ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2023м. ДніпроСправа № 904/5240/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Стойчан В.В.

та представників:

від позивача: Муромцева О.Ф.;

від відповідача: Миткалик Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" (м. Кам`янське Дніпропетровської області)

до Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Центральні тепломережі" (м.Кам`янське Дніпропетровської області)

про стягнення заборгованості за договором надання послуг № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2020 у загальному розмірі 33 615 грн. 91 коп.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Дніпровська теплоелектроцентраль" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Центральні тепломережі" (далі - відповідач) заборгованість за договором надання послуг № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2020 у загальному розмірі 33 615 грн. 91 коп.

Ціна позову складається з наступних сум:

- 17 947 грн. 70 коп. - основний борг;

- 6 563 грн. 64 коп. - пеня;

- 7 697 грн. 57 коп. - інфляційні втрати;

- 1 407 грн. 00 коп. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором надання послуг № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2020 в частині повного та своєчасного розрахунку за надані позивачем у період з листопада 2020 року по березень 2021 року послуги з надання інформації, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 17 947 грн. 70 коп. За прострочення виконання зобов`язання, на підставі пункту 4.2. договору, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 07.12.2020 по 19.09.2023 в сумі 6 563 грн. 64 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з грудня 2020 року по липень 2023 року у сумі 7 697 грн. 57 коп., а також 3% річних за загальний період прострочення з 07.12.2020 по 19.09.2023 у сумі 1 407 грн. 00 коп.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 04.10.2023 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача надійшли заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження (вх. суду № 52830/23 від 17.10.2023), в яких він просить суд здійснювати розгляд справи № 904/5240/23 за правилами загального позовного провадження, посилаючись на таке:

- у пункті 80 рішення у справі "Перес проти Франції" ("Perez v. France", заява №47287/99) Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції право на справедливий судовий розгляд включає право сторін, що беруть участь у справі, представляти будь-які зауваження, які вони вважають доречними до їхньої справи. Оскільки метою Конвенції є забезпечення не теоретичних чи ілюзорних прав, а прав фактичних і ефективних (рішення у справі "Артіко проти Італії" (Artico v. Italy) серія А. 37, пункт 33), це право можна вважати ефективним тільки в тому випадку, якщо зауваження були дійсно "заслухані", тобто належним чином враховані судом, який розглядає справу. Отже, дія статті 6 Конвенції полягає в тому, щоб, серед іншого, зобов`язати суд провести належний розгляд зауважень, доводів і доказів, представлених сторонами у справі, неупереджено вирішуючи питання про їх належності до справи (рішення у справі "Ван де Хурк проти Нідерландів" (Van de Hurk v. Netheelands) серія А. 288, заява № 16034/90, пункт 59);

- рішення у даній справі впливає на захист суспільного інтересу, який виражається у тому, що на підприємство відповідача покладено обов`язки по забезпеченню теплопостачанням міста Кам`янського, а покладання додаткових фінансових зобов`язань на підприємство негативно вплине на здійснення вказаних завдань;

- здійснити всі належні процесуальні заходи при розгляді справи в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін є неможливим. Відтак, для належного вивчення всіх обставин справи, забезпечення принципів змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, а також для доведення необґрунтованості та незаконності вимог АТ "Дніпровська теплоелектроцентраль", справу необхідно розглядати саме у порядку загального позовного провадження. Зазначений порядок дозволить сторонам належним чином реалізувати всі свої процесуальні права, зокрема на подання і витребування всіх належних доказів, залучення третіх осіб, оголошення представниками сторін суду в судовому засіданні своїх пояснень і міркувань щодо обставин справи, проведення судових дебатів та можливого проведення судової експертизи.

Розглянувши заперечення відповідача проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважав за необхідне відмовити у задоволенні заяви відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, з огляду на таке.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи; у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті; при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

У той же час, нормами частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову, категорію та складність справи, обраний позивачем спосіб захисту, характер спірних правовідносин та предмет доказування, а також надані сторонами пояснення та докази, суд не вбачав підстав для розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

В той же час, з метою надання можливості сторонам скористатися процесуальними правами, визначеними статтями 42 та 46 Господарського процесуального кодексу України, та з метою дотримання принципів господарського судочинства, а саме: рівності усіх учасників перед законом і судом та змагальності, суд вважав за доцільне здійснювати подальший розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 23.10.2023 вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 08.11.2023.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду № 56347/23 від 06.11.2023), в якому він просить суд поновити строк на подачу відзиву на позовну заяву та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на таке:

- договір № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2023 укладений між відповідачем та позивачем за результатами закупівлі здійсненої без використання електронної системи закупівель. Спеціальним законом, який визначає правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад є Закон України "Про публічні закупівлі". Оскільки відповідач належить до замовників, в розумінні вказаного закону, укладення будь-яких договорів може ним здійснюватися виключно за умови обов`язкового дотримання принципів, засад та в порядку визначеному Законом України "Про публічні закупівлі";

- статтею 4 Закону України "Про публічні закупівлі" встановлено обов`язок замовника оприлюднювати річний план та зміни до нього в електронній системі закупівель протягом 5-ти робочих днів з дня затвердження річного плану та змін до нього. Закупівля здійснюється відповідно до річного плану. Перелік інформації, яка підлягає обов`язковому включення до річного плану наведено в частині 2 статті 4 Закону України "Про публічні закупівлі". До такої інформації, зокрема, належить назва предмета закупівлі із зазначенням коду за Єдиним закупівельним словником (у разі поділу на лоти такі відомості повинні зазначатися стосовно кожного лота) та назви відповідних класифікаторів предмета закупівлі і частин предмета закупівлі (лотів) (за наявності);

- відповідно до річного плану, оприлюдненого відповідачем за посиланням https://prozorro.gov.ua/plan/UA-Р-2020-11-10-000031-а, конкретна назва предмету закупівлі Інформаційні системи, код за ДК 021:20-9 - Інформаційні системи;

- відповідач звертає увагу на відсутність відповідного виду діяльності, який передбачає надання інформаційних послуг у позивача, відсутність такого напрямку діяльності в статуті АТ "ДТЕЦ". Згідно з інформацією, яка міститься Єдиному державному реєстрі, видами діяльності АТ "ДТЕЦ" є: 35.11 - Виробництво електроенергії (основний); 43.22 - Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; 43.29 - Інші будівельно-монтажні роботи; 74.90 - Інша професійна, наукова та технічна діяльність, н.в.і.у.; 35.30 - Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря; 41.20 - Будівництво житлових і нежитлових будівель; Згідно з КВЕД 2010 відповідні види діяльності, які передбачають надання інформаційних послуг включенні до розділу 63 КВЕД 2010. До таких видів економічної діяльності, зокрема, належать КВЕД 63.11 Оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльність, 63.12 Веб-портали, 63.99 Надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у. Таким чином, позивачем нібито надано послуги, які не відповідають видам діяльності АТ "ДТЕЦ" згідно з КВЕД, напрям та мета діяльності позивача не мають жодного відношення до надання інформаційних послуг, а отже, не може виконати взяті на себе зобов`язання;

- невід`ємною частиною договору є Калькуляція вартості послуг, перелічених в пункті 3.2.1., на підставі якої визначається вартість договору. Також, необхідною підставою для оплати є щомісячна калькуляція наданих послуг. Позивачем не додано до позовної заяви належної копії Калькуляції розрахунку вартості, що, у разі її відсутності, свідчить про не погодження сторонами належним чином ціни договору. Вказане свідчить про порушення принципу укладання господарського договору, встановленого пунктом 3 статті 180 Господарського кодексу України, та ознакою його неукладеності;

