ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2023 р. Справа №906/145/23

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Кравчук Н.М.

суддів Скрипчук О.С.

Матущак О.І.

секретаря судового засідання Михайлишин С.В.

розглянувши апеляційні скарги Фізичної особи підприємця Власюка Євгена Владиславовича (вх. № ЗАГС 01-05/2442/23 від 25.08.2023) та Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк за (вх. № ЗАГС 01-05/2681/23 від 18.08.2023)

на рішення Господарського суду Львівської області від 24.07.2023 (суддя Запотічняк О.Д. повний текст рішення складено 27.07.2023)

у справі № 906/145/23

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк (надалі АТ КБ Приватбанк), м. Київ,

до відповідача: Фізичної особи підприємця Власюка Євгена Владиславовича (надалі ФОП Власюк Є.В.), м. Львів,

про: стягнення 477 914,50 грн

за участю учасників справи:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до фізичної особи підприємця Власюк Євгена Владиславовича про стягнення 477 914,50 грн.

Ухвалою від 26.01.2023 Господарський суд Житомирської області матеріали позовної заяви Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до фізичної особи підприємця Власюка Євгена Владиславовича про стягнення 477 914,50 грн передано за підсудністю до Господарського суду Львівської області.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 24.07.2023 у справі № 906/145/23 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ФОП Власюка Євгена Владиславовича на користь Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк 466 136,00 грн та 692,04 грн судового збору. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Приймаючи рішення, судом першої інстанції встановлено, що позивач на виконання умов кредитного договору перерахував на поточний рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 563 000,00 грн, що підтверджується банківською випискою по рахунку позичальника та платіжним дорученням від 04.08.2021. Однак, відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, припинив здійснювати щомісячні платежі, які передбачені графіком платежів, внаслідок чого заборгованість відповідача за тілом кредиту станом на 15.12.2022 становила 434 637,89 грн. Суд також врахував часткове погашення відповідачем заборгованості за тілом кредиту 15.12.2022 в розмірі 4 489,96 грн та 16.02.2023 в розмірі 1 829,66 грн, та встановив, що дані суми не були враховані банком. Відтак, суд визнав обґрунтованим законним та таким, що підлягає задоволенню стягнення за тілом кредиту в розмірі 428 318,27 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 43276,61 грн, перевіривши правомірність та правильність здійсненого позивачем детального розрахунку заборгованості за відсотками станом на 15.12.2022 в розмірі 96 035,97 грн, суд встановив, що такий здійснено вірно. Як вбачається з виписки по рахунку за відсотками станом на 10.05.2022 та пояснень позивача, за користування кредитними коштами погашено заборгованість по відсотках на суму 58 218,24 грн (47404,30 грн відсотки погашені Фондом розвитку підприємництва та 10 813,94 грн погашено відповідачем). Відтак, суд прийшов до висновку, що до стягнення підлягає 37 817,73 грн заборгованості за відсотками.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, АТ КБ Приватбанк звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати в частині відмови в задоволенні позову та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зокрема, скаржник не погоджується з твердженнями відповідача про те, що позивач безпідставно намагається стягнути з нього відсотки, оскільки відповідно до умов додаткової угоди до Кредитного договору відповідач мав сплачувати нульовий відсоток. Скаржник зазначає, що дані доводи повністю спростовуються матеріалами справи, оскільки пунктом 2.3 додаткової угоди чітко передбачено, що за умови належного виконання положень Порядку та умов договору за користування кредитом позичальник сплачує банку компенсаційні відсотки в розмірі 0 % річних. Оскільки відповідачем було допущено прострочення платежів згідно визначеного графіку, позивачем було здійснено нарахування згідно з п. 2.2. додаткової угоди.

