УХВАЛА

08 листопада 2023 року

м. Київ

cправа № 905/1840/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Студенець В.І. - головуючий, Бакуліна С.В., Кібенко О.Р.,

за участю секретаря судового засідання - Натаріної О.О.,

представників учасників справи:

ОСОБА_1 - Погрібна С.О.,

Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" - Гінінгер А.А.,

Компанії "Барленко ЛТД" (Barlenco LTD) - не з`явився,

Компанії "Метінвест Б.В." (Metinvest B.V.) - не з`явився

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на додаткову ухвалу Господарського суду Донецької області від 19.06.2023

та постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.08.2023

за заявою Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь"

про стягнення витрат на професійну правничу допомогу

у справі за позовом ОСОБА_1

до відповідачів:

1) Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (далі - ПрАТ "Азовсталь"),

2) Компанії "Барленко ЛТД" (Barlenco LTD),

3) Компанії "Метінвест Б.В." (Metinvest B.V.)

про визнання правочину недійсним та стягнення збитків.

ВСТУП

1. Перед Верховним Судом у цій справі постало питання про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу при відмові позивача від позову.

Підстави передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду (стислий виклад)

2. Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду передає цю справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду для відступу від висновків щодо застосування частин 3, 5 ст.130 Господарського процесуального кодексу України (частин 3, 5 ст.142 Цивільного процесуального кодексу України) про те, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, а відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи та в чому вони полягали.

3. У ч.3 ст.130 Господарського процесуального кодексу України не передбачено такої умови для стягнення судових витрат з позивача як необґрунтованість його дій. У відповідача існує право на відшкодування судових витрат у разі відмови позивача від позову за винятком випадків, коли така відмова зумовлена фактичним погашенням відповідачем позовних вимог.

4. Також справа передається на розгляд Великої Палати Верховного Суду у зв`язку із наявністю виключної правової проблеми, яка полягає у тому, чи підлягає застосуванню ч.5 ст.130 Господарського процесуального кодексу України (ч.5 ст.142 Цивільного процесуального кодексу України, ч.10 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України) до випадків стягнення судових витрат внаслідок відмови позивача від позову.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

5. Господарський суд Донецької області ухвалою від 07.03.2023 прийняв відмову ОСОБА_1 від позовних вимог до ПрАТ "Азовсталь" та закрив провадження у справі в цій частині на підставі п.4 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК).

6. 10.03.2023 через систему "Електронний суд" до Господарського суду Донецької області надійшло клопотання/заява ПрАТ "Азовсталь", в якій останнє просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ "Азовсталь" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 32 105 грн.

7. 17.06.2023 через систему "Електронний суд" від ПрАТ "Азовсталь" надійшли додаткові пояснення у справі, за змістом яких просило суд задовольнити заяву від 10.03.2023 у повному обсязі.

8. В обґрунтування заяви ПрАТ "Азовсталь" посилалося на те, що ці судові витрати пов`язані із здійсненням представництва інтересів товариства до закриття провадження у справі відносно нього та підлягають покладенню на позивача з урахуванням приписів частин 3, 5 ст.130 ГПК.

9. Господарський суд Донецької області ухвалою від 16.03.2023 призначив розгляд вказаної заяви у судовому засіданні на 30.03.2023 о 12:30 та зробив висновок про дотримання ПрАТ "Азовсталь" вимог ч.8 ст.129 ГПК при поданні заяви (ч.6 ст.130 ГПК).

10. 28.03.2023 суд першої інстанції одержав заперечення ОСОБА_1 , у яких останній просив суд відмовити в задоволенні заяви ПрАТ "Азовсталь" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з посиланням на те, що спір у справі виник внаслідок неправомірних дій, у тому числі ПрАТ "Азовсталь", а тому витрати потрібно покласти на нього в порядку ч.9 ст.129 ГПК.

11. 16.06.2023 Господарський суд Донецької області одержав уточнені заперечення ОСОБА_1 , у яких останній просив суд:

1) з метою повного та всебічного встановлення всіх обставин справи, які впливають на результати розгляду заяви ПрАТ "Азовсталь" про розподіл судових витрат, здійснити такий розгляд разом із позовною заявою, як це було вирішено у справах №905/993/21, №905/2240/21;

2) відмовити в задоволенні заяви ПрАТ "Азовсталь" про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь колишнього відповідача ПрАТ "Азовсталь" судових витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 32 105 грн.

