РІШЕННЯ

м. Київ

22.11.2023Справа № 910/10598/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Шатан Т.О., розглянув у відкритому судовому засіданні справу №910/10598/23 за позовом Державного підприємства "Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженка" до Приватного акціонерного товариства «ТЕЛЕКАНАЛ ІНТЕР» про стягнення 3 908 667, 74 грн. за участю представників:озивача: Юровський А.Г.; відповідача: Скрипник Р.В.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

04.07.2023 до Господарського суду міста Києва від Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів імені О. Довженка» (позивач) надійшла позовна заява до Приватного акціонерного товариства «Телеканал Інтер» (відповідач), в якому позивач просить суд стягнути з відповідача за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання 3 908 667, 74 грн, з яких: 1 068 839, 20 грн інфляційних втрат, 150 428, 75 грн 3% річних та 2 689 399, 79 грн пені.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням ПрАТ «Телеканал Інтер» умов договору №352 від 22.12.2021 про надання послуг в частині внесення платежів за користування павільйоном №1, що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 44 у період з лютого 2022 по червень 2022.

За твердженнями позивача, внаслідок прострочення оплати за користування павільйоном №1 за наведений період, за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 5 330 008, 69 грн, на яку позивач нараховує інфляційні втрати, 3% річних та пеню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.07.2023 залишено без руху позовну заяву ДП «Національна кіностудія художніх фільмів імені О. Довженка» у зв`язку з несплатою судового збору за подання позовної заяви, та надано строк, для усунення недоліків позовної заяви.

20.07.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі №910/10598/23; постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 05.09.2023. Крім того, встанволено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву - п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Так, ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі було направлено ПрАТ «Телеканал Інтер» за адресою: м. Київ, вулиця Дмитрівська, буд. 30, 01054, яка вказана у позовній заяві та відповідає адресі місцезнаходження у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Водночас, суд звертає увагу, що поштове відправлення з ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі не було вручене відповідачу та було повернуте до суду з відміткою у довідці відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» - 03.08.2023.

Згідно з приписів частини 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

У пункті 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Виходячи зі змісту статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, суд дійшов висновку, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19.

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що факт неотримання відповідачем поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу про відкриття провадження у справі за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.09.2020 у справі № 910/9791/18.

При цьому суд зауважує, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "за закінченням терміну зберігання", "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.03.2021 у справі № 910/1487/20, де зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Відповідач не повідомляв суд про зміну місцезнаходження.

Отже, керуючись приписами пунктом 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що днем вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі №910/10598/23 від 24.07.2023 є дата відмітки поштового штемпеля - 31.07.2023.

Тобто, строк для надання відзиву на позовну заяву до 16.08.2023 (включно).

Крім того, суд враховує, що відповідач не був позбавлений права ознайомитись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 в Єдиному реєстрі судових рішень, який є загальнодоступним.

08.08.2023 до суду від позивача надійшли письмові пояснення щодо розбіжностей у реквізитах договорів та уточнення редакції позовної вимоги, у зв`язку з опискою, допущеною при написанні документа.

У підготовчому засіданні 05.09.2023 судом постановлено ухвалу про відкладення засідання на підставі пункту 3 частини 2 статті 183 Господарського процесуального кодексу України - в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 182 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні, та надано можливість представнику відповідача з`явитись у наступне засідання.

У матеріалах справи наявне оголошення з офіційного сайту «Судової влади» щодо повідомлення відповідача про дату та час підготовчого засідання у справі на 03.10.2023.

03.10.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли: відзив на позовну заяву та клопотання про допит свідка.

03.10.2023 до суду від позивача надійшло клопотання про витребування від відповідача доказів.

За частиною 4 статті 233 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Так, у підготовчому засіданні 03.10.2023 судом постановлено ухвалу про залишення без розгляду відзиву на позовну заяву на підставі частини 2 статті 118 Господарського процесуального кодексу України. Суд не приймає до уваги відзив на позовну заяву, як такий, що поданий до суду з порушення строку встановленого в частині 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України. Тоді як, клопотання про продовження пропущеного строку, встановленого судом для подання відзиву на позовну заяву відповідачем не подано.