Окремо апелянт зазначає, що наявність форс-мажорних обставин (військові дії, окупація) є підставою лише для не застосування заходів відповідальності (сплата неустойки: пені та штрафів), але не є підставою для звільнення від виконання основного зобов?язання: повернення кредиту та сплати процентів. Отже, на думку апелянта, суд правильно зазначив, що форс-мажорні обставини не є обставинами, які відтерміновують виконання взятих на себе зобов??язань, і не звільняють від їх сплати, при цьому, не дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд зменшив на свій розсуд суму стягнутих відсотків.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ФОП Власюк Є.В. також оскажив його до Західного апеляційного господарського суду. В апеляційній скарзі відповідач заперечує щодо позовних вимог, вважає, що судом не досліджено в повному обсязі обставини справи, не витребувано докази, а саме: історію здійснення платежів по спірному кредитному договору, прость у задоволенні позову відмовити повністю. Зокрема, скаржник вважає, що вказана банком сума заборгованості не відповідає розміру заборгованості згідно з кредитним договором від 03.08.2021 № -КД-1. Зазначає, що позичальник отримав грошові кошти у розмірі 563 000,00 грн від АТ КБ «ПриватБанк» і здійснював погашення заборгованості згідно з графіком, що є додатком до даного договору, а саме: позичальник сплачує кожного місяця фіксовану суму 15 638,89 грн з кінцевим строком повернення кредитних коштів 01.08.2024. Згідно з графіком погашення платежів сума процентів за користування кредитом дорівнює 0%. Сума повного погашення боргу складає 565 026,80 грн. Нульова процентна ставка за кредитним договором була встановлена додатковою угодою від 03.08.2021 до кредитного договору та була встановлена у відповідності до постанови КМУ 24.01.2020 № 28, згідно з порядком надання фінансової державної підтримки суб`єктам підприємництва.

Апелянт також покликається на Закон України № 2120-IX Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану, яким, зокрема, передбачено, що на час дії воєнного стану, а також після дня його припинення або скасування (30 діб) боржник не буде нести відповідальності перед МФО у разі не виконання зобов`язань по кредиту: споживач звільняється від обов`язку сплати кредитору штраф, пені, інших платежі за прострочення виконання зобов`язань; штраф, пеня та інші платежі, які нараховані після 24 лютого 2022 року сплата яких передбачена договором, підлягають списанню; у разі невиконання зобов`язань боржником, забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом. Проте, вказує скаржник, позивачем збільшено процентну ставку за користування кредитом, без жодної правової підстави.

Також відповідач зазначає, що у нього були об`єктивні непереборні обставини, які унеможливлювали своєчасну сплату кредитних зобов`язань, у зв`язку із початком війни, оскільки бізнес відповідача перебував у м. Харкові, тому підприємницька діяльність повністю зупинилася. Однак, суд першої інстанції не врахував вишезазначеного, та ухвалив рішення, на думку апелянта, з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим останній просив скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу (вх. № 01-04/6569/23 від 03.10.2023) АТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів наявності заборгованості відповідача перед банком. Надані банком виписки за картковими рахунками позичальника, належним чином підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту та по відсотках, розмір яких відображено у виписках і в детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача з наданням первинних бухгалтерських документів, на підставі яких відповідач здійснював перерахування коштів на погашення заборгованості по кредити. Позивач зазначає, що умови кредитного договору спростовують твердження представника відповідача про 0 відсоткову ставку за користування кредитними коштами, тим більше, що ні у відзиві на позовну заяву, ні в апеляційній скарзі представник відповідача так і не навела пункту договору, який би встановлював зазначену нею відсоткову ставку у розмірі 0, а лише голослівно про це зазначає як у відзиві на позов, так і в апеляційній скарзі.

Щодо твердження представника відповідача, що сума повного погашення боргу складає 565 026,80 грн позивач зазначив, що на підставі укладеного кредитного договору відповідачу встановлений кредитний ліміт у розмірі 565 026,80грн на наступні цілі: поповнення обігових коштів у розмірі 563 000,00 грн та 2 026,80,00 грн - сплата страхових платежів (п.2 Кредитного договору). Погашення кредитного ліміту сплачується щомісячно 1-го числа кожного місяця відповідно з «Графіком платежів», який є невід`ємною частиною договору (п.8 кредитного договору). Згідно із п. 2.10. додаткової угоди, у випадку порушення позичальником строку повернення кредиту, зазначеного в п. А.3. кредитного договору позичальник зобов?язується сплатити банку заборгованість за кредитом, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у розмірі, визначеному за формулою: розмір базової процентної ставки з урахуванням її зміни згідно п. 2.1. цієї додаткової угоди + 5% річних.