12. Зі змісту заперечень вбачається, що ОСОБА_1 не погоджується із заявою ПрАТ "Азовсталь", оскільки:

1) спір у справі виник внаслідок неправильних/неправомірних дій у тому числі ПрАТ "Азовсталь" щодо затвердження його наглядовою радою заниженої та несправедливої ціни примусово вилучених акцій;

2) ПрАТ "Азовсталь" допустило зловживання своїми процесуальними правами щодо подання клопотань про зупинення провадження у справі та передачу справи для розгляду у межах справи про банкрутство відносно нього, зустрічної позовної заяви, ненаправлення позивачу відзиву на позов, клопотання про зупинення провадження у справі, заяви про стягнення судових витрат;

3) відмова позивача від позовних вимог відносно ПрАТ "Азовсталь" пов`язана з виключенням підстав для передачі цієї справи для розгляду в межах справи про банкрутство відносно ПрАТ "Азовсталь", зважаючи на тривалу процедуру розгляду справ у межах справи про банкрутство та ризик неотримання будь-яких виплат у такому випадку, при цьому відкриття справи про банкрутство відносно ПрАТ "Азовсталь" відбулось під час розгляду цієї справи, який здійснювався судом з порушенням встановленого процесуальним законом строку, тобто фактично відмова позивача від позовних вимог відносно ПрАТ "Азовсталь" спричинена тривалим розглядом справи, що здійснювався судом на користь ПрАТ "Азовсталь".

13. 17.06.2023 через систему "Електронний суд" до Господарського суду Донецької області від ПрАТ "Азовсталь" надійшли додаткові пояснення, в яких останнє підтримує заяву та посилається на те, що:

1) саме позивач визначив коло відповідачів у справі, а в подальшому прийняв рішення про відмову від позовних вимог відносно ПрАТ "Азовсталь", тобто позивач мав усвідомлювати наслідки вчинення своїх процесуальних дій, у тому числі щодо розподілу відповідних судових витрат в порядку ст.130 ГПК; при цьому мотиви, якими керувався позивач при прийнятті відповідного процесуального рішення, не можуть впливати на право ПрАТ "Азовсталь" отримати відшкодування судових витрат;

2) спір по суті відносно ПрАТ "Азовсталь" не вирішувався судом внаслідок відмови позивача від позовних вимог в цій частині; неправомірні дії ПрАТ "Азовсталь" не встановлювалися, що виключає застосування у цьому випадку приписів ч.9 ст.129 ГПК;

3) позивач безпідставно ототожнює зловживання учасником судового процесу своїми процесуальними правами з гарантованим йому процесуальним законом правом заявляти клопотання у справі, у тому числі щодо зупинення провадження у справі; матеріалами справи не підтверджується аргументи позивача щодо зловживання ПрАТ "Азовсталь" процесуальними правами;

4) заявлені витрати на професійну правничу допомогу є співмірними із критеріями, визначеними ч. 4 ст.126 ГПК, клопотання про зменшення їх розміру позивач не подав, а тому такі витрати мають бути покладені на нього у повному обсязі.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

14. Господарський суд Донецької області додатковою ухвалою від 19.06.2023, залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 23.08.2023, заяву ПрАТ "Азовсталь" задовольнив частково; стягнув з ОСОБА_1 на користь заявника 24 430 грн витрат на професійну правничу допомогу; в решті заяви відмовив.

15. Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані, зокрема таким:

- витрати на послугу щодо підготовки клопотання про зупинення провадження у справі від 12.10.2021 у розмірі 6 810 грн, є завищеними внаслідок завищення часу виконання/надання такої роботи/послуги, зважаючи на зміст та обсяг відповідного процесуального документа, для складання якого, на думку суду, достатнім є час 2 год. (а не 6 год.);

- витрати на послугу щодо підготовки, перевірки письмових пояснень від 03.12.2021 №10/43 у розмірі 1 135 грн заявлені безпідставно, зважаючи на те, що виконання/надання цієї роботи/послуги пов`язано з підтвердженням належного виконання ПрАТ "Азовсталь" свого процесуального обов`язку щодо направлення позивачу відзиву на позов в порядку приписів ч.6 ст.165 ГПК (тобто фактично спрямовано на усунення недоліків, які допущені самим ПрАТ "Азовсталь");

- витрати на послугу щодо участі у судових засіданнях (16.11.2021, 29.11.2021, 08.12.2021) у розмірі 6 000 грн є підтвердженими, окрім участі представників ПрАТ "Азовсталь" у підготовчому засіданні 16.11.2021, а тому витрати на виконання/надання такої роботи/послуги у розмірі 2 000 грн заявлені безпідставно.

