РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.12.2023Справа № 910/10187/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., за участю секретаря судового засідання Голуба О.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросвіт Фарм»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг»

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Леонтьєв Гліб Олегович

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання від 11.12.2023.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2023 позовну заяву було залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків та спосіб їх усунення.

12.07.2023 позивачем через відділ діловодства Господарського суду міста Києва було подано заяву про усунення недоліків, відповідно до якої позивачем усунуто недоліки, зазначені в ухвалі Господарського суду міста Києва від 04.07.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 було відкрито провадження у справі, розгляд вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 18.09.2023.

25.08.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» надійшов відзив на позовну заяву.

У судовому засіданні 18.09.2023 представник позивача та відповідача надали усні пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2023 було продовжено строк підготовчого провадження та відкладено розгляд справи на 02.10.2023.

У судовому засіданні 02.10.2023 представник позивача та відповідача надали усні пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2023 було відкладено розгляд справи на 23.10.2023.

У судовому засіданні 23.10.2023 представник відповідача надав усні пояснення по справі та просив надати строк на подання заперечень на відповідь на відзив, інші учасники справи у судове засідання не з`явились.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.10.2023 було відкладено розгляд справи на 20.11.2023.

У судовому засіданні 20.11.2023 представник позивача та відповідача надали усні пояснення по справі, представник третьої особи у судове засідання не з`явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2023 було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 11.12.2023.

У судовому засіданні 11.12.2023 представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, представник третьої особи у судове засідання не з`явився.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши у судовому засіданні докази та оцінивши їх у сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

31.10.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» (далі - Позивач/Лізингоодержувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» (далі - Відповідач/Лізингодавець) було укладено рамковий договір фінансового лізингу № 3960-FL (далі - Договір лізингу).

Згідно з цим Рамковим Договором Лізингодавець на підставі Договору купівлі - продажу зобов`язується набути у власність Лізингодавця і передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування Лізингоодержувачу предмет лізингу, а Лізингоодержувач зобов`зяується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього Рамкового Договору (п. 2.1 Договору лізингу).

Як зазначає відповідач, позивач починаючи з листопада 2021 року допустив прострочення сплати лізингових платежів. Позивачем вказана обставина жодним чином не спростувана. Матеріали справи не містять доказів того, що позивачем були здійснені лізингові платежі установлені додатковими угодами та Графіком сплати лізингових платежів строки. Цей факт позивачем не оспорений.

Виходячи з положень статті 610, частини 1 статті 612, статті 611 ЦК України, частини 2 статті 193 ГК України, відповідач є порушником зобов`язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом.

Пунктом 2 розділу ІІІ «Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено, що цей Закон застосовується до відносин, що виникли після дня набрання чинності цим Законом. Відносини, що виникли на підставі договорів фінансового лізингу, укладених до набрання чинності цим Законом (13.06.2021), регулюються відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною 2 статті 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» від 16.12.1997 №723/97-ВР (який регулював спірні правовідносини сторін на момент їх виникнення, і дія якого продовжує поширюється на спірні правовідносини) передбачено, що лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів.

Відповідно до п. 7.2.4 Лізингодавець за своїм рішенням, може розірвати Рамковий договір в односторонньому порядку з настанням наслідків передбачених п. 7.3 Рамкового Договору , шляхом направлення Повідомлення про відмову у будь - який спосіб передбачений пунктом 9.12 Рамкового Договору. Підтвердженням отримання Лізингоодержувачем такої вимоги є повідомлення про вручення цінного листа або відміткою поштової служби про відмову від прийняття цінного листа або закінчення терміну зберігання. Направлення повідомлення здійснюється Лізингодавцем на адресу вказану Лізингоодержувачем в Рамковому Договорі або в повідомленні про зміну адреси.

Враховуючи наявність прострочення позивача зі сплати лізингових платежів 17.05.2023, відповідач направив на юридичну адресу Позивача (08472, Київська область, Переяслав-Хмельницький р-н, село Світанок, ВУЛИЦЯ КИЇВСЬКА, будинок 5/4), Повідомлення №222/05/23-ю, про розірвання Договору лізингу.

Повідомлення № 222/05/23-ю від 16.05.2023р. було отримано Позивачем 23.05.2023р., що підтверджується повідомленням про вручення № 373 (копія долучена відповідачем до Відзиву).

Як було встановлено судом вище, строк прострочення сплати позивачем лізингових платежів більше 30 днів відповідачем доведений, а позивачем належними та допустимими доказами не спростований.

Тому відповідач, враховуючи вищевказані вимоги Закону України «Про фінансовий лізинг» від 16.12.1997 та умови Договору лізингу, мав право на одностороннє розірвання Договору лізингу.