Сторони участі уповноважених представників в судове засідання 28.11.2023 не забезпечили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

В попередньому судовому засіданні представник банку підтримала доводи своєї апеляційної скарги та заперечила проти доводів відповідача.

Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено у статті 202 ГПК України.

Так, за змістом частини 1 і пункту 1 частини 2 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зокрема неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання.

Ураховуючи положення статті 202 ГПК України, наявність відомостей про направлення зазначеним учасникам справи ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, що підтверджено матеріалами справи, висновки Європейського суду з прав людини у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії», також те, що зазначені учасники справи не зверталися до суду з будь-якими заявами щодо розгляду справи, явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, Апеляційний Суд дійшов висновку про можливість розгляду касаційної скарги по суті за відсутності представників зазначених учасників справи.

Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, Західний апеляційний господарський суд встановив таке.

03.08.2021 між АТ КБ "ПриватБанк" (Банк) та ФОП Власюком Євгеном Владиславовичем (Позичальник) було укладено кредитний договір №-КД-1, відповідно до п.А.1 якого: вид кредиту - невідновлювальна кредитна лінія; ліміт цього договору: 565 026,80 грн, у тому числі на наступні цілі: у розмірі 563 000 грн - на поповнення обігових коштів; 2026,80 грн - на сплату страхових платежів у випадках та у порядку, передбачених п.п.2.1.5, 2.2.12 цього договору (пункт А.2 договору).

Відповідно до пункту А.3. договору термін повернення кредиту - 01.08.2024 .

Згідно з пунктом А.6. договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 13,86 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Згідно з пунктом А.7. договору у випадку порушення позичальником грошового зобов`язання по сплаті кредиту позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 27,72% річних від суми простроченої заборгованості за кредитом.

Відповідно п. А.8. договору проценти, встановлені п.п. А.6., А.6.1. договору, нараховуються та сплачуються щомісячно, датою сплати процентів є 1-е число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання договору, якщо інше не передбачене пунктом 7.3. договору. У випадку несплати процентів вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання договору згідно з п. 2.3.2. договору). Платежі по кредиту сплачуються відповідно до графіку, який є невід`ємною частиною договору.

Термін повернення кредиту зазначений у п.А.3 цього договору (п.1.2 договору).

Відповідно п. 2.1.2 договору Банк зобов`язується надати кредит шляхом перерахування кредитних коштів на підставі розрахункових документів позичальника на цілі, відмінні від сплати страхових платежів, у межах суми, обумовленої п. 1.1 цього договору, а також за умови виконання позичальником зобов`язань, передбачених п. 2.2.1, 2.2.12 цього договору. Зобов`язання з видачі цільового кредитного ліміту або його частини згідно з умовами цього договору виникають у банку після підписання сторонами цього договору з урахуванням 5-денного строку, зазначеного у п.1.1 договору. Зобов`язання з видачі кредиту або його частини на сплату страхових платежів виникають у Банку у випадку непред`явлення позичальником документів, що підтверджують сплату страхових платежів в за рахунок інших джерел.

Підпунктом 2.2.6. пункту 2 кредитного договору передбачено, що позичальник доручає Банку списувати грошові кошти з усіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту, зокрема з рахунків, для виконання зобов`язання з погашення кредиту, а також процентів за його користування:

- № НОМЕР_1 у гривні, отримувач: АТ КБ "Приватбанк", МФО 351533 (IBAN НОМЕР_2 ), а також з усіх своїх поточних рахунків у гривні, зокрема з наступних рахунків, для виконання зобов`язань з погашення неустойки та платежів, що підлягають сплаті відповідно до п.п. 2.2.15, 5.7. цього договору;

- №3587 у гривні, отримувач: АТ КБ "Приватбанк", МФО 351533 (IBAN НОМЕР_2 ), у межах сум, що підлягають сплаті банку за цим договором, при настанні термінів платежів (здійснювати договірне списання). Списання грошових сум здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку, при цьому оформляється меморіальний ордер, у реквізиті "Призначення платежу" якого зазначаються номер, дата та посилання на пункт 2.2.6. цього договору.