- відповідно до пункту 3.2.1. договору, виконавець зобов`язаний, а порядку та на умовах договору, за умови перерахування замовником у повному обсязі суми щомісячних платежів, надавати замовнику інформаційні послуги, а саме: миттєві значення температури, тиску об`ємної і масової витрати теплофікаційної води у подавальних та зворотних трубопроводах ДУ-800 мм на "Місто" та "Південний захід"; кількість теплової енергії, відданої замовнику; миттєві значення температури, об`ємної і масової витрати підживлювальної води (1 та 2 трубопровід ДУ = 250 мм, 1 та 2 трубопровід ДУ = 150 мм, трубопровід ДУ = 300 мм); архівні дані зазначених параметрів за добу, місяць, рік. Однак, порядок та умови надання послуг не визначені положеннями договору. Не передбачено періодичність, обсяг, спосіб, порядок надання інформації. Разом з тим, положеннями договору передбачено таку умову надання послуг, як здійснення виконавцем оплати в повному обсязі суми щомісячних платежів. Оскільки відповідачем не проводилися розрахунком за договором, відповідно й не було підстави для надання послуг. Також, як вбачається з останнього речення пункту 3.2.1. договору, замовник отримує від виконавця інформаційні послуги через мережу Інтернет;

- умовами договору № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2023 фактично не було визначено як саме, коли і яких об`ємах обумовлена в пункті 3.2.1. інформація буде передаватися КП КМР "ЦТМ", тому на підставі наявних поданих позивачем доказів взагалі не можливо встановити чи виконувався договір фактично з його боку, оскільки жодних доказів їх надання через мережу Інтернет не надано;

- між сторонами існували договірні відносини, пов`язані з транспортування теплової енергії від АТ "ДТЕЦ" до кінцевих споживачів за допомогою теплових мереж КП КМР "ЦТМ", відповідно до умов яких АТ "ДТЕЦ", як теплогенеруюча організація здійснювала передачу виробленої теплової енергії для потреб централізованого опалення споживачів, а КП КМР ''ЦТМ" зобов`язувалося транспортувати передану теплову енергію через теплові мережі та споруди відповідача до споживачів АТ "ДТЕЦ";

- згідно з умовами договорів, обсяги транспортованої теплової енергії сумарно визначаються за приладами обліку абонентської групи і або (у разі їх відсутності, поломки, тощо) розрахунковим способом і має відповідати величині теплової енергії згідно з актом переданої енергії споживачам та визначається як різниця між тепловою енергією, переданою позивачем КП КМР "Центральні тепломережі" на межі балансового розмежування, та всіх нормативних та понаднормативних втрат в теплових мережах. Сторони щомісячно підписують і передають один одному документи (акти) із зазначенням кількості переданої теплової енергії для транспортування та переданої теплової енергії споживачам не пізніше 3-го числа (дані по електронній пошті) і 4-го числа (письмово) місяця наступного за розрахунковим. Таким чином, відповідач щомісячно отримував інформацію про загальну кількість теплової енергії, яка йому була передана АТ "ДТЕЦ" в рамках виконання вказаних договорів. Потреби в додатковому отриманні такої інформації, а тим більше отримання інформації за додаткові кошти у КП КМР "Центральні тепломережі" не існувало;

- предметом договору не визначені ані найменування, ані кількість послуг, а також не встановлені вимоги до якості послуг, не встановлено спосіб та порядок виконання договору, що свідчить про недосягнення згоди з усіх істотних умов договору;

- пунктом 8.2. договору № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2023 визначено, що сторони мають призначити контактних осіб, що будуть відповідати за надання послуг (передачу і прийняття інформації зазначеної в пункті 3.2.1. договору), проте в наданому позивачем екземплярі договору зазначені графи лишились не заповненими, що свідчить про те, що сторони так і не погодили цю важливу частину порядку надання послуг та додатково підтверджує відсутність наміру сторін реально виконувати свої зобов`язання за договором. Окрім того, відсутні додатки (калькуляція), які самі сторони в договорі визнали невід`ємною складовою частиною договору, тобто такими які за змістом є обов`язковими, а отже, й істотними в контексті предмету договору. Наведена обставина свідчить про фактичну неукладеність договору сторонами, що кореспондується з правовою позицією висловленою в Постанові Верховного Суду від 15.07.2022 у справі № 921/184/21). Фактично договір сторонами не виконувався, жодних дій, спрямованих на його виконання, сторонами не вчинялось, жодна інформаційна продукція не надавалася позивачем та відповідно не отримувалась відповідачем;

- статутом КП КМР "ЦТМ", який затверджений рішенням Кам`янської міської ради, передбачено, що виключно директор підприємства має право без довіреності (доручення) діяти від імені підприємства, представляти його інтереси у вітчизняних, іноземних підприємствах та організаціях, установах, органах влади і місцевого самоврядування, видавати довіреності, укладати контракти та договори. З огляду на вказане, зважаючи на чітко та вичерпно визначене коло осіб, які мають представляти інтереси КП КМР "ЦТМ" у взаємовідносинах з АТ "ДТЕЦ" та перед третіми особами, відсутності належним чином оформлених довіреностей на таке представництво, відповідач стверджує, що акти, які містять підписи, нібито представників відповідача, є неналежним чином оформленими, підписані не уповноваженими на те особами та такими, що не створюють юридичних наслідків - зокрема це - акт № 705 від 31.12.2020, зі сторони відповідача нібито підписаний першим начальником ВВТ Дяченко Д.А. Проте, в матеріалах справи не міститься жодних доказів того, що начальник ВТВ Золотухін С.В., був належним чином уповноважений на підписання подібних документів з боку АТ "ДТЕЦ", що ставить під сумнів належність всіх наданих позивачем актів. В тому числі, акту надання послуг № 705 від 31.12.2020, який зі сторони відповідача нібито підписаний першим начальником ВВТ Дяченко Д.А. та затверджений директором КП КМР "Центральні тепломережі" Бунічем О.Ф. Зі сторони позивача вказаний акт підписаний начальником ВТВ Золотухіним С.В., та затверджений в.о. Генерального директора АТ "ДТЕЦ" Ауловим В.В. Всі решта наданих позивачем актів надання послуг, також, з боку підписані начальником ВТВ Золотухіним С.В.;

- принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин, покладає тягар доказування на сторони й не зобов`язує суд вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Обставина підлягає доказуванню так, щоб задовольнити стандарт переваги більш вагомих доказів, коли висновок про існування обставини на підставі поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Обставина вважається доведеною якщо докази на підтвердження є більш вірогідними, ніж докази на її спростування; питання про вірогідність доказів суд вирішує за своїм внутрішнім переконанням, будучи зобов`язаним оцінювати докази, щоб дійти висновку, що факти справи скоріше мали місце, аніж не були (ВС 02.10.2018 № 910/18036/17, 23.10.2019 № 917/1307/18, 18.11.2019 № 902/761/18, 04.12.2019 № 917/2101/17, ВПВС від 18.03.2020 №129/1033/13-ц);

- також, відповідач зазначає, що акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, спрямовані на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридично сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Чинне законодавство не містить вимоги про те, що в акті звірки розрахунків повинно зазначатися формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, в якому зазначено розмір заборгованості, повноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу. Отже, визначальною умовою для визнання акту звірки розрахунків належним та допустимим доказом є наявність належним чином оформлених первинних документів, в яких відображені господарські операції. З огляду на відсутність належним чином оформлених первинних документів, відсутність дату складання акту, а лише зазначення, що здійснення звіряння розрахунків за період з 01.03.2022 по 30.06.2022, тобто більше, ніж через рік після завершення терміну дії договору, відсутність в акті реквізитів документів, які підтверджують існування заборгованості, наданий акт звірки розрахунків не може слугувати належним та допустимими доказом визнання заборгованості відповідачем;

- таким чином, послуги за договором № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2020 фактично не надавалися позивачем та відповідно не отримувалися відповідачем. Сторонами не досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, зокрема способу та порядку надання інформаційних послуг, відсутні обов`язкові додатки до договору, які є підставою для оплати. Акти надання послуг не відповідають вимогам до первинних документів, встановлених законодавством України, підписані та складені не уповноваженими особами. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог. Позивачем не вірно було розраховано інфляційні втрати, тому відповідачем надано контррозрахунок.