- процедура розгляду заяви про розподіл судових витрат у випадку залишення позовної заяви без розгляду має здійснюватися з урахуванням особливостей, визначених ч.5 ст.130 ГПК;

- задоволення заяви про компенсацію здійснених витрат відповідно до ч.5 ст.130 ГПК не є усуненням судом неповноти судового рішення, а залежить виключно від волевиявлення самого відповідача, не передбачає дискреційних повноважень та власної ініціативи суду щодо розгляду вказаного питання, на противагу приписам ст.244 ГПК;

- питання про розподіл судових витрат вирішується разом з вирішенням питання про закриття провадження у справі; окремо питання щодо судових витрат вирішується у разі, якщо судом воно не вирішувалося при ухваленні відповідного судового рішення про закриття провадження у справі, в порядку приписів ч.6 ст.130, п.3 ч.1 ст.244 ГПК (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі №550/936/18);

- необґрунтованими є посилання позивача на необхідність відкладення розгляду заяви про стягнення судових витрат до вирішення справи по суті; розподіл судових витрат за результатами вирішення справи по суті здійснюється в порядку ст.129 ГПК та виключно між сторонами такої справи, яким ПрАТ "Азовсталь" не є з моменту закриття провадження у справі в частині позовних вимог відносно нього;

- ГПК передбачено процесуальні гарантії для сторони щодо можливості подання клопотання про неспівмірність заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу за рахунок позивача у випадку здійснення судом розподілу таких витрат як за наслідком розгляду справи по суті, так і у випадку закриття провадження у справі;

- компенсація позивачем витрат за надану правничу допомогу відповідачу у випадку закриття провадження у справі здійснюється з дотриманням загальних процесуальних гарантій щодо розподілу судових витрат в порядку ч.5 ст.130 ГПК, а за наслідком розгляду спору по суті - з дотриманням вимог, передбачених ч.8 ст.129 ГПК;

- під час розгляду справи зловживання ПрАТ "Азовсталь" процесуальними правами не встановлено, заходи процесуального примусу щодо нього не застосовано; заява про стягнення судових витрат була направлена до електронного кабінету представника позивача; твердження щодо затягування судом розгляду справи на користь ПрАТ "Азовсталь" є необґрунтованими та недоведеними і не стосуються розгляду заяви про стягнення судових витрат;

- у разі закриття провадження у справі спір по суті не вирішується, незаконність/неправомірність дій сторони у виникненні спору не встановлюється, що виключає застосування приписів ч.9 ст.129 ГПК;

- приймаючи рішення про відмову від позовних вимог позивач мав усвідомлювати ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням ним такої процесуальної дії (ч.4 ст.13 ГПК), у тому числі передбачених ст.130 ГПК щодо відшкодування судових витрат;

- відмова від позовних вимог відносно ПрАТ "Азовсталь" є свідченням необґрунтованості дій позивача; відмова позивача від позовних вимог не пов`язана із їх задоволенням після пред`явлення позову;

- покладення на позивача витрати на професійну правничу допомогу в порядку ст.130 ГПК фактично є реалізацією такого принципу господарського судочинства як відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ГПК);

- додаткова угода, якою було продовжено строк дії договору застосовується до правовідносин сторін, які виникли до її укладання; додатковою угодою від 07.10.2021 №259 сторони визначили порядок оплати юридичних послуг (гонорару) адвокатського об`єднання за надання юридичних послуг (правової допомоги) у справі №905/1840/21 та вартість таких послуг, зокрема, під час здійснення представництва клієнта у суді першої інстанції;

- законодавством не передбачена можливість об`єдання апеляційних скарг на різні процесуальні документи та їх розгляд в одному апеляційному провадженні позбавлене процесуально-правового сенсу;

- за текстом клопотання позивач зазначає про залишення апеляційної скарги ПрАТ "Азовсталь" без розгляду, однак в прохальній частині клопотання вказує про необхідність залишення апеляційної скарги без руху; такі твердження позивача є не конкретизованими та необґрунтованими, оскільки норми ГПК не передбачають стадію залишення апеляційної скарги без руху після відкриття апеляційного провадження; суд апеляційної інстанції при вирішенні питання щодо відкриття провадження за апеляційною скаргою ПрАТ "Азовсталь" перевірив дотримання вимог статей 258, 259 ГПК;

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги, відзивів на касаційну скаргу, інших заяв учасників справи

16. 25.08.2023 ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою на додаткову ухвалу Господарського суду Донецької області від 19.06.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.08.2023, у якій просить їх скасувати.