У підготовчому засіданні 03.10.2023 судом постановлено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання відповідача про виклик та допит свідка, оскільки показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка. Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом, крім випадків встановлених Господарським процесуальним кодексом України. Відповідачем не дотримано вимог статей 87-89 Господарського процесуального кодексу України при зверненні з відповідним клопотанням.

Крім того, постановляючи у підготовчому засіданні 03.10.2023 ухвалу про відмову у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів суд виходив з того, що всупереч пункту 5 частини 2 статті 81 Господарського процесуального кодексу України позивач не зазначив причини неможливості отримати цей доказ самостійно. Крім того, суд враховує, що до клопотання додано адвокатський запит з доказами його направлення на адресу ДП «Національна кіностудія художніх фільмів імені О. Довженка» - 27.09.2023. В той же час, відповідно до частини 2 статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» відповідь на адвокатський запит має бути надано не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Позивач звернувся до суду з клопотанням 03.10.2023. Враховуючи час поштового обігу та час, необхідний для надання відповіді на запит, клопотання про витребування доказів є передчасним.

У підготовчому засіданні 03.10.2023 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, яка занесена до протоколу судового засідання, та призначено справу №910/10598/23 до судового розгляду по суті на 24.10.2023.

23.10.2023 до суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з тим, що між сторонами тривають перемовини щодо мирного врегулювання спору.

24.10.2023 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з тим, що між сторонами тривають перемовини щодо мирного врегулювання спору.

У судове засідання 24.10.2023 представники сторін не з`явились. Суд ухвалив відкласти судове засідання на 14.11.2023.

14.11.2023 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження та долучення доказів.

Судове засідання, призначене на 14.11.2023 не відбулось у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.11.2023 судове засідання призначено на 22.11.2023.

У судовому засіданні 22.11.2023, без виходу до нарадчої кімнати, суд постановив ухвалу про відмову у задоволенні клопотання відповідача про повернення на стадію підготовчого провадження, оскільки наведені відповідачем причини не є поважними, а обставини для повернення на стадію підготовчого провадження - вагомими. При цьому суд наголошує, що необґрунтоване затягування строків розгляду справи і перебування в стані невизначеності учасників процесу свідчить про порушення положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

З метою дотримання принципів змагальності та рівності учасників судового процесу, у судовому засіданні 22.11.2023 суд ухвалив залучити до матеріалів справи клопотання (пояснення) відповідача про повернення до стадії підготовчого провадження та долучення доказів.

У судовому засіданні 22.11.2023 суд, заслухавши вступне слово представника позивача та відповідача, з`ясувавши обставини справи, дослідив в порядку статей 209-210 Господарського процесуального кодексу України докази у справі.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів.

У судовому засіданні 22.11.2023 позивач позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов. Представник відповідача проти позовних вимог заперечив та просив суд відмовити в позові.

У судовому засіданні 22.11.2023 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог статей 222-223 Господарського процесуального кодексу України, секретарем судового засідання здійснено ведення протоколів судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

22.12.2021 між ДП «Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженка», як виконавцем, та ПрАТ «Телеканал Інтер, як замовником, укладено Договір №352 про надання послуг (далі - «Договір») за умовами якого замовник замовляє та зобов`язуэться прийняти та оплатити, а виконавець зобов`язується своїми силами надати замовнику, відмовідно до умов Договору та Додатку №1 до Договору, послуги з комплексного обслуговування для проведення телевізійних зйомок телепередач, які проводяться замовником у павільйоні №1, що знаходиться за адресою: місто Київ, проспект Перемоги, 44 (пункт 1.1. Договору).

Відповідно до пункту 1.2. Договору строк надання послуг з 22 грудня 2021 року до 21 грудня 2024 року включно.

Вартість наданих виконавцем послуг визначається згідно з тарифами надання послуг (Додаток №1 до Договору) та оплачується замовником у наступному порядку:

Гарантований виконавцем обсяг послуг, що виконавець щомісяця надаватиме замовнику за пунктом 1 та пунктом 1 Додатку №1 до Договору дорівнює кількості діб у відповідному місяці, протягом якого надаються послуги. Виконавець до 06 числа кожного поточного місяця виставляє замовнику рахунок на сплату передбачуваної вартості послуг виконавця за поточний місяць, а замовник зобов`язується оплатити 50% від суми вказаної у рахунку протягом 7 днів з дати отримання. Замовник зобов`язується оплатити інші 50% від суми вказаної у рахунку протягом 7 днів з моменту підписання акту за відповідний місяць (пункти 3.1., 3.1.1. Договору)

За змістом пункту 3.1.2. Договору про надання послуг за відповідний місяць та їх отримання виконавець складає та надсилає замовнику відповідний акт, в якому зазначено фактичний об`эм наданих виконавцем послуг за місяць та їх вартість.