У судове засідання 08.11.2023 з`явилися представники позивача та відповідача.

У вказаному засіданні виникла необхідність у наданні часу для долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

Враховуючи вказане, у судовому засіданні 08.11.2023 протокольно було оголошено перерву до 22.11.2023.

Від позивача надійшло клопотання (вх. суду № 59370/23 від 20.11.2023), в якому він просить суд долучити до матеріалів справи наступні документи:

- копію калькуляції вартості послуги з надання інформації КП Кам`янської міської ради "Центральні тепломережі";

- копію розрахунку вартості послуги з надання інформації КП Кам`янської міської ради "Центральні тепломережі" разом із вихідними даними для розрахунку;

- копію інформаційної довідки відділу інформаційних технологій АТ "Дніпровська ТЕЦ" щодо застосування системи комерційного обліку теплової енергії, яка розміщена на підприємстві з доступом до неї відповідальним особам Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Центральні тепломережі", з метою співпраці з оперативно-технологічних відносин під час взаємодії сторін (виробництво (АТ "Дніпровська ТЕЦ") - транспортування (КП КМР "Центральні тепломережі") в умовах паралельної роботи задля забезпечення сталого та безаварійного теплопостачання споживачів міста в опалювальні періоди, адже зазначена інформація вкрай важлива при фіксації поривів, своєчасної та оперативної організації проведення аварійно-відновлювальних робіт, відстеження дотримання гідравлічного режиму тощо;

- копії скриншотів програми "Система комерційного обліку теплової енергії АТ "Дніпровська ТЕЦ", яка застосовується сторонами при співпраці, з метою наглядного відображення судом - на 3-х аркушах;

- копія рішення Кам`янської міської ради № 2009-44/VІІ від 09.07.2020, відповідно до якого АТ "Дніпровська теплоелектроцентраль" передані функції з реалізації виробленої теплової енергії для потреб опалення споживачів правобережної частини м. Кам`янського;

- копії актів звірки розрахунків між сторонами у справі за періоди:

- 01.08.2020 - 01.11.2020;

- 16.10.2020 - 22.11.2020;

- з 01.04.2021 по 30.04.2021;

- з 01.05.2021 по 31.05.2021;

- з 01.06.2021 по 30.06.2021;

- з 01.07.2021 по 31.07.2021;

- з 01.08.2021 по 31.08.2021;

- з 01.09.2021 по 30.09.2021;

- з 01.10.2021 по 31. 10.2021;

- з 01.01.2022 по 31.01.2022;

- з 01.02.2022 по 28.02.2022, що відображають па балансі підприємств грошові зобов`язання за існуючими між сторонами договірними відносинами, в тому числі й за договором № 20/21 Ш/00.08.0161 від 10.11.2020.

У судове засідання 22.11.2023 з`явилися представники позивача та відповідача.

У вказаному засіданні виникла необхідність у наданні часу для ознайомлення з долученими до матеріалів справи додатковими доказами та надання з приводу вказаних доказів додаткових пояснень.

Враховуючи вказане, у судовому засіданні 22.11.2023 протокольно було оголошено перерву до 29.11.2023.

Від відповідача надійшли пояснення по справі (вх. суду № 60983/23 від 28.11.2023), в яких він вказує про те, що позивачем 22.11.2023 було надано до суду нові докази на підтвердження своєї позиції, зокрема, копія калькуляції вартості послуг, копія розрахунку вартості послуг, копії вихідних даних для розрахунку вартості послуг, копія інформаційної довідки щодо порядку надання послуг, скріншоти з електронної бази даних позивача, відносно яких відповідач вважає за потрібне пояснити наступне:

- пунктом 2.2. договору № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2023 визначено, що вартість послуги визначається на підставі Калькуляції вартості послуг, яка надається до даного договору. В пункті 2.3. договору № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2023 встановлено, що замовник здійснює щомісячну оплату за послуги відповідно до суми вказаної у калькуляціях вартості місячної послуги, на основі отриманого рахунку. Відтак, з аналізу зазначених пунктів випливає, що невід`ємною частиною договору є Калькуляція вартості послуг перелічених в пункті 3.2.1., на підставі якої визначається вартість договору. Також, необхідною підставою для оплати є щомісячна Калькуляція наданих послуг. Позивачем не додано до позовної заяви належної копії Калькуляції розрахунку вартості, що, у разі її відсутності, свідчить про не погодження сторонами належним чином ціни договору. Вказане свідчить про порушення принципу укладання господарського договору встановленого пунктом 3 статті 180 Господарського кодексу України, та є ознакою його неукладеності;

- пункт 3.2.1. договору № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2023 встановлює перелік послуг, який надається за ним та визначає, що вони отримуються КП КМР "ЦТМ" через мережу Інтернет;

- сторони обумовили в договорі, що його вартість визначається в Калькуляції, яка надається до договору, тобто є його складовою частиною. За відсутності зазначеної калькуляції відповідно можна дійти до висновку, що сторони так і не погодили ціну договору № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2023, що є його істотною умовою згідно з приписами Господарського кодексу України. Надана позивачем копія калькуляції вартості послуг не може вважатись належним доказом, оскільки вона затверджена в односторонньому порядку директором позивача і в ній зазначено, що вона вводиться в дію з 01.10.2020, в той час як договір № 20/21 ІП/00.08.0161 укладен,ий більше як на місяць пізніше. Окрім того, в самій Калькуляції немає жодних посилань, що вона має відношення саме до договору № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2023, також жодного переліку послуг, які надаються, і їх вартості відповідно вона не містить. Так само копія розрахунку вартості послуг не містить жодних посилань на те, що вона є частиною договору № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2023 чи складена на його виконання. Розрахунок, наведеній в ній починається з жовтня 2020 року, тобто в будь-якому випадку поза межами строків договору № 20/21 ІП/00.08.0161, а сам він містить підпис "економіста ПЕВ" - жодних доказів наявності повноважень підписувати подібні документи зазначеною особою не надано;

- як випливає з Інформаційної довідки, наданої працівниками Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Центральні тепломережі", зазначені в пункті 3.2.1. договору № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2023 послуги, фактично не надавалися, оскільки сторони фактично так і не погодили порядок їх надання. Зазначені в Інформаційній довідці позивача посилання на адреси в мережі ніяк не можна прив`язати до умов договору № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2023, більш того перевірити, що насправді за ними знаходиться, неможливо. Логіни і паролі, про які згадується в довідці, підприємству відповідача не передавалися, і взагалі, умовами договору їх наявність не передбачена. Скріншоти, надані позивачем до виконання умов договору № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2023, взагалі не можливо пов`язати з даним договором.

У судове засідання 29.11.2023 з`явилися представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні 29.11.2023 представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та поясненнях.

У судовому засіданні 29.11.2023 представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву та наданих ним поясненнях.