Згідно пп. 7.2.7 п. 7.2 Лізингодавець за своїм рішенням, може стягнути штраф у розмірі 0,5% (п`ять десятих) відсотків від залишкової (несплаченоі) вартості Частини Предмета Лізингу, вказаної у відповідному Протоколі Лізингу за кожний випадок настання Події Невиконання Зобов`язань. При цьому, без жодного упередження для прав Лізингодавця, він може скористуватися всіма своїми правами передбаченими п.7.2 Рамкового Договору або будь-якою частиною таких прав в будь-якому порядку та без жодних обмежень. Для усунення непорозумінь, якщо Лізингодавець не скористався будь-яким із своїх прав передбачених п 7 2 Рамкового Договору то це не є і не буде тлумачитися як відмова від будь-якого права Лізингодавця Однак, в разі настання Події Невиконання Зобов`язань, передбаченого п 7.1 1 Рамкового Договору, Лізингодавець має право реалізувати своє право відмови від Рамкового Договору, передбачене пунктом 7.2,3 лише якщо невиконання (неналежне виконання) триває більше 30 (тридцяти) днів. В цьому ж випадку, Лізингодавець має право вимагати повернення Предмета Лізингу від Лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса Стягнення за виконавчим написом нотаріуса провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

На підставі зазначених положень Договору лізингу відповідач звернувся до Приватного нотаріуса про вчинення виконавчого напису на вилучення та повернення відповідачу Предмета лізингу.

02.06.2023 Приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис нотаріуса №448 (далі - Виконавчий напис) для повернення Предмету лізингу за Договором через несплату позивачем на користь відповідача лізингових платежів та штрафів, що станом на 31.05.2023 складало 9 473 529, 06 грн.

Враховуючи підстави позову, суд зазначає, що Закон України «Про фінансовий лізинг» передбачає право лізингодавця:

1) відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса (пункти 3, 4 частини 1 статті 10 Закону України "Про фінансовий лізинг" від 16.12.1997)

2) стягнути з лізингоодержувача прострочену заборгованість у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса (пункт 5 частини 1 статті 10 Закону України "Про фінансовий лізинг" від 16.12.1997).

Отже, при вирішені питання щодо задоволення вимог лізингодавця у безспірному порядку, необхідно перш за все розрізняти, які саме вимоги були задоволені лізингодавцем у безспірному порядку, повернення предмету лізингу чи стягнення простроченої суми лізингових платежів.

При цьому, законодавство України не ставить в залежність безспірне право на повернення предмету лізингу з оскарженням чи невизнанням лізингодержувачем суми боргу за Договором лізингу, а передбачає лише встановлення факту наявності цього боргу (незалежно від суми) протягом понад 30 днів (а за чинним на зараз Законом України "Про фінансовий лізинг" понад 60 днів).

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення виконавчих написів регулюється Законом України «Про нотаріат».

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 88 цього Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Згідно з пунктом 8 «Повернення об`єкта лізингу» постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (далі - Постанова № 1172) для одержання виконавчого напису за договорами лізингу, що передбачають у безспірному порядку повернення об`єкта лізингу, подаються:

а) оригінал договору лізингу;

б) засвідчена лізингодавцем копія рахунка, направленого лізингоодержувачу, з відміткою про несплату платежів після вручення письмового повідомлення.

Як зазначає відповідач, зазначені документі і були подані Приватному нотаріусу для вчинення спірного виконавчого напису.

Копії відповідних рахунків на оплату лізингових платежів були долучені до матеріалів справи, а також були направлені позивачу разом із Повідомленням.

Судом враховано, що позивач жодним чином не спростовує факт наявності у нього заборгованості за Договором лізингу по сплаті вищевказаних лізингових платежів за цими рахунками. Жодних доказів на підтвердження факту погашення цієї заборгованості матеріали справи не містять.

Частиною 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Натомість, як слідує із доданих позивачем до позовної заяви копій додаткових повідомлень про настання форс-мажорних обставин та листа від 27.04.2023 (вих. № 001) позивачем визнається факт наявності простроченої заборгованості за лізинговими платежами, і ставиться прохання про відстрочення сплати цієї заборгованості (лізингових платежів) до моменту закінчення дії форс-мажорних обставин та до часткової сплати заборгованості до кінця квітня 2023 року та в серпні 2023 року.

Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису про повернення Предмету лізингу за Договором лізингу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Надані відповідачем докази у своїй сукупності, з урахуванням положення статті 79 ГПК України, є належними доказами дотримання Приватним нотаріусом та відповідачем вимог законодавства України та умов Договору лізингу щодо повернення Предмета лізингу у безспірному порядку за виконавчим написом нотаріуса.

Посилання позивача на наявність форс-мажорних обставин суд не бере до уваги, оскільки за чинним законодавством України (стаття 617 ЦК України, стаття 218 ГК України) та умовами Договору сам факт наявності обставин непереборної сили звільняє від відповідальності за порушення зобов`язання, а не від обов`язку виконувати зобов`язання належним чином.

Суд також зауважує, що настання форс-мажорних обставин не є підставою для невиконання позивачем зобов`язання зі сплати лізингових платежів у встановлені строки до дати настання таких обставин, а також для звільнення його від відповідальності в такому випадку.

Інші доводи сторін, наведені у наданих суду заявах по суті справи та усних поясненнях, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні спору не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 12.12.2023.

Суддя І.В. Алєєва