Пунктом 2.3.8 договору передбачено, що Банк незалежно від настання термінів виконання зобов`язань позичальником за цим договором, має право вимагати дострокового повернення суми кредиту, сплати процентів та винагород, при настанні умов, передбачених п. 2.3.2 цього договору.

При настанні будь-якої з наступних подій, зокрема, порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами цього договору (п.2.3.2 договору).

За користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з п.п.1.2,2.2.3,2.2.16,2.3.2,2.4.1 цього договору позичальник сплачує проценти у розмірі, зазначеному у п.п.А.6,А.6.1 цього договору (пункт 4.1 договору).

Згідно з п.4.2 договору в разі порушення строків повернення кредиту позичальник сплачує банку проценти у розмірі, встановленому у п.5.8 цього договору.

Сплата процентів за користування кредитом, передбачених п.4.1, п.4.2 цього договору, здійснюється у дату сплати процентів. Дата сплати процентів зазначена у п.А.8 цього договору. Якщо повне погашення кредиту здійснюються у дату, відмінну від зазначеної у цьому пункті, то останньою датою погашення процентів, розрахованих від попередньої дати погашення до дня фактичного повного погашення кредиту, є дата фактичного погашення кредиту (п.4.3 договору).

Розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється щоденно з дати списання коштів з позичкового рахунку до майбутньої дати сплати процентів та/або за період, який починається з попередньої дати сплати процентів до поточної дати сплати центів. Нарахування процентів здійснюється до повного погашення заборгованості по кредиту на суму залишку заборгованості по кредиту в межах строку дії договору (пункт 4.7 договору).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання зобов`язань (пункт 6.2 договору).

Додатком № 1 до договору визначено графік платежів, відповідно до якого позичальник має сплачувати банку з 01.09.2021 по 01.07.2024 по 15638,89 грн щомісяця (за винятком 01.08.2022 та 01.08.2023 по 16652,29 грн з урахуванням суми страхового платежу) та 01.08.2024 15 638,85 грн.

Договір разом із додатком до нього підписано представниками сторін шляхом накладення електронного підпису, що підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису.

03.08.2021 між АТ КБ "ПриватБанк" (Банк) та ФОП Власюк Євгеном Владиславовичем (позичальник) було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №-КД-1, відповідно до під. "а" п. 1 якої сторони погодили, що протягом строку кредиту, зазначеного в п. А.3. кредитного договору, за умови належного виконання позичальником положень Порядку програми фінансової державної підтримки суб`єктів малого та середнього підприємства та умов додаткової угоди, позичальник має право на отримання фінансової державної підтримки.

Згідно з під. "в" п. 1 додаткової угоди, позичальник обізнаний про умови фінансової державної підтримки згідно Порядку, які йому повністю зрозумілі й зобов`язується дотримуватися умов Порядку та нести відповідальність передбачені умовами Порядку та договором.

Пунктом 2.1. додаткової угоди передбачено, що за користування кредитом на умовах та в порядку визначених додатковою угодою, позичальник сплачує банку базову процентну ставку, яка становить 13,86% річних. Розмір базової процентної ставки визначений за формулою: Індекс UIRD (3місяці) +7 %. Індекс UIRD - український індекс ставок за депозитами фізичних осіб, що розраховується на основі номінальних ставок ринку депозитів фізичних осіб, які оголошуються банками України на строк 3 місяці. На дату укладання додаткової угоди значення індексу береться на дату, що передує даті підписання додаткової угоди, або остання, що опублікована на офіційному сайті Національного банку України. Дані про величину індексу UIRD є загальнодоступним в мережі інтернет на офіційному сайті Національного Банку України.