Відповідно до пункту 4.1. Договору відшкодування використаної замовником електроенергії проводиться на підставі виставлених рахунків виконавця, відповідно до показів лічильника та діючих тарифів.

Договір вважається укладеним, набирає чинності та діє з моменту його підписання сторонами, скріплення печатками до повного його виконання.

22.12.2021 між сторонами підписано Додаток №1 до Договору «Тарифи надання послуг», який є невід`ємною частиною Договору.

У матеріалах справи наявні копії актів надання послуг до Договору за період з лютого 2022 по червень 2022 року. Зокрема:

(1) За лютий місяць 2022 року. Акт №902 від 28.02.2022 надання послуг щодо в`їзду автомобіля на суму 21 910, 00 грн з ПДВ; акт №-10081 від 28.02.2022 надання послуг дільниці експлуатації електричних мереж на суму 571 373, 71 грн з ПДВ; акт №-12075 від 28.02.2022 надання послуг дільниці сантехніки на суму 798, 40 грн з ПДВ; акт №-06068 від 28.02.2022 надання послуг гримерної дільниці на суму 33 600, 00 грн з ПДВ; акт №-04019 від 28.02.2022 надання послуг костюмерно-пошивної дільниці на суму 25 464, 40 грн з ПДВ; акт №-14074 від 28.02.2022 надання послуг адміністративно-господарчого відділу на суму 1 500, 00 грн з ПДВ; акт №-02071 від 28.02.2022 надання послуг дільниці обслуговування павільйонів на суму 840 000, 00 грн з ПДВ.

(2) За березень місяць 2022 року. Акт №-14151 від 31.03.2022 надання послуг адміністративно-господарчого відділу на суму 400, 00 грн з ПДВ; акт №-04022 від 31.03.2022 надання послуг костюмерно-пошивочної дільниці на суму 13 379, 00 грн з ПДВ; акт №-12146 від 31.03.2022 надання послуг дільниці сантехніки на суму 159, 68 грн з ПДВ; акт №10156 від 31.03.2022 надання послуг дільниці експлуатації електричних мереж на суму 102 543, 50 грн з ПДВ; акт №-02139 від 30.06.2022 надання послуг дільниці обслуговування за березень 2022 на суму 930 000, 00 грн з ПДВ.

(3) За квітень місяць 2022 року. Акт № 1016 від 30.04.2022 надання послуг щодо в`їзду автомобіля на суму 600, 00 грн з ПДВ; акт №12152 від 30.04.2022 надання послуг дільниці сантехніки на суму 223, 55 грн з ПДВ; акт №-14153 від 30.04.2022 надання послуг адміністративно-господарчого відділу на суму 400, 00 грн з ПДВ; акт №-04027 від 30.04.2022 надання послуг костюмерно-пошивочної дільниці на суму 12 948, 00 грн; акт №-02140 від 30.06.2022 надання послуг дільниці обслуговування павільйонів за квітень 2022 року на суму 900 000, 00 грн з ПДВ.

(4) За травень місяць 2022 року. Акт №1305 від 31.05.2022 надання послуг щодо в`їзду автомобіля на суму 600, 00 грн з ПДВ; акт №-02143 від 30.06.2022 надання послуг дільниці обслуговування павільйонів за травень 2022 року на суму 930 000, 00 грн з ПДВ; акт №-10161 від 31.05.2022 надання послуг дільниці експлуатації електричних мереж за травень 2022 року на суму 9 336, 58 грн з ПДВ; акт №-12155 від 31.05.2022 надання послуг дільниці сантехніки за травень 2022 на суму 223, 55 грн з ПДВ; акт №-14154 від 31.05.2022 надання послуг адміністративно-господарчого відділу за травень 2022 на суму 400, 00 грн з ПДВ; акт №-04032 від 31.05.2022 надання послуг костюмерно-пошивочної дільниці за травень 2022 року на суму 13 379, 60 грн з ПДВ;