У судовому засідання судом було оглянуто оригінали наступних документів: договору № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2020; Калькуляції вартості послуг з надання інформації КП "Центральні тепломережі" (жовтень 2020-квітень 2021); Вихідних даних для розрахунку вартості послуг з надання інформації КП КМР "Центральні тепломережі"; Акту надання послуг № 446 від 30.11.2020, листа від 01.12.2020 (вих. № 1672/11); Акту надання послуг №705 від 31.12.2020; листа від 04.01.2021 (вих. № 03/11); Акту надання послуг №26 від 31.01.2021, листа від 02.02.2021 (вих. № 162/11); Акту надання послуг №312 від 28.02.2021, листа від 02.03.2021 (вих. № 319/11); Акту надання послуг № 635 від 31.03.2021, листа від 02.04.2021 (вих. № 502/11).

На стадії дослідження вказаних доказів, представником відповідача було заявлено усне клопотання про оголошення перерви у судовому засіданні 29.11.2023 та надання йому часу для підготовки клопотання про призначення по справі судової експертизи. Вказане клопотання було задоволено судом.

Враховуючи вказане, у судовому засіданні 29.11.2023 протокольно було оголошено перерву до 30.11.2023.

Від відповідача надійшло клопотання про призначення судової експертизи (вх. суду № 61573/23 від 30.11.2023), в якому він просить суд призначити по справі комплексну судову почеркознавчу та технічну експертизу документів, на вирішення якої поставити наступні питання:

1) Чи виконані від імені ОСОБА_1 підписи, зображення яких міститься на оригіналі акту надання послуг № 446 від 30.11.2020, до договору надання інформаційних послуг № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2020?

2) Чи нанесено підписи ОСОБА_1 на оригіналі акту надання послуг № 446 від 30.11.2020 до договору надання інформаційних послуг № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2020, у той час, яким датований акт? Якщо ні, то зазначити коли, в який період, нанесено підпис?

3) Чи виконаний від імені ОСОБА_1 підпис, зображення якого міститься на оригіналі акту надання послуг № 705 від 31.12.2020 до договору надання інформаційних послуг № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2020?

4) Чи нанесено підпис ОСОБА_1 на оригіналі акту надання послуг № 705 від 31.12.2020, до договору надання інформаційних послуг № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2020, у той час, яким датований акт? Якщо ні, то зазначити коли, в який період, нанесено підпис?

5) Чи виконаний від імені ОСОБА_2 підпис, зображення якого міститься на оригіналі акту надання послуг № 705 від 31.12.2020, до договору надання інформаційних послуг № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2020?

6) Чи нанесено підпис ОСОБА_2 на оригіналі акту надання послуг № 705 від 31.12.2020, до договору надання інформаційних послуг № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2020, у той час, яким датований акт? Якщо ні, то зазначити коли, в який період, нанесено підпис?

7) Чи виконані від імені ОСОБА_1 підписи, зображення яких міститься на оригіналі акту надання послуг № 26 від 31.01.2021, до договору надання інформаційних послуг № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2020?

8) Чи нанесено підписи ОСОБА_1 на оригіналі акту надання послуг № 26 від 31.01.2021, до договору надання інформаційних послуг № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2020, у той час, яким датований акт? Якщо ні, то зазначити коли, в який період, нанесено підпис?

9) Чи виконані від імені ОСОБА_1 підписи, зображення яких міститься на оригіналі акту надання послуг № 312 від 28.02.2021, до договору надання інформаційних послуг № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2020?

10) Чи нанесено підписи ОСОБА_1 на оригіналі акту надання послуг № 312 від 28.02.2021, до договору надання інформаційних послуг № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2020, у той час, яким датований акт? Якщо ні, то зазначити коли, в який період, нанесено підпис?

11) Чи виконані від імені ОСОБА_1 підписи, зображення яких міститься на оригіналі акту надання послуг № 635 від 31.03.2021, до договору надання інформаційних послуг № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2020?

12) Чи нанесено підписи ОСОБА_1 на оригіналі акту надання послуг № 635 від 31.03.2021, до договору надання інформаційних послуг № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2020, у той час, яким датований акт? Якщо ні, то зазначити коли, в який період, нанесено підпис?

13) Яким способом нанесено зображення відтиску печатки КП КМР "Центральні тепломережі" на оригіналі акту надання послуг № 446 від 30.11.2020, до договору надання інформаційних послуг № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2020?

14) Чи нанесено відбиток печатки на оригіналі акту надання послуг № 446 від 30.11.2020, до договору надання інформаційних послуг№ 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2020, у той час, яким датований акт? Якщо ні, то зазначити коли, в який період, нанесено відбиток печатки?

15) Чи виконаний відбиток печатки на оригіналі акту надання послуг № 446 від 30.11.2020, до договору надання інформаційних послуг № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2020, печаткою зразки якої надані для проведення експертизи?

16) Яким способом нанесено зображення відтиску печатки КП КМР "Центральні тепломережі" на оригіналі акту надання послуг № 705 від 31.12.2020, до договору надання інформаційних послуг № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2020?

17) Чи нанесено відбиток печатки на оригіналі акту надання послуг № 705 від 31.12.2020, до договору надання інформаційних послуг № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2020, печаткою зразки якої надані для проведення експертизи?

18) Чи нанесено відбиток печатки на оригіналі акту надання послуг № 705 від 31.12.2020, до договору надання інформаційних послуг № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2020, у той час, яким датований акт? Якщо ні, то зазначити коли, в який період, нанесено відбиток печатки?

19) Яким способом нанесено зображення відтиску печатки КП КМР "Центральні тепломережі" на оригіналі акту надання послуг № 26 від 31.01.2021, до договору надання інформаційних послуг № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2020?

20) Чи нанесено відбиток печатки на оригіналі акту надання послуг № 26 від 31.01.2021, до договору надання інформаційних послуг № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2020, печаткою зразки якої надані для проведення експертизи?

21) Чи нанесено відбиток печатки на оригіналі акту надання послуг № 26 від 31.01.2021, до договору надання інформаційних послуг № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2020, у той час, яким датований акт? Якщо ні, то зазначити коли, в який період, нанесено відбиток печатки?

22) Яким способом нанесено зображення відтиску печатки КП КМР "Центральні тепломережі" на оригіналі акту надання послуг № 312 від 28.02.2021, до договору надання інформаційних послуг № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2020?

23) Чи нанесено відбиток печатки на оригіналі акту надання послуг № 312 від 28.02.2021, до договору надання інформаційних послуг № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2020, печаткою зразки якої надані для проведення експертизи?

24) Чи нанесено відбиток печатки на оригіналі акту надання послуг № 312 від 28.02.2021, до договору надання інформаційних послуг № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2020, у той час, яким датований акт? Якщо ні, то зазначити коли, в який період, нанесено відбиток печатки?

25) Яким способом нанесено зображення відтиску печатки КП КМР "Центральні тепломережі" на оригіналі акту надання послуг № 635 від 31.03.2021, до договору надання інформаційних послуг № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2020?

26) Чи нанесено відбиток печатки на оригіналі акту надання послуг № 635 від 31.03.2021, до договору надання інформаційних послуг № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2020, печаткою зразки якої надані для проведення експертизи?

27) Чи нанесено відбиток печатки на оригіналі акту надання послуг № 635 від 31.03.2021, до договору надання інформаційних послуг № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2020, печаткою зразки якої надані для проведення експертизи?