17. На виконання вимог п.5 ч.2 ст.290 ГПК скаржник, зокрема, зазначає:

1) ГПК не містить поняття "додаткова ухвала"; суд першої інстанції в порушення діючих норм процесуального законодавства встановив нову форму процесуального документу, сам визначив можливість оскарження в апеляційному суді окремо від рішення суду такої "додаткової ухвали", а суд апеляційної інстанції підтримав законність існування такого нового процесуального документа та зазначив про можливість його оскарження в касаційному порядку;

2) такі грубі порушення норм процесуального законодавства свідчать про узгодженість дій між судами та представниками ПрАТ "Азовсталь" та спрямовані на неправомірне стягнення з ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в умовах, коли: 1) процесуальний документ "додаткова ухвала" не передбачений нормами процесуального законодавства; 2) судовим рішенням по суті вже встановлені обґрунтовані дії позивача у цій справі; 3) судовим рішенням по суті визнані неправомірні дії в тому числі ПрАТ "Азовсталь";

3) при касаційному перегляді необхідно вирішити наступні питання: 1) чи існує в ГПК процесуальний документ - "додаткова ухвала"; 2) якщо так, то на якій стадії судового розгляду вона постановляється у випадку закриття провадження у справі за заявою позивача; 3) якщо додаткова ухвала існує, то при її постановлені чи мають враховуватись обґрунтованість дій позивача та неправомірність дій, зловживання процесуальними правами відповідача; 4) якщо така додаткова ухвала існує, то який механізм її оскарження в апеляційному та касаційному порядку; 5) якщо в одному провадженні подано декілька апеляційних скарг (наприклад різними учасниками та на основне рішення і додаткове рішення (ухвалу)), то з метою об`єктивного та справедливого розгляду справи, чи мають всі скарги бути об`єднані в одне провадження.

18. Скаржник у касаційній скарзі вказує, зокрема, таке:

- норми ГПК передбачають 2 типи процесуальних документів, якими закінчується розгляд заяв про розподіл судових витрат: додаткове рішення про розподіл судових витрат та ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення про розподіл судових витрат; вони приймаються судом лише після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті; норми ГПК не містять регулювання механізму оскарження додаткової ухвали про розподіл судових витрат в апеляційному та касаційному порядку;

- стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, у разі закриття провадження у справі можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача (постанова Верховного Суду від 29.07.2021 у справі №922/2017/17); в цій справі позивач вимушений був відмовитися від позову до ПрАТ "Азовсталь" тому що товариство збанкрутувало; рішенням Господарського суду Донецької області від 09.08.2023 у справі №905/1840/21 підтверджені обґрунтовані дії позивача у цій справі, оскільки його позовні вимоги були частково задоволені;

- розподіл судових витрат у цій справі мав бути вирішений саме після вирішення питання про право; в діях ПрАТ "Азовсталь" щодо підстав виникнення цього спору є вина, воно діяло спільно з відповідачами та спричинило позивачу матеріальну шкоду; скаржник не погоджувався із заявою ПрАТ "Азовсталь" про ухвалення додаткового рішення у зв`язку із 1) неправильними/неправомірними діями відповідачів, в тому числі і ПрАТ "Азовсталь", 2) зловживанням представниками ПрАТ "Азовсталь" своїми процесуальними правами.

19. 15.09.2023 від ОСОБА_1 надійшли доповнення до касаційної скарги.

20. 21.09.2023 від ПрАТ "Азовсталь" надійшло клопотання/заява про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частин 3, 5 ст.302 ГПК. У клопотанні/заяві також просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

21. 19.10.2023 від скаржника надійшло заперечення на клопотання ПрАТ "Азовсталь" про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

22. 02.11.2023 від ПрАТ "Азовсталь" надійшло клопотання/заява щодо наявності виключної правової проблеми.