(5) За червень 2022 року. Акт №10173 від 30.06.2022 надання послуг дільниці експлуатації електричних мереж на суму 7 596, 57 грн; акт №-04039 від 30.06.2022 надання послуг костюмерно-пошивочноїдільниці на суму 12 948, 00 грн з ПДВ; акт №-12163 від 30.06.2022 надання послгу дільниці сантехніки на суму 223, 55 грн з ПДВ; акт №-02157 від 30.06.2022 надання послуг дільниці обслуговування павільйонів на суму 900 000, 00 грн з ПДВ.

Крім того, до матеріалів позовної заяви додано розшифровку від 31.03.2022 до акту наданих послуг дільниці експлуатації електричних мереж, згідно з якою вартість послуг за лютий 2022 становить 102 543, 50 грн з ПДВ.

Відповідно до розшифровки №10161 до акту, вартість послуг дільниці експлуатації електричних мереж за травень 2022 року становить 9 336, 58 грн.

Відповідно до розшифровки №10173 від 30.06.2022 вартість послуг дільниці експлуатації електричних мереж за червень 2022 року становить 7 596, 57 грн.

За твердженнями позивача, за період з лютого 2022 по червень 2022 року відповідач не сплатив вартість наданих послуг за наведеними вище актами до Договору, внаслідок чого за ПрАТ «Телеканал Інтер» обліковується борг, який, за розрахунком позивача, становить 5 330 008, 69 грн.

У зв`язку з несплатою відповідачем наданих послуг, позивач нарахував на суму боргу щодо кожного спірного періоду 1 068 839, 20 грн інфляційних втрат, 150 428, 75 грн 3% річних та 2 689 399, 79 грн пені, які просить стягнути з відповідача в судовому порядку.

Відповідач у судових засідання заперечував проти задоволення позову, посилаючись на ту обставину, що з 24.02.2022 через військову агресію всі платформи телеканалу працюють в режимі виключно інформаційного марафону. Будь-які послуги починаючи з 24.02.2022 з боку кіностудії для телеканалу «Інтер» не надавались та телеканалом - не замовлялись.

Також, у матеріалах справи наявний лист №34/01 від 29.09.2023 Товариства з обмеженою відповідальністю «Скат Центр» в якому директор товариства повідомив Голову правління ПрАТ «Телеканал Інтер» про те, що: «З грудня 2021 року працівниками товариства здійснювалась охорона павільйону №1 на території ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О. Довженка» за адресою: місто Київ, проспект Перемоги, 44 в якому телеканалом проводились телевізійна зйомки проєктів «Стосується кожного», «Корисна програма» та «Речдок».

З 24.02.2022 через військову агресію Російської Федерації зйомки вказаних та інших проєктів у павільйоні №1 за вказаною вище адресою не проводились. Працівники охоронної фірми продовжували виконувати функції з охорони приміщення павільйону, однак через військову агресію вказаний павільйон №1 використовувався військовослужбовцями Збройних Сил України, які виконували певні завдання з оборони України. Зазначені військовослужбовці ЗСУ знаходились у павільйоні №1 Кіностудії з 01 березня 2022 і до квітня 2022 року. У подальшому, влітку 2022 року за погодженням із замовником (Телеканал «Інтер») «Скат Центр» припинено надання послуг з охорони павільйону №1 на Кіностудії ім. Довженко, оскільки роботи з проведення телевізійних зйомок так і не були відновлені».

Відповідно до наявної у матеріалах справи службової записки працівника ТОВ «Скат Центр» ОСОБА_1 , останній повідомив директора товариства про те, що з 24.02.2022 у павільйоні №1 кіностудії зйомки не проводились. Починаючи з 01.03.2023 у павільйоні розміщувались військові. 18.08.2022 працівники охоронної компанії ТОВ «Скат Центр» виїхали з території павільйону №1.