28) Чи нанесено відбиток печатки на оригіналі акту надання послуг № 635 від 31.03.2021, до договору надання інформаційних послуг № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2020, у той час, яким датований акт? Якщо ні, то зазначити коли, в який період, нанесено відбиток печатки?

Обґрунтовуючи подане клопотання про призначення судової експертизи, відповідач посилається на таке:

- статутом КП КМР "Центральні тепломережі", який затверджений рішенням Кам`янської міської ради, передбачено, що виключно директор підприємства має право без довіреності (доручення) діяти від імені підприємства, представляти його інтереси у вітчизняних, іноземних підприємствах та організаціях, установах, органах влади і місцевого самоврядування, видавати довіреності, укладати контракти та договори. З огляду на це, зважаючи на чітко та вичерпно визначене коло осіб, які мають представляти інтереси КП КМР "Центральні тепломережі" у взаємовідносинах з АТ "ДТЕЦ" та перед третіми особами, відсутності належним чином оформлених довіреностей на таке представництво, відповідач стверджує, що акти, які містять підписи, нібито представників відповідача, є неналежним чином оформленими, підписані не уповноваженими на те особами та такими, що не створюють юридичних наслідків, зокрема, це акт № 705 від 31.12.2020, зі сторони відповідача нібито підписаний першим начальником ВВТ Дяченко Д.А.;

- оглянувши в судовому засіданні оригінали актів наданих послуг, що були надані представником позивача, у відповідача виникли сумніви щодо достовірності підписів Буніча О.Ф., ОСОБА_2 , які на них містяться. Відтак цей факт має бути перевірений шляхом проведення належної судової експертизи.

Від позивача надійшли заперечення щодо проведення експертизи у справі (вх. суду № 61569/23 від 30.11.2023), в яких він просить суд у задоволенні клопотання відповідача про призначення судової експертизи у справі відмовити, та зазначає про таке:

- щомісячні акти наданих послуг по укладеному договору № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2020, складались відповідальними особами сторін, затверджувались підписом керівників, що діють на підставі установчих документів, з проставленням печатки підприємства, як юридичної особи, яка також використовується відповідно до її установчих документів. Печатка відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин, має нести відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні її відбитків на договорах, актах, розрахункових документах;

- між сторонами справи майже щомісячно в період з 01.11.2020 по 30.06.2022 складались акти звірки розрахунків, що відображаються на балансі обох підприємств, та підтверджують наявність заборгованості та її суми (копії актів звірки долучались до матеріалів справи);

- доводи відповідача у справі не відповідають дійсності, а аргументи про необхідність застосування експертизи є хибними, та такими, що спрямоване на свідоме, невиправдане затягування судового процесу, та ставлять на меті уникнення відповідальності за грошовими зобов`язаннями по укладеному договору;

- в умовах сьогодення, беручи до уваги складні обставини, за яких АТ "Дніпровська ТЕЦ", як виробник, якому передані функції реалізації виробленої теплової енергії, вживає всі можливі заходи для забезпечення мешканців міста послугами якісного, сталого та надійного централізованого теплопостачання, та намагається не допустити техногенної катастрофи у місті, пов`язаної з відсутністю опалення, що має особливе значення;

- зупинення провадження у справі призведе до затягування у вирішенні спору, неможливість своєчасних розрахунків за природний газ, завдасть значних фінансових та інших втрат учасників процесу;

- позивач звертає увагу суду на інформаційну довідку, яка додавалась до пояснень відповідача у справі за вих. № 00.-01/478 від 27.11.2023, за підписом інженера-інспектора КП КМР "Центральні тепломережі" Дмитра Дяченко, що відповідно до умов укладеного договору, щомісячні рахунки та акти наданої послуги від виконавця до замовника не надходили, що не тільки не відповідає дійсності, але ще й є спробою ввести суд в оману, оскільки затверджений керівниками сторін акт надання послуг № 705 від 31.12.2020 був підписаний з боку замовника саме Дяченко Д.А., як начальником ВВТ. Саме даному факту позивач просить суд надати саму сувору оцінку, оскільки завідомо неправдиві показання утворюють склад кримінального правопорушення, відповідальність за яку передбачена статтею 384 Кримінального кодексу України;

- крім того, з боку КП КМР "Центральні тепломережі" присутні всі ознаки шахрайських дій, що вчиняються у сфері господарської діяльності, що заслуговує на окрему увагу суду, про що позивач просить суд сповістити правоохоронні органи та прокуратуру - навмисне невиконання договірних зобов`язань у сфері підприємницької діяльності. Однак іншим важливим фактором є безоплатність отримання певних майнових благ.

У судове засідання 30.11.2023 з`явилися представники позивача та відповідача.

У вказаному засіданні представниками позивача та відповідача були надані пояснення щодо клопотання про призначення у справі судової експертизи.

Оцінивши об`єктивно докази, які мають юридичне значення для розгляду клопотання, суд не вбачав підстав для його задоволення з огляду на те, що відповідачем не доведено наявність підстав та необхідність проведення судової почеркознавчої та технічної експертизи документів по даній справі, не наведено жодного аргументу, що дає підстави для сумнівів щодо належності підписів на спірних Актах особам, які в цих актах зазначені. Судом зазначено, що всі спірні Акти підписувались, зокрема, спершу представниками відповідача, а в подальшому затверджувалися директором КП КМР "Центральні мережі" Бунічем О.Ф., підпис якого на кожному акті скріплений відтиском печатки підприємства. Отже, кожен акт містить два підписи з боку відповідача та скріплений печаткою підприємства. Більше того, сам відповідач окремо наголошує у клопотанні про призначення експертизи на змісті Акту №705 від 31.12.2020, який підписаний з боку відповідача начальником ВВТ Дяченком Д.А., однак у наявній в матеріалах справи Інформаційній довідці, підписаній інженером-інспектором КП КМР "Центральні мережі" Дмитром Дяченком 27.11.2023 (вже під час розгляду справи судом), самим Дяченком Дмитром надані пояснення з приводу виконання спірного договору, але не вказано про те, що він не підписував Акт № 705 від 31.12.2020. Також матеріали справи не містять переконливих відомостей чи доказів, що Акти з боку директора КП КМР "Центральні мережі" Буніча О.Ф. підписані невстановленою особою, або про те, що печатка підприємства була вкраденою чи до печатки відбувся несанкціонований доступ та використання, про що були відповідні заяви в правоохоронні органи. При цьому, окремо суд наголошує на тому, що всі спірні Акти у кількості п`ять штук містять підписи та печатки, отже аргументи відповідача є непереконливими. Як на підставу для проведення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи документів відповідач посилається лише на особисті враження представника відповідача від огляду у судовому засіданні 29.11.2023 оригіналів спірних Актів, після чого у нього виникли сумніви, що підписи належать уповноваженим особам відповідача, а відтиски печатки є справжнім, що на думку суду є необґрунтованим припущенням відповідача та не може бути підставою для висновку щодо необхідності проведення у даній справі комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи документів.

З огляду на викладене, ухвалою суду від 30.11.2023 у задоволенні клопотання Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Центральні тепломережі" про призначення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи документів по справі № 904/5240/23 було відмовлено.

З цього приводу суд також наголошує на суперечливій правовій позиції відповідача. Так у відзиві на позовну заяву відповідач посилався на те, що послуги, фактично, не надавались та Акти підписані неуповноваженими особами (а.с.56), при цьому, у відзиві на позовну заяву відповідач вважав, що підписи на Актах належать тим особам, які в них зазначені. У подальшому, правова позиція відповідача змінилася і він наполягав на тому, що підписи не належать тим особам, які зазначені у спірних Актах, у зв`язку з чим просив суд призначити комплексну судову почеркознавчу та технічну експертизу документів по справі.