Банк щокварталу з урахуванням зміни зазначеного індексу переглядає розмір базової процентної ставки. При перегляді базової процентної ставки Банк використовує розмір індексу UIRD, що офіційно визначений на 14 число останнього місяця календар: кварталу або розміру, що є останнім до цієї дати та опублікованим на сайті Міністерства Фінансів України, надалі дата перегляду розміру базової процентної ставки. Датою зміни розміру базової процентної ставки за користування кредитом є 1-ше число першого місяця календарного кварталу, що слідує за кварталом, в якому Банк визначив розмір індексу UIRD для розрахунку базової процентної ставки на наступний календарний квартал. Про зміну розміру базової процентної ставки Банк за 15 календарних днів повідомляє Позичальника/Поручителя/Заставодавця та інших зобов`язаних за Договором осіб, на свій вибір шляхом: відправлення СМС-повідомлення на мобільний телефон Клієнта; відправлення повідомлення за допомогою мобільного додатка "Viber"; ОТР-паролю; поштового листа; телеграми; повідомлення електронною поштою; повідомлення в банкоматах і терміналах самообслуговування; друку інформації на чека POS-терміналах;- IVR-обдзвону; комунікації у ПК Приват24, в т.ч. його мобільній версії, комунікації в чаті з персональним менеджером "Чат Sender", а також за допомогою інших мобільних додатків Банка та інших засобів комунікації.

Пунктом 2.2. додаткової угоди передбачено, що у випадку прострочення понад 15 днів позичальником своїх зобов`язань по погашенню кредиту і/або процентів в розмірі, зазначеному в пунктах 2.3., 2.7. додаткової угоди, позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом в порядку та розмірі: в період прострочення з 1-го до 15-го включно - в розмірі базової процентної ставки, що діяла на період прострочення; в період з 16 числа місяця, в якому виникла прострочена заборгованість до дати її погашення - в розмірі, визначеному за формулою: розмір базової процентної ставки з урахуванням її зміни згідно п. 2.1. додаткової угоди +5% річних; в період з дати погашення заборгованості до кінця місяця, в якому існувала заборгованість - в розмірі базової процентної ставки, що діяла на дату сплати.

Умовами п. 2.10. додаткової угоди передбачено, що у випадку порушення позичальником строку повернення кредиту, зазначеного в пункті А.3. договору позичальник зобов`язується сплатити банку заборгованість за кредитом, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до статті 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у розмірі, визначеному за формулою: розмір базової процентної ставки з урахуванням її зміни згідно пункту 2.1. додаткової угоди + 5% річних.

Ця додаткова угода є чинною з моменту її підписання сторонами та припиняє свою дію згідно обставин, визначених у п. 4 цієї додаткової угоди (п.5 додаткової угоди).

Додатком № 1 до додаткової угоди №1 визначено графік платежів, відповідно до якого позичальник має сплачувати банку з 01.09.2021 по 01.07.2024 по 15638,89 грн щомісяця (за винятком 01.08.2022 та 01.08.2023 по 16652,29 грн з урахуванням суми страхового платежу) та 01.08.2024 15 638,85 грн.

Додаткову угоду №1 разом із додатком до нього підписано представниками сторін шляхом накладення електронного підпису, що підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису.

04.08.2021 АТ КБ "ПриватБанк" було перераховано відповідачу кредитні кошти у розмірі 563 000,00 грн., згідно платіжного доручення №DIC04BU31P, із призначенням платежу: «перерахування коштів згідно з кредитним договором №-КД-1 від 03.08.2021».

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач порушив свої зобов`язання за кредитним договором через припинення щомісячних платежів за графіком. У зв`язку з несплатою заборгованості за кредитним договором, Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулося до Господарського суду з позовом до Фізичної особи-підприємця Власюк Євгена Владиславовича про стягнення 477 914,50 грн, з яких: 434 637,89 грн - заборгованість за тілом кредиту та 43276,61 грн - заборгованість за відсотками.

При прийнятті постанови суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, статтею 629 ЦК зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом першої інстанції встановлено, що позивач на виконання умов Кредитного договору перерахував на поточний рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 563 000,00 грн, що підтверджується банківською випискою по рахунку позичальника та платіжним дорученням від 04.08.2021. Однак, відповідач порушив взяті на себе договірні зобов`язання, оплату щомісячних платежів здійснив частково, які передбачені графіком платежів, у зв`язку з чим у відповідача за тілом кредиту, згідно розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, станом на 15.12.2022 виникла заборгованість на суму 434 637,89 грн.

Однак, як вбачається з виписок по особовому рахунку, наданих позивачем, станом на 15.12.2022 ФОП Власюком Є.В.здійснено часткову проплату за тілом кредиту на суму 4 489,96 грн.

