21).

У межах справи № 29/5005/6325/2011 (904/8849/21) було також встановлено, що за договором купівлі-продажу від 09.06.2009, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бінус О.О. за реєстровим № 2086, ТОВ фірма "Ідалія" придбала у ТОВ "Таміра" нерухоме майно загальною площею 14 575,5 кв.м., розташоване у м. Харків, просп. Московський, буд. 257.

Водночас, постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.01.2023 у справі № 29/5005/6325/2011 (904/8849/21) містить висновки про те, що укладення оскаржуваного договору купівлі-продажу у 2009 році у період фінансової неплатоспроможності ТОВ "Таміра", на підставі якого було відчужено належне ТОВ "Таміра" спірне майно на користь ТОВ фірма "Ідалія" - юридичної особи, що перебувала під контролем учасників ТОВ "Таміра", повернення отриманих ТОВ "Таміра" грошових коштів за спірне майно на рахунок покупця спірного майна підтверджують обґрунтованість висновку місцевого господарського суду про те, що мета укладення цього договору була неправомірною та недобросовісною, вчинена з метою сумнівного зменшення розміру активів ТОВ "Таміра" шляхом зловживання правом власності на шкоду кредиторам, адже внаслідок відчуження спірного майна погіршився вже існуючий стан неплатоспроможності ТОВ "Таміра", що в подальшому призвело до його банкрутства.

Таким чином, судовими рішеннями у справі № 29/5005/6325/2011 (904/8849/21) було встановлено факт того, що "Таміра" було власником витребуваного на його користь нерухомого майна з моменту його придбання та ніколи не втрачало зазначеного права власності.

Отже, судовими рішеннями у справах № 29/5005/6325/2011 (904/7806/21) та № 29/5005/6325/2011 (904/8849/21) зроблено висновки про порушення ТОВ "Таміра" та ТОВ фірма "Ідалія" принципу добросовісності при укладенні договорів купівлі-продажу нерухомого майна, встановлено неправомірну мету їх укладення, а саме зменшення розміру активів ТОВ "Таміра" та визнано фраудаторність відповідних договорів.

З огляду на зазначене, слід дійти висновку, що єдиним власником спірного майна з моменту придбання у 2003-2005 роках на момент розгляду даного спору є ТОВ "Таміра" (постанови ВС у справах № 29/5005/6325/2011 (904/7806/21), № 29/5005/6325/2011 (904/8849/21)).

У відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Ч. 1 ст. 129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Ч. 1 та 2 ст. 18 ГПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення, є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Ч. 4 ст. 75 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд враховує, що рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України", яке є в силу ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" джерелом права, визначено, що "право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 § 1 Конвенції, повинно тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів ("Брумареску проти Румунії", § 61)".

Оскільки на час розгляду справи № 922/744/19, рішення у справах № 29/5005/6325/2011 (904/7806/21) та № 29/5005/6325/2011 (904/8849/21) набрали законної сили, суд зазначає, що відповідно до ст. 75 ГПК України вказане є підставою для звільнення позивача від доказування обставин, встановлених під час розгляду даних справ.

Відповідно до ст. 45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Суд зазначає, що порушенням розуміється такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке. Порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, вирішуючи спір, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки в межах заявлених позовних вимог, встановив, що позивач не довів наявності у нього іншого порушеного права (інтересу), аніж наявності право власності на спірне майно.

Оскільки відсутність порушення прав і законних інтересів позивача спірним правочином є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові, інші доводи, викладені у позові, з урахуванням тих пояснень, які стосуються суті спору, суд до уваги не бере.

Таким чином, суд відмовляє позивачу у задоволенні позову виключно у зв`язку з відсутністю порушення прав та законних інтересів позивача.

Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться в рішенні суду, позаяк не покладаються судом в основу цього судового рішення, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010).

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 2, 46, 50, 73-74, 76-79, 86, 126, 129, 165, 236-242, 256, 257 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія" (08129, Київська обл., Бучанський р-н, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Черкаська, буд. 26, );

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Діадема Батерфляй" (61045, м. Харків, вул. Клочківська, буд. 244, );

Відповідач - Спільне Українсько-Американське підприємство "Європоль" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (61093, Харківська обл., м. Харків, пров. Володимира Усенка, буд. 2, ).

Третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Ятрань плюс" (61044, м. Харків, пр. Героїв Харкова, 257, к. 7);

Третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Таміра" (49033, м. Дніпро, вул. Краснопільська, 9, ).

Повне рішення складено 11.12.2023.

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/683/23 (922/744/19)