Судом враховано, що всіма учасниками судового процесу висловлена своя правова позиція у даному спорі.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

При цьому, з приводу долучення до матеріалів справи доказів, а також заяв по суті справи з порушенням строків, визначених нормами Господарського процесуального кодексу України, суд зазначає таке.

В даному випадку, суд керується завданням господарського судочинства, яким є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Під час розгляду справи суд зобов`язаний забезпечити повне, всебічне та об`єктивне з`ясування обставин справи, оскільки обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Таким чином, під час прийняття рішення у даній справі судом було враховано та надано оцінку всім наявним в матеріалах справи на час прийняття рішення у справі доказам та поясненням.

У судовому засіданні 30.11.2023 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача,

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з укладенням договору про надання послуг, строку його дії, порядок та строки надання послуг, факт надання та передачі послуг замовнику, загальна вартість наданих послуг, настання строку їх оплати, наявність часткової чи повної оплати, допущення прострочення оплати, наявність підстав для стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних у заявлених сумах.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, 10.11.2020 між Акціонерним товариством "Дніпровська теплоелектроцентраль" (далі - виконавець, позивач) та Комунальним підприємством Кам`янської міської ради "Центральні тепломережі" (далі - замовник, відповідач) укладено договір надання послуг №20/21 ІП/00.08.0161 (далі - договір, а.с.9-10), відповідно до умов пункту 1.1. якого за договором виконавець бере на себе зобов`язання протягом опалювального сезону у м.Кам`янське надати замовнику інформаційні послуги (далі - послуги), а замовник зобов`язується оплачувати надані йому послуги за встановленою вартістю послуги згідно з калькуляцією виконавцю.

У пунктах 6.1., 6.2. договору сторони визначили, що договір набирає сили з моменту його підписання сторонами та діє до 30.04.2021, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Договір вважається продовженим на кожний наступний опалювальний сезон, якщо за місяць до закінчення строку дії договору однією із сторін не буде письмово заявлено про відмову від нього або необхідність його перегляду. Відносини сторін до укладання нового договору регулюються договором (пункт 6.2. договору).

Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Судом встановлено, що у вказаному договорі сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, встановлених законом для даного виду договорів, договір підписаний уповноваженими представниками сторін, їх підписи скріплено печатками підприємств, отже, з урахуванням презумпції правомірності правочину, такий договір є правомірним, укладеним та таким, що породжує у сторін права та обов`язки щодо його виконання.

Враховуючи вказане, судом відхиляються заперечення відповідача щодо неукладеності вказаного договору. Більше того, з огляду на наявність в матеріалах справи доказів виконання вказаного договору в період з листопада 2020 року по березень 2021 року, суд відзначає, що питання укладеності/неукладеності договору може існувати на стадії укладення договору, а не за наслідками його виконання сторонами.

Доказів зміни, розірвання чи визнання недійсним вказаного договору сторонами суду не надано.

Враховуючи, що вказаний договір у встановленому порядку недійсним не визнаний, судом відхиляються заперечення відповідача щодо КВЕД виконавця, а також умов укладення вказаного договору.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм глави 61 розділу ІІІ Книги п`ятої Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У розділі 2 договору сторонами були визначені умови щодо вартості послуги та порядку розрахунку, зокрема:

- вартість договору на опалювальний сезон (6 місяців) складає 17 947 грн. 68 коп., крім того, ПДВ - 3 589 грн. 54 коп., разом з ПДВ - 21 537 грн. 22 коп. Зміна суми договору оформлюється додатковою угодою між сторонами (пункт 2.1. договору);

- замовник здійснює щомісячну оплату за послуги у розмірі 3 589 грн. 54 коп. з ПДВ відповідно до суми вказаної у калькуляції(ях) вартості (місячної послуги) на основі отриманого рахунку від виконавця (пункт 2.3. договору).

Враховуючи вказане, судом відхиляються посилання відповідача на недосягнення сторонами згоди щодо вартості послуг, а також ціни договору, оскільки вказані твердження повністю спростовуються змістом пунктів 2.1. та 2.3. договору.

Крім того, відповідно до умов пункту 2.2. договору вартість послуги визначається на підставі калькуляції(й) виконавця вартості послуги з надання інформації замовнику, яка надається до договору.

При цьому, на думку суду, відповідач помилково тлумачить зміст вказаного пункту договору в частині необхідності існування вказаної у ньому Калькуляції, як додатка до договору, підписаного обома сторонами договору, оскільки в пункті чітко зазначено про Калькуляцію виконавця, тобто Калькуляцію вартості послуги з надання інформації замовнику, що затверджена у діє на АТ "Дніпровська теплоелектроцентраль".

Так, в матеріалах справи наявна Калькуляція вартості послуги з надання інформації КП Кам`янської міської ради "Центральні тепломережі" (опалювальний період "жовтень 2020 - квітень 2021 року), що вводиться в дію з 01.10.2020.

Суд відзначає, що спірні послуги надавались позивачем у період з листопада 2020 року по березень 2021 року, що відповідає періоду, в який була діючою Калькуляція вартості послуги з надання інформації КП Кам`янської міської ради "Центральні тепломережі".

Враховуючи вказане, судом відхиляються заперечення відповідача в цій частині.

У розділі 3 договору визначені права та обов`язки сторін.

Так, у пункті 3.2.1. договору визначено, що виконавець зобов`язаний, в порядку та на умовах договору, за умови перерахування замовником у повному обсязі суми щомісячних платежів, надавати замовнику інформаційні послуги, а саме:

- миттєві значення температури, тиску, об`ємної і масової витрати теплофікаційної води у подавальних та зворотних трубопроводах Ду = 800 мм на "місто" та "Південний-захід";

- кількість теплової енергії, відданої замовнику;

- миттєві значення температури, об`ємної і масової витрати підживлювальної води (1 та 2 трубопровід Ду = 250 мм, 1 та 2 трубопровід Ду = 150 мм, трубопровід Ду = 300 мм);

- архівні дані вищезазначених параметрів за добу, місяць, рік. Замовник отримує від виконавця вищенаведені інформаційні послуги через мережу Інтернет.

Згідно з пунктом 3.2.2. договору виконавець зобов`язаний надати замовнику рахунок на сплату та акти надання послуги не пізніше 3-го числа наступного за розрахунковим місяця.

Як убачається з матеріалів справи, у період з листопада 2020 року по березень 2021 року на виконання умов договору позивачем були надані відповідачу послуги з надання інформації, загальна вартість яких склала 17 947 грн. 70 коп., на підтвердження чого сторонами були складені та підписані такі Акти надання послуг:

- Акт надання послуг № 446 від 30.11.2020 на суму 3 589 грн. 54 коп. (а.с. 11);

- Акт надання послуг № 705 від 31.12.2020 на суму 3 589 грн. 54 коп. (а.с. 12);

- Акт надання послуг № 26 від 31.01.2021 на суму 3 589 грн. 54 коп. (а.с. 17);

- Акт надання послуг № 312 від 28.02.2021 на суму 3 589 грн. 54 коп. (а.с. 20);

- Акт надання послуг № 635 від 31.03.2021 на суму 3 589 грн. 54 коп. (а.с. 23).

Вказані акти підписані позивачем та відповідачем та скріплені їх печатками без будь-яких зауважень; підписанням актів сторони підтверджують, що замовник претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має.