23. 07.11.2023 від скаржника надійшли додаткові пояснення щодо відсутності необхідності передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Надходження касаційної скарги на розгляд Верховного Суду

24. Верховний Суд ухвалою від 06.09.2023 відкрив касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на додаткову ухвалу Господарського суду Донецької області від 19.06.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.08.2023, розгляд справи призначив у відкритому судовому засіданні на 04.10.2023.

25. Верховний Суд ухвалою від 04.10.2023 оголосив перерву у судовому засіданні до 25.10.2023, а ухвалою від 25.10.2023 - до 08.11.2023.

26. У судовому засіданні 08.11.2023 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду постановив ухвалу про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частин 3, 5 ст.302 ГПК.

ПІДСТАВИ ПЕРЕДАЧІ СПРАВИ НА РОЗГЛЯД ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

27. У клопотанні про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі ч.3 ст.302 ГПК ПрАТ "Азовсталь", зазначило таке.

28. Предметом розгляду у цій справі є наявність у ПрАТ "Азовсталь" підстав для відшкодування судових витрат у зв`язку з відмовою позивача від вимог до нього.

29. Згідно з ч.3 ст.130 ГПК, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

30. Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду (далі - колегія суддів КЦС) викладав висновки щодо застосування аналогічної норми, а саме ч.3 ст.142 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), у постановах:

1) від 03.08.2022 у справі №522/13071/19, у якій вказав, що загальне правило щодо компенсації судових витрат у разі закриття провадження передбачає, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача;

2) від 29.06.2022 у справі №754/16766/17, у якій вказав, що для стягнення здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов (аналогічний висновок викладено у постановах від 26.09.2018 у справі №148/312/16-ц, від 28.01.2019 у справі №619/1146/17-ц, від 02.12.2020 у справі №202/2600/15-ц, від 17.12.2020 у справі №758/12381/18-ц та від 14.01.2021 у справі №521/3011/18).

31. Подібний висновок до того, який викладений у постанові від 28.06.2022 у справі №754/16766/17, міститься у постановах від 09.07.2019 у справі №922/592/17, від 21.01.2020 у справі №922/3422/18, від 21.12.2020 у справі №922/1001/20 (Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду (далі - колегія суддів КГС)) та від 21.11.2018 у справі №820/4347/17, від 18.03.2020 у справі №280/5628/18 (Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - колегія суддів КАС)).

32. Натомість, колегія суддів КЦС дійшла протилежного висновку:

1) у постанові від 21.04.2021 у справі №199/9188/16-ц суд зазначив, що загальне правило щодо розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду передбачено ч.3 ст.142 ЦПК, згідно з якою у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача; аналогічна правова позиція міститься у постанові від 07.07.2021 у справі №554/4353/17;

2) у постанові від 05.09.2022 у справі №755/3436/20 суд дійшов висновку, що ч.3 ст.142 ЦПК визначено безумовне право відповідача на відшкодування витрат лише у одному випадку, а саме при відмові позивача від позову. Дане право відповідача є обов`язковим, виникає виключно у єдиному випадку закриття провадження, а саме при відмові позивача від позову, і ніяким чином не пов`язується із наявністю чи відсутністю необґрунтованих дій позивача, як помилково вважає представник позивача.

33. Вказане свідчить про наявність суперечливої практики Верховного Суду. Необхідно зазначити, що розподіл судових витрат у разі відмови позивача від позову регулюється положеннями ч.3 ст.130 ГПК, які є спеціальними. При цьому, законодавець свідомо виокремив випадок відмови від позову (ч.3 ст.130 ГПК) та випадки закриття провадження у справі (ч.5 ст.130 ГПК). В протилежному випадку можна дійти висновку, що ч.3 ст.130 ГПК взагалі ніколи не підлягає застосуванню, фактично є "мертвою".

34. У ч.3 ст.130 ГПК не передбачено такої умови для стягнення судових витрат з позивача як необґрунтованість його дій. З огляду на викладене, у відповідача існує безумовне право на відшкодування судових витрат у разі відмови позивача від позову за винятком випадків, коли така відмова зумовлена фактичним погашенням відповідачем позовних вимог.

35. Це, в свою чергу, свідчить про правильність висновку колегії суддів КЦС, викладеного у постанові від 05.09.2022 у справі №755/3436/20.