Крім того, відповідно до листа №763/5562 від 24.10.2023 за підписом Начальника Центру логістичного забезпечення угрупування сил і засобів оборони м. Києва, полковника ОСОБА_2 у відповідь на запит №02/10 від 06.10.2023, повідомлено, що з кінця лютого 2022 початку березня 2022 на фондах ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О. Довженка» за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 44, тимчасово перебував особовий склад військових частин Командування Сил територіальної оборони Збройних Сил України.

Наведені вище обставини стали підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення грошових коштів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частин 1-3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Положеннями частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Приписами частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

На підтвердження виконання Договору за період з лютого 2022 по червень 2022 в частині наданих послуг позивач надав суду акти наданих послуг, які підписані представниками позивача та відповідача:

(1) За лютий місяць 2022 року. Акт №902 від 28.02.2022 надання послуг щодо в`їзду автомобіля на суму 21 910, 00 грн з ПДВ; акт №-10081 від 28.02.2022 надання послуг дільниці експлуатації електричних мереж на суму 571 373, 71 грн з ПДВ; акт №-12075 від 28.02.2022 надання послуг дільниці сантехніки на суму 798, 40 грн з ПДВ; акт №-06068 від 28.02.2022 надання послуг гримерної дільниці на суму 33 600, 00 грн з ПДВ; акт №-04019 від 28.02.2022 надання послуг костюмерно-пошивної дільниці на суму 25 464, 40 грн з ПДВ; акт №-14074 від 28.02.2022 надання послуг адміністративно-господарчого відділу на суму 1 500, 00 грн з ПДВ; акт №-02071 від 28.02.2022 надання послуг дільниці обслуговування павільйонів на суму 840 000, 00 грн з ПДВ.

(2) За березень місяць 2022 року. Акт №-14151 від 31.03.2022 надання послуг адміністративно-господарчого відділу на суму 400, 00 грн з ПДВ; акт №-04022 від 31.03.2022 надання послуг костюмерно-пошивочної дільниці на суму 13 379, 00 грн з ПДВ; акт №-12146 від 31.03.2022 надання послуг дільниці сантехніки на суму 159, 68 грн з ПДВ; акт №10156 від 31.03.2022 надання послуг дільниці експлуатації електричних мереж на суму 102 543, 50 грн з ПДВ; акт №-02139 від 30.06.2022 надання послуг дільниці обслуговування за березень 2022 на суму 930 000, 00 грн з ПДВ.

(3) За квітень місяць 2022 року. Акт № 1016 від 30.04.2022 надання послуг щодо в`їзду автомобіля на суму 600, 00 грн з ПДВ; акт №12152 від 30.04.2022 надання послуг дільниці сантехніки на суму 223, 55 грн з ПДВ; акт №-14153 від 30.04.2022 надання послуг адміністративно-господарчого відділу на суму 400, 00 грн з ПДВ; акт №-04027 від 30.04.2022 надання послуг костюмерно-пошивочної дільниці на суму 12 948, 00 грн; акт №-02140 від 30.06.2022 надання послуг дільниці обслуговування павільйонів за квітень 2022 року на суму 900 000, 00 грн з ПДВ.

(4) За травень місяць 2022 року. Акт №1305 від 31.05.2022 надання послуг щодо в`їзду автомобіля на суму 600, 00 грн з ПДВ; акт №-02143 від 30.06.2022 надання послуг дільниці обслуговування павільйонів за травень 2022 року на суму 930 000, 00 грн з ПДВ; акт №-10161 від 31.05.2022 надання послуг дільниці експлуатації електричних мереж за травень 2022 року на суму 9 336, 58 грн з ПДВ; акт №-12155 від 31.05.2022 надання послуг дільниці сантехніки за травень 2022 на суму 223, 55 грн з ПДВ; акт №-14154 від 31.05.2022 надання послуг адміністративно-господарчого відділу за травень 2022 на суму 400, 00 грн з ПДВ; акт №-04032 від 31.05.2022 надання послуг костюмерно-пошивочної дільниці за травень 2022 року на суму 13 379, 60 грн з ПДВ;

(5) За червень 2022 року. Акт №10173 від 30.06.2022 надання послуг дільниці експлуатації електричних мереж на суму 7 596, 57 грн; акт №-04039 від 30.06.2022 надання послуг костюмерно-пошивочноїдільниці на суму 12 948, 00 грн з ПДВ; акт №-12163 від 30.06.2022 надання послуг дільниці сантехніки на суму 223, 55 грн з ПДВ; акт №-02157 від 30.06.2022 надання послуг дільниці обслуговування павільйонів на суму 900 000, 00 грн з ПДВ.