Як було зазначено судом вище, всі спірні Акти підписувались, зокрема, спершу представником відповідача, а в подальшому затверджувалися директором КП КМР "Центральні мережі" Бунічем О.Ф., підпис якого на кожному акті скріплений відтиском печатки підприємства. Отже, кожен акт містить два підписи з боку відповідача та скріплений печаткою підприємства. Більше того, сам відповідач окремо наголошує у клопотанні про призначення експертизи на змісті Акту № 705 від 31.12.2020, який підписаний з боку відповідача начальником ВВТ Дяченком Д.А., однак у наявній в матеріалах справи Інформаційній довідці, підписаній інженером-інспектором КП КМР "Центральні мережі" Дмитром Дяченком 27.11.2023 (вже під час розгляду справи судом), самим Дяченком Дмитром надані пояснення з приводу виконання спірного договору, але не вказано про те, що він не підписував Акт № 705 від 31.12.2020. Також матеріали справи не містять переконливих відомостей чи доказів, що Акти з боку директора КП КМР "Центральні мережі" Буніча О.Ф. підписані невстановленою особою, або про те, що печатка підприємства була вкраденою чи до печатки відбувся несанкціонований доступ та використання, про що були відповідні заяви в правоохоронні органи. При цьому, окремо суд наголошує на тому, що всі спірні Акти у кількості п`ять штук містять підписи та печатки, отже аргументи відповідача є непереконливими.

З цього приводу суд також наголошує на суперечливій правовій позиції відповідача. Так у відзиві на позовну заяву відповідач посилався на те, що послуги, фактично, не надавались та Акти підписані неуповноваженими особами (а.с.56), при цьому, у відзиві на позовну заяву відповідач вважав, що підписи на Актах належать тим особам, які в них зазначені. У подальшому, правова позиція відповідача змінилася і він наполягав на тому, що підписи не належать тим особам, які зазначені у спірних Актах, у зв`язку з чим просив суд призначити комплексну судову почеркознавчу та технічну експертизу документів по справі.

Як на підставу для проведення комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи документів відповідач посилався лише на особисті враження представника відповідача від огляду у судовому засіданні 29.11.2023 оригіналів спірних Актів, після чого у нього виникли сумніви, що підписи належать уповноваженим особам відповідача, а відтиски печатки є справжнім, що на думку суду є необґрунтованим припущенням відповідача.

Отже, судом вказані заперечення відповідача розцінюються критично і суд приходить до висновку, що вказані вище Акти надання послуг є належними доказами надання позивачем в період з листопада 2020 року по березень 2021 року послуг з надання інформації відповідачу.

Так, відповідно до частин 1 та 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Так, підписання замовником акту надання послуг, який є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і відповідає вимогам статті 9 вказаного Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за надані послуги.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо наявності заперечень відповідача стосовно обсягів, строку, вартості та якості наданих послуг.

Отже, суд приходить до висновку, що позивачем дотримано вимоги договору в частині виконання його зобов`язань за ним.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку виконавця за договором надати послугу відповідає обов`язок замовника оплатити вартість цієї послуги.

Відповідно до частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до пунктів 3.4.3., 3.4.4. договору замовник зобов`язаний сплатити виконавцю, у порядку та на умовах договору, вартість наданої послуги протягом 5-ти банківських днів з моменту отримання рахунку виконавця. Замовник зобов`язаний у разі прострочення оплати вартості послуг сплатити виконавцю нараховану пеню, а також всю суму заборгованості за надані послуги.

Як зазначає позивач, ним взяті на себе зобов`язання щодо надання послуг були виконані у повному обсязі та належним чином, претензій щодо якості та обсягу наданих послуг відповідач з моменту їх надання не висловлював, в свою чергу відповідачем взяті на себе зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати наданих позивачем у період з листопада 2020 року по березень 2021 року послуг з надання інформації, не виконані, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 17 947 грн. 70 коп. За прострочення виконання зобов`язання, на підставі пункту 4.2. договору, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 07.12.2020 по 19.09.2023 в сумі 6 563 грн. 64 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з грудня 2020 року по липень 2023 року у сумі 7 697 грн. 57 коп., а також 3% річних за загальний період прострочення з 07.12.2020 по 19.09.2023 у сумі 1 407 грн. 00 коп. Вказане і стало причиною звернення позивача із позовом до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи умови пункту 3.4.3. договору, строк оплати наданих позивачем у період з листопада 2020 року по березень 2021 року послуг з надання інформації на суму 17 947 грн. 70 коп. є таким, що настав.

Як убачається з матеріалів справи, з супровідними листами, на яких наявні вхідні штампи відповідача з датами та вхідними номерами, відповідачу вручалися акти та рахунки на оплату наданих у спірний період послуг (а.с. 13, 16, 19, 22, 25).

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Крім того, згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Слід також зазначити, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Доказів на підтвердження оплати наданих позивачем у період з листопада 2020 року по березень 2021 року послуг з надання інформації на суму 17 947 грн. 70 коп. відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності боргу, шляхом надання належних доказів, не спростував.

Враховуючи зазначені вище норми чинного законодавства України та обставини справи, господарський суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 17 947 грн. 70 коп. є обґрунтованими та доведеними належними доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню, оскільки зобов`язання повинні виконуватись належним чином та у встановлені строки.

Враховуючи вищевикладене, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 17 947 грн. 70 коп.

При цьому, з метою захисту законних прав та інтересів фізичних та юридичних осіб при укладанні різноманітних правочинів та договорів законодавство передбачає ряд способів, які сприяють виконанню зобов`язань - способи або види забезпечення виконання зобов`язань.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно зі статтями 1 та 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що в разі прострочення замовником строків оплати згідно з пунктом 3.4.3. договору, він зобов`язується сплатити виконавцю пеню у розмірі 14,2% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

За прострочення виконання зобов`язання, на підставі пункту 4.2. договору, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 07.12.2020 по 19.09.2023 в сумі 6 563 грн. 64 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з грудня 2020 року по вересень 2023 року у сумі 7 697 грн. 57 коп., а також 3% річних за загальний період прострочення з 07.12.2020 по 19.09.2023 у сумі 1 407 грн. 00 коп.

Аналізуючи визначений позивачем період нарахування пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Господарського кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Вказаний розділ доповнено пунктом 7 згідно із Законом № 540-IX від 30.03.2020, який набув чинності 02.04.2020.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", прийнятої відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", на усій території України встановлений карантин з 12.03.2020, який, у свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 239, від 20.05.2020 № 392, від 22.07.2020 № 641, від 26.08.2020 №760, від 13.10.2020 № 956, від 09.12.2020 № 1236, від 17.02.2021 № 104, від 21.04.2021 №405 був неодноразово продовжений.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.03.2023 № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 карантин на всій території України відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку пені, зробленого позивачем (а.с.2), та встановлено, що під час його проведення позивачем були невірно визначені періоди прострочення, а саме: невірно визначені початок прострочення, а також кінцевий термін нарахування пені. Оскільки карантин був відмінений 30.06.2023, то і пеня у даному випадку підлягає нарахуванню лише по 30.06.2023.

Отже, розрахунок пені, здійснений позивачем (а.с.2) визнається судом необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам законодавства, умовам договору та фактичним обставинам справи.

У постанові Верховного Суду від 27.05.2019 по справі № 910/20107/17 викладений наступний правовий висновок:

"З огляду на вимоги статей 79, 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).".

Аналогічні правові висновки викладені також в постановах Верховного Суду від 21.05.2019 по справі № 916/2889/13, від 16.04.2019 по справам № 922/744/18 та №905/1315/18, від 05.03.2019 по справі № 910/1389/18, від 14.02.2019 по справі № 922/1019/18, від 22.01.2019 по справі № 905/305/18, від 21.05.2018 по справі № 904/10198/15, від 02.03.2018 по справі № 927/467/17.