36. З урахуванням викладеного, цю справу необхідно передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду для відступу від висновків колегій суддів КЦС, КГС та КАС, викладених у постановах від 03.08.2022 у справі №522/13071/19, від 28.06.2022 у справі №754/16766/17, від 26.09.2018 у справі №148/312/16-ц, від 28.01.2019 у справі №619/1146/17-ц, від 02.12.2020 у справі №202/2600/15-ц, від 17.12.2020 у справі №758/12381/18-ц, від 14.01.2021 у справі №521/3011/18, від 09.07.2019 у справі №922/592/17, від 21.01.2020 у справі №922/3422/18, від 21.12.2020 у справі №922/1001/20, від 21.11.2018 у справі №820/4347/17 та від 18.03.2020 у справі №280/5628/18.

37. Обґрунтовуючи наявність підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі ч.5 ст.302 ГПК ПрАТ "Азовсталь" вказало таке.

38. При вирішенні питання щодо стягнення судових витрат позивач та відповідач повинні довести співмірність судових витрат (ч.4 ст.126 ГПК) та пропорційність судових витрат (ч.5 ст.129 ГПК). Аналогічно позивач повинен довести співмірність та пропорційність судових витрат у разі їх стягнення з відповідача внаслідок визнання позову останнім.

39. Проте, за наявної судової практики, у разі відмови позивача від позову відповідач повинен додатково до обставин співмірності та пропорційності також довести наявність необґрунтованих дій з боку позивача.

40. Наявне тлумачення ч.3 ст.130 ГПК (фактичне застосування ч.5 ст.130 ГПК) ставить відповідача у більш невигідне становище стосовно позивача, що в свою чергу свідчить про порушення принципу рівності сторін та змагальності судового процесу. Це означає покладення індивідуального та надмірного тягаря на відповідача. Таке тлумачення свідчить про порушення пропорційності між використаними засобами та метою, яку потрібно досягти.

41. Враховуючи викладене, у цій справі наявна виключна правова проблема: чи застосовується ч.5 ст.130 ГПК до випадків стягнення судових витрат внаслідок відмови позивача від позову; чи не ставить в менш вигідне становище відповідача обов`язок додатково доводити необґрунтованість дій позивача у разі відмови останнього від позову.

42. Вказане питання наявне в численних справах, зокрема:

1) у справі №905/993/21 ПрАТ "Азовсталь" заявило про стягнення судових витрат у зв`язку з відмовою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від позову в частині вимог до ПрАТ "Азовсталь";

2) у справі №905/2204/21 ПрАТ "ММК ім.Ілліча" заявило про стягнення судових витрат у зв`язку з відмовою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 від позову в частині вимог до ПрАТ "ММК ім.Ілліча";

3) у справі №905/2203/21 ПрАТ "ММК ім.Ілліча" заявило про стягнення судових витрат у зв`язку з відмовою ОСОБА_8 , ТОВ "Велма Україна", ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 від позову в частині вимог до ПрАТ "ММК ім.Ілліча";

4) у справі №905/691/22 ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" заявило про стягнення судових витрат у зв`язку з відмовою ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_5 , ОСОБА_16 від позову в частині вимог до ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод";

5) у справі №910/8714/18 ПрАТ "Азовсталь" заявило про стягнення судових витрат у зв`язку з відмовою ПАТ "ЗНКІФ "Синергія-7" від позову в частині вимог до ПрАТ "Азовсталь".

43. Щодо наявності виключної правової проблеми, пов`язаної із застосуванням ч.5 ст.130 ГПК у поєднанні з ч.3 ст.130 ГПК, заявник вказав таке.

44. Питання відшкодування судових витрат відповідача у зв`язку з відмовою позивача від позову та закриттям провадження є різною в межах Верховного Суду. Зокрема:

1) колегія суддів КГС ухвалою від 16.04.2018 у справі №910/12016/17 стягнула з ТОВ "Арлан" на користь Національного банку України судові витрати у зв`язку з відмовою ТОВ "Арлан" від позову на підставі ч.3 ст.130 ГПК без застосування ч.5 ст.130 ГПК;

2) колегія суддів КГС ухвалою від 25.04.2018 у справі №910/12016/17 стягнула з ТОВ "Арлан" на користь ПАТ КБ "Приватбанк" судові витрати у зв`язку з відмовою ТОВ "Арлан" від позову на підставі ч.3 ст.130 ГПК без застосування ч.5 ст.130 ГПК;