Судом першої інстанції було встановлено, що вказана сума не була врахована позивачем при пред`явленні позову. Окрім того, під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачем 16.02.2023 на погашення тіла кредиту перераховано кошти у розмірі 1 829,66 грн, що не заперечується сторонами, підтверджується розрахунком заборгованості станом на 10.05.2023 та виписками по рахунку.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що за період з 15.12.2022 по 10.05.2023 відповідачем здійснено погашення заборгованості по тілу кредиту на суму 6 319,62 грн, а тому вказана сума боргу по тілу кредиту не піддлягає до стягнення.

Пунктом 2.3.8 договору передбачено, що банк незалежно від настання термінів виконання зобов`язань позичальником за цим договором, має право вимагати дострокового повернення суми кредиту, сплати процентів та винагород, при настанні умов, передбачених п. 2.3.2 цього договору. При настанні порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами цього договору (п.2.3.2 договору).

Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги погоджені сторонами умови договору, де сторони чітко визначили всі його істотні умови, а також погодили умови погашення кредиту в розмірі та строки відповідно до графіку платежів, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів, що підтверджують належне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за спірним договором в частині повернення суми наданого кредиту та часткову сплату в розмірі 6 319,62 грн, суд першої інстанції прийшов до вірного та обгрунтованого висновку, що до стягнення підлягає тіло кредиту в розмірі 428 318,27 грн.

Положеннями частини 1 статті 1048 ЦК України унормовано, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 2 статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату процентів за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий до 01.08.2024 включно.

Відтак, у межах строку кредитування до - 01.08.2024 відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами 1-го числа кожного поточного місяця. Позов предявлено 30.12.2022.

Отже, з врахуванням з ч. 2 ст. 1050 ЦК України позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 вересня 2018 року справа № 643/16336/16-ц, провадження № 61-12848св18 , від 12 вересня 2018 року справа № 473/825/16-ц, провадження № 61- 3240св18 , 12 вересня 2018 року справа № 186/1974/14-ц, провадження № 61-24172св18 та ін.

Отже, розірвання кредитного договору припиняє його дію на майбутнє, але не впливає на факти укладення та дії цього договору включно до моменту його розірвання. Тому з моменту розірвання кредитного договору у позичальника залишається обов`язок повернути позивачеві заборгованість, нараховану за цим договором станом на день його розірвання, а кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені кредитним договором проценти та неустойку за період після розірвання цього договору. Права й інтереси кредитодавця у правовідносинах з позичальником після розірвання кредитного договору забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (див. також постанову Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12).

Перевіривши правомірність та правильність здійсненого позивачем детального розрахунку заборгованості за відсотками станом на 15.12.2022 в розмірі 96 035,97 грн, суд першої інстанції встановив, що такий здійснено вірно.

Однак, станом на дату прийняття рішення, Банком не враховані часткові проплати відповідача. Як вбачається з виписки по рахунку за відсотками станом на 10.05.2022 та пояснень позивача, за користування кредитними коштами погашено заборгованість по відсотках на суму 58 218,24 грн (47404,30 грн відсотки погашені Фондом розвитку підприємництва та 10 813,94 грн погашено відповідачем). Відтак, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що до стягнення підлягає 37 817,73 грн заборгованості за відсотками.

Щодо тверджень апелянта про відсутність доказів обгрунтування суми заборгованості, колегія суддів зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження видачі погашення кредитної заборгованості відповідачем (основної суми та відсотків) до суду надано виписки по банківському рахунку відповідача. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Виписка з особового рахунку клієнта банку, яка відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 має статус первинного документа.

Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін?юсту від 12.04.12 № 578/5 (далі - Перелік № 578/5), згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.