Враховуючи визначені судом періоди прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, застосувавши межі періодів, що визначені позивачем у розрахунку, здійснивши власний розрахунок пені, судом встановлено таке:

- за Актом надання послуг № 446 від 30.11.2020 на суму 3 589 грн. 54 коп. граничним строком оплати є 09.12.2020, послуги відповідачем не оплачені, отже, пеня підлягає нарахуванню в період з 10.12.2020 по 30.06.2023 на суму 3 589 грн. 54 коп. та в цей період складає 1 302 грн. 83 коп.;

- за Актом надання послуг № 705 від 31.12.2020 на суму 3 589 грн. 54 коп. граничним строком оплати є 12.01.2021, послуги відповідачем не оплачені, отже, пеня підлягає нарахуванню в період з 13.01.2021 по 30.06.2023 на суму 3 589 грн. 54 коп. та в цей період складає 1 255 грн. 43 коп.;

- за Актом надання послуг № 26 від 31.01.2021 на суму 3 589 грн. 54 коп. граничним строком оплати є 10.02.2021, послуги відповідачем не оплачені, отже, пеня підлягає нарахуванню в період з 11.02.2021 по 30.06.2023 на суму 3 589 грн. 54 коп. та в цей період складає 1 214 грн. 94 коп.;

- за Актом надання послуг № 312 від 28.02.2021 на суму 3 589 грн. 54 коп. граничним строком оплати є 10.03.2021, послуги відповідачем не оплачені, отже, пеня підлягає нарахуванню в період з 11.03.2021 по 30.06.2023 на суму 3 589 грн. 54 коп. та в цей період складає 1 175 грн. 83 коп.;

- за Актом надання послуг № 635 від 31.03.2021 на суму 3 589 грн. 54 коп. граничним строком оплати є 12.04.2021, послуги відповідачем не оплачені, отже, пеня підлягає нарахуванню в період з 13.04.2021 по 30.06.2023 на суму 3 589 грн. 54 коп. та в цей період складає 1 129 грн. 75 коп.

Отже, загальний розмір пені складає 6 078 грн. 78 коп.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню в сумі 6 078 грн. 78 коп.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з грудня 2020 року по липень 2023 року у сумі 7 697 грн. 57 коп.

Судом враховано, що Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 905/21/19 наведено формулу за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Зазначена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19.

Крім того, об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 надала роз`яснення, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку інфляційних втрат, зробленого позивачем (а.с. 2), та встановлено, що під час його проведення позивачем було вірно визначено суми заборгованості та періоди нарахування інфляційних втрат, але арифметично розрахунок проведено невірно.

Враховуючи вказане, розрахунок інфляційних втрат, здійснений позивачем (а.с.2), визнається судом необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.

Господарським судом також не приймається до уваги контррозрахунок інфляційних втрат, здійснений відповідачем (а.с.80-84), оскільки, проаналізувавши період, в який позивачем розраховані та заявлені до стягнення інфляційні втрати, суд прийшов до висновку, що, фактично, інфляційні втрати розраховані позивачем за період з грудня 2020 року по липень 2023 року (а не по серпень 2023 року, як розрахував відповідач), оскільки у розрахунку позивачем зазначено, що індекси інфляції у серпні та вересні 2023 року не встановлені, отже позивачем в ці місяці розрахунок інфляційних втрат не здійснювався.

Отже, враховуючи визначені судом періоди прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, застосувавши межі періодів, що визначені позивачем у розрахунку, здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат, господарський суд встановив, що інфляційні втрати у заявленому позивачем періоді складають більшу суму, ніж розраховано та заявлено позивачем.

При цьому, відповідно до частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Враховуючи вказане, а також те, що позивачем розраховано та заявлено до стягнення інфляційні втрати, розмір яких є менший ніж розрахований судом, суд, у відповідності до положень частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України, вважає, що саме такий їх розмір підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню в сумі 7 697 грн. 57 коп.

Крім того, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних за період прострочення з 07.12.2020 по 19.09.2023 у сумі 1 407 грн. 00 коп.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку 3% річних, зробленого позивачем (а.с.2), та встановлено, що під час його проведення позивачем були невірно визначені періоди прострочення, а саме: невірно визначений початок прострочення.

Отже, розрахунок 3% річних, здійснений позивачем (а.с.2) визнається судом необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам законодавства, умовам договору та фактичним обставинам справи.

Враховуючи визначені судом періоди прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, застосувавши межі періодів, що визначені позивачем у розрахунку, здійснивши власний розрахунок 3% річних, судом встановлено таке:

- за Актом надання послуг № 446 від 30.11.2020 на суму 3 589 грн. 54 коп. граничним строком оплати є 09.12.2020, послуги відповідачем не оплачені, отже, 3% річних підлягають нарахуванню в період з 10.12.2020 по 19.09.2023 на суму 3 589 грн. 54 коп. та в цей період складають 299 грн. 14 коп.;

- за Актом надання послуг № 705 від 31.12.2020 на суму 3 589 грн. 54 коп. граничним строком оплати є 12.01.2021, послуги відповідачем не оплачені, отже, 3% річних підлягають нарахуванню в період з 13.01.2021 по 19.09.2023 на суму 3 589 грн. 54 коп. та в цей період складають 289 грн. 13 коп.;

- за Актом надання послуг № 26 від 31.01.2021 на суму 3 589 грн. 54 коп. граничним строком оплати є 10.02.2021, послуги відповідачем не оплачені, отже, 3% річних підлягають нарахуванню в період з 11.02.2021 по 19.09.2023 на суму 3 589 грн. 54 коп. та в цей період складають 280 грн. 57 коп.;

- за Актом надання послуг № 312 від 28.02.2021 на суму 3 589 грн. 54 коп. граничним строком оплати є 10.03.2021, послуги відповідачем не оплачені, отже, 3% річних підлягають нарахуванню в період з 11.03.2021 по 19.09.2023 на суму 3 589 грн. 54 коп. та в цей період складають 272 грн. 31 коп.;

- за Актом надання послуг № 635 від 31.03.2021 на суму 3 589 грн. 54 коп. граничним строком оплати є 12.04.2021, послуги відповідачем не оплачені, отже, 3% річних підлягають нарахуванню в період з 13.04.2021 по 19.09.2023 на суму 3 589 грн. 54 коп. та в цей період складають 262 грн. 58 коп.

Отже, загальний розмір 3% річних складає 1 403 грн. 73 коп.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення 3% річних підлягають частковому задоволенню в сумі 1 403 грн. 73 коп.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по справі покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає частина витрат по сплаті судового збору в сумі 2 645 грн. 03 коп.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" до Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Центральні тепломережі" про стягнення заборгованості за договором надання послуг № 20/21 ІП/00.08.0161 від 10.11.2020 у загальному розмірі 33 615 грн. 91 коп. - задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Центральні тепломережі" (вулиця Тритузна, будинок 168, м. Кам`янське, Дніпропетровська область, 51914; ідентифікаційний код 43158553) на користь Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" (вулиця Заводська, будинок 2, м. Кам`янське, Дніпропетровська область 51925; ідентифікаційний код 00130820) - 17 947 грн. 70 коп. - основного боргу, 6 078 грн. 78 коп. - пені, 7 697 грн. 57 коп. - інфляційних втрат, 1 403 грн. 73 коп. - 3% річних та 2 645 грн. 03 коп. - частину витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 05.12.2023.

Суддя Ю.В. Фещенко