3) колегія суддів КГС ухвалою від 18.05.2018 у справі №910/15430/17 стягнула з ПрАТ "Проектний та науково-дослідний інститут по газопостачанню, теплопостачанню та комплексному благоустрою міст і селищ України "Укрндіінжпроект" на користь ПАТ КБ "Приватбанк" судові витрати у зв`язку з відмовою ПрАТ "Проектний та науково-дослідний інститут по газопостачанню, теплопостачанню та комплексному благоустрою міст і селищ України "Укрндіінжпроект" від позову на підставі ч.3 ст.130 ГПК без застосування ч.5 ст.130 ГПК;

4) колегія суддів КГС ухвалою від 23.05.2018 у справі №910/15430/17 стягнула з ПрАТ "Проектний та науково-дослідний інститут по газопостачанню, теплопостачанню та комплексному благоустрою міст і селищ України "Укрндіінжпроект" на користь Національного банку України судові витрати у зв`язку з відмовою ПрАТ "Проектний та науково-дослідний інститут по газопостачанню, теплопостачанню та комплексному благоустрою міст і селищ України "Укрндіінжпроект" від позову на підставі ч.3 ст.130 ГПК без застосування ч.5 ст.130 ГПК;

5) колегія суддів КГС ухвалою від 23.10.2019 у справі №917/742/18 стягнула з ТОВ "Промінь" на користь прокуратури Полтавської області судові витрати у зв`язку з відмовою ТОВ "Промінь" від позову на підставі ч.3 ст.130 ГПК без застосування ч.5 ст.130 ГПК;

6) колегія суддів КЦС ухвалою від 20.01.2021 у справі №203/1876/19 стягнула з ОСОБА_17 на користь ОСОБА_18 судові витрати у зв`язку з відмовою ОСОБА_17 від позову на підставі ч.3 ст.142 ЦПК без застосування ч.5 ст.142 ЦПК.

45. Водночас, Верховний Суд дійшов протилежних висновків в інших справах, а саме:

1) колегія суддів КЦС ухвалою від 22.12.2021 у справі №754/2880/20 залишила без задоволення заяву АТ "ОТП Банк" про компенсацію судових витрат, оскільки заявником не доведено та судом не встановлено, що спір виник внаслідок необґрунтованих дій позивача, а тому відсутні підстави для покладення на позивача судових витрат на професійну правничу допомогу;

2) колегія суддів КГС додатковою ухвалою від 02.09.2021 у справі №922/2568/20 відмовила в задоволенні заяви ТОВ "Мені б м`яса", оскільки заявником не доведено та судом не встановлено, що спір виник внаслідок неправильних дій позивача.

46. ПрАТ "Азовсталь" звертає увагу в клопотанні, що процесуальні кодекси України за змістом мають відповідати європейській правовій традиції. Зазначає, що питання відшкодування судових витрат у разі відмови позивача від позову однаково вирішується країнами Європейського Союзу, із законодавством якого має гармонізуватися й чинне законодавство України.

47. Тому український законодавець (за аналогією з іншими європейськими країнами) передбачив єдину умову для відшкодування судових витрат відповідача у разі відмови позивача від позову - відсутність задоволення відповідачем вимоги позивача.

48. Так, в п.4 ст.168 Кодексу цивільних процедур Естонії вказано: "Якщо позивач залишає без розгляду позов або відкликає позов, позивач покриває процесуальні витрати відповідача за винятком випадків, якщо таке залишення позову без розгляду або відкликання позову зумовлене тим, що відповідач задовольнив позов після подання позову".

49. Відповідно до п.2 ст.41 Цивільного процесуального закону Латвії якщо позивач відкликає позов, він відшкодовує судові витрати, понесені відповідачем. В цьому випадку відповідач не відшкодовує судові витрати, сплачені позивачем. Однак, якщо позивач відкликає його оскільки відповідач добровільно задовольнив такі вимоги після їх заявлення, суд зобов`язаний за клопотанням позивача винести рішення про відшкодування судових витрат, сплачених позивачем.

50. Частина 1 ст.153 Цивільного процесуального закону Сербії передбачає, що позивач, який відкликає скаргу, зобов`язаний відшкодувати витрати на судовий розгляд протилежній стороні, за виключенням випадків коли відкликання настало відразу після виконання відповідачем вимоги позивача.