Разом з тим, заперечуючи проти позовних вимог відповідач під час розгляду справи вказав на те, що фактично послуги надано не було, оскільки з 24.02.2022 почались бойові дії і телеканал «Інтер» припинив свою роботу у павільйоні №1 за адресою: місто Київ, проспект Перемоги, 44.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно із частинами 1, 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

За приписами Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 (з подальшими змінами і в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин):

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. (абзац другий пункту 2.1 Положення).

Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (абзац перший пункту 2.1 в редакції, чинній з 26.05.2017).

Первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників (пункт 2.15 Положення).

Касаційний господарський Суд у складі Верховного Суду, зокрема, у постанові від 08.11.2023 у справі № 905/993/22 зазначив, визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам у розгляді справи належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару (як-то: обставини закупівлі товару, здійснення перевезення та поставлення товару за спірними видатковими накладними, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності як покупця, так і продавця, тощо).

У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання тов

Схожий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду у справах №916/922/19, №905/49/15, №914/2267/18, №927/924/19, №922/19/21, №914/2197/18.

У постанові від 16.03.2021 у справі № 580/2490/19 Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду зазначив, що: «однією із судових доктрин, виділених на сьогоднішній день національним законодавством та судовою практикою Верховного Суду є доктрина реальності господарської операції. Суть вказаної доктрини полягає в тому, що наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, а не задекларований на папері. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондується з нормами Податкового кодексу України. При цьому будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством... Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо. Сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновку про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміна у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції».

Суд зазначає, що позивач як особа, яка вважає, що її право порушено самостійно визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу заявлених вимог, доказів на їх підтвердження та спростування доводів учасників справи, покладений на господарський суд. (постанова Касаційного господарського Суду у складі Верховного Суду від 28.03.2023 у справі №916/2492/21).

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

Законом України від 20.09.2019 №132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" 17.10.2019, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України та змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд акцентує, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

У пунктах 1 - 3 частини першої статті 237 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Суд зауважує, що принцип "процесуальної рівності сторін" передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (рішення ЄСПЛ від 27.10.1993 у справі "DOMBO BEHEERB.V. v. THE NETHERLANDS").

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що надані докази на підтвердження обставин відсутності реального надання послуг та невикористання відповідачем павільйону №1 за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 44 у спірний період, є більш вірогідними, ніж докази, надані позивачем на підтвердження реального надання послуг.

Суд зазначає, що хоча наявні у матеріалах справи акти наданих послуг є підписаними представниками сторін, реальне надання послуг (господарська операція) у спірний період не відбулось, що підтверджується листом №34/01 від 29.09.2023 Товариства з обмеженою відповідальністю «Скат Центр», службовою запискою працівника ТОВ «Скат Центр» ОСОБА_1 та листом №763/5562 від 24.10.2023 за підписом Начальника Центру логістичного забезпечення угрупування сил і засобів оборони м. Києва, полковника ОСОБА_2 . Вказані документи суд оцінює як письмові докази.

Що стосується надання оцінки доказам, які були долучені відповідачем до відзиву, який залишено судом без розгляду, суд враховує правову позицію, викладену у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі №905/1397/21, де суд вказав: «Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не були подані до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен ураховувати як вимоги статті 80 Господарського процесуального кодексу України щодо строків подання доказів, так і вимоги частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, а також виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи».

Відповідно до частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Крім того, суд зазначає, що умовами пункту 3.1.1. Договору визначено, що обов`язок відповідача здійснити оплату послуг виникає протягом 7 днів з дати отримання рахунку на сплату вартості послуг. Проте, матеріали справи не містять доказів направлення відповідачеві рахунків за спірний період з лютого 2022 року по червень 2022 року, а також доказів їх отримання відповідачем. За наведених обставин, в силу приписів пункту 3.1.1. Договору у відповідача не виник обов`язок з оплати актів наданих послуг.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 11.12.2023

Суддя Ігор Курдельчук