51. Вказане, на думку ПрАТ "Азовсталь", свідчить про наявність кількісного та якісного критеріїв виключної правової проблеми: чи підлягає застосуванню ч.5 ст.130 ГПК, ч.5 ст.142 ЦПК, ч.10 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у разі вирішення питання відшкодування судових витрат відповідача у разі відмови позивача від позову.

52. Верховний Суд частково погоджується із доводами заявника.

53. Так, у постанові від 05.09.2022 у справі №755/3436/20 колегія суддів КЦС погодився із рішенням судів попередніх інстанцій про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу у випадку, коли позивач відмовився від позову, наслідком чого стало закриття провадження у справі на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК. Колегія суддів КЦС вказала, що ч.3 ст.142 ЦПК визначено безумовне право відповідача на відшкодування витрат лише у одному випадку, а саме при відмові позивача від позову. Дане право відповідача є обов`язковим, виникає виключно у єдиному випадку закриття провадження, а саме при відмові позивача від позову, і ніяким чином не пов`язується із наявністю чи відсутністю необґрунтованих дій позивача.

54. Натомість в ухвалі від 22.12.2021 у справі №754/2880/20 колегія суддів КЦС, після прийняття відмови позивача від позову, визнання нечинними рішень судів попередніх інстанцій та закриття провадження у справі (ухвалою від 03.11.2021), залишила без задоволення заяву відповідача про стягнення із позивача витрат на правничу допомогу мотивуючи це тим, що відповідач не довів та суд не встановив, що спір виник внаслідок необґрунтованих дій позивача (тобто застосувала ч.5 ст.142 ЦПК).

55. Подібного висновку дійшла колегія суддів КГС в додатковій ухвалі від 02.09.2021 у справі №922/2568/20, вказавши, що заявник (відповідач) не довів та суд не встановив, що спір виник внаслідок неправильних дій позивача. Цьому передувало постановлення ухвали від 05.07.2021 про прийняття відмови позивача від позову, визнання нечинними рішень судів попередніх інстанцій та закриття провадження у справі. Тобто колегія суддів КГС застосувала ч.5 ст.130 ГПК щодо судових витрат на правничу допомогу.

56. Відповідно до ч.3 ст.302 ГПК суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду.

57. Частиною 5 ст.302 ГПК передбачено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

58. Згідно з ч.1 ст.303 ГПК питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

59. Враховуючи зазначене, і частково погоджуючись із доводами ПрАТ "Азовсталь", викладеними у клопотанні, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про наявність підстав для передачі справи №905/1840/21 на розгляд Великої Палати Верховного Суду для відступу від правових висновків Верховного Суду щодо застосування частин 3, 5 ст.130 ГПК (частин 3, 5 ст.142 ЦПК), викладених в ухвалі Верховного Суду від 22.12.2021 у справі №754/2880/20 (колегія суддів КЦС) та додатковій ухвалі від 02.09.2021 у справі №922/2568/20 (колегія суддів КГС) про те, що у разі закриття провадження у справі відповідач має право на компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише за умови доведення відповідачем необґрунтованості дій позивача у ході розгляду справи. На думку колегії суддів у разі закриття провадження внаслідок відмови позивача від позову застосуванню підлягає саме ч.3 ст.130 ГПК, яка передбачає право відповідача на компенсацію витрат як загальне правило. Відповідач не зобов`язаний доводити необґрунтованість дій позивача.

60. Також на думку колегії суддів справа містить виключну правову проблему, яка полягає у тому, чи підлягає застосуванню ч.5 ст.130 ГПК (ч.5 ст.142 ЦПК, ч.10 ст.139 КАС) при вирішенні судом питання про стягнення судових витрат внаслідок відмови позивача від позову. Колегія суддів вважає, що відповідна норма не підлягає застосуванню у випадку закриття провадження у зв`язку із відмовою позивача від позову, втім позивач не позбавлений права доводити наявність підстав для застосування приписів ч.9 ст.129 ГПК, аргументуючи покладення витрат саме на відповідача.

Керуючись статтями 234, 235, 302, 303 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Клопотання Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" про передачу справи №905/1840/21 на розгляд Великої Палати Верховного Суду задовольнити.

2. Справу №905/1840/21 передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. Студенець

Судді С. Бакуліна

О. Кібенко