Як зазначалося вище, відповідно до виписки по рахунку № НОМЕР_3 (обліковується основна сума кредиту та її погашення) станом на 10.05.2023, що знаходяться в матеріалах справи вбачається, що відповідач отримав кредит у розмірі 563 000,00 грн, на погашення якого станом на 10.05.2023 вніс кошти у розмірі 134 681,73 грн і основна сума заборгованість на вказану дату складає- 428 318,27 грн. Дана обставина також

підтверджується розрахунком заборгованості станом на 10.05.2023, який знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до виписки по рахунку №8962 (обліковується нарахування та сплата відсотків) станом на 10.05.2023, що знаходиться в матеріалах справи вбачається, що за користування кредитними коштами нараховано відсотків на суму 127 939,44 грн, з яких погашено заборгованість по відсотках на суму 58 218,24|грн (47 404,30грн. - відсотки погашені Фондом розвитку підприємництва і 10 813,94грн. - погашено відповідачем).

Також слід зазначити, що в цій виписці, а також у виписці № 7895, яка знаходиться в матеріалах справи, чітко зазначено періоди нарахування та погашення відсотків.

Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, від 20.10.2020 справа № 456/3643/17, від 19.02.2020 справа № 910/16143/18, від 09.11.2018 у справі Nє 910/1580/18 та від 23.09.2019 у справі № 910/10254/18.

Таким чином, надані банком виписки за картковими рахунками позичальника, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, та по відсотках, розмір яких відображено у виписках і у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача з наданням первинних бехгалтерських документів, на підставі яких відповідач здійснював перерахування коштів на погашення заборгованості по кредиту.

Щодо твердження представника відповідача про те, що згідно з графіком погашення платежів сума процентів за користування кредитом дорівнює 0% і нульова процентна ставка за кредитним договором була встановлена додатковою угодою від 03.08.2021 до кредитного договору та була встановлена у відповідності до постанови КМУ 24.01.2020 № 28, згідно з порядком надання фінансової державної підтримки суб`єктам підприємництва, суд апеляційної інстанції зазначає таке..

Як зазначалося вище, згідно п.А6 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплаує проценти у розмірі 13,86% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. Умова по сплаті відсотків зафіксована у п.1 "Графіку платежів", який є невід"ємною частиною кредитного договору.

Умова по сплаті відсотків за користування кредитом передбачена і додатковою угодою № 1, укладеною між сторонами 03.08.2023, у п. 2.1. якої зазначено, що за користування кредитом на умовах та в порядку визначених цією додатковою угодою, позичальник сплачує банку базову процентну ставку, яка становить 13.86% річних.

У п. 1. Додатку №1 до Додаткової угоди № 1 кредитного договору №-КД-1 від 03.08.2021 року «Графік погашення» чітко зазначено, що за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі та порядку сплати згідно п.п. 2.1 - 2.4 Додаткової угоди № 1.

Крім цього, вказаними договорами також передбачений розмір та порядок сплати відсоткової ставки у випадку прострочення позичальником зобов?язань по погашенню кредиту і/або процентів (п.2.2.Додаткової угоди).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що наведені умови договору спростовують твердження представника відповідача про 0 відсоткову ставку за користування кредитними коштами.

Голослівним також є твердження представника відповідача, що у нульова процентна ставка встановлена у постанові КМУ від 24.01.2020 № 28.

Так, у п.5 постанови Кабінету Міністрів України зазначено, державна підтримка надається в межах отриманих Фондом коштів, передбачених у державному бюджеті, у вигляді, зокрема, часткової компенсації Фондом процентних ставок за кредитами суб?єктів підприємництва (далі - компенсація відсотків).

У п.14 цієї постанови чітко передбачено порядок нарахування базової відсоткової ставки і встановлено, що уповноважений банк має право передбачити у кредитному договорі, укладеному із суб?єктом підприємництва, умову про застосування підвищеної (штрафної) процентної ставки за кредитом за невиконання суб?єктом підприємництва умов кредитного договору.

Зміст додаткової угоди № 1 кредитного договору №-КД-1 від 03.08.2021 відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.2020 № 28.

Твердження представника відповідача про сплату відповідачем лише кредитного ліміту у розмірі 565 026,80 грн спростовується також виписками по рахунках. Відповідно до виписки по рахунку № 8962 (обліковується нарахування та сплата відсотків) станом на 10.05.2023, що знаходиться в матеріалах справи вбачається, що за користування кредитними коштами нараховано відсотків на суму 127 939,44грн з яких погашено заборгованість по відсотках на суму 58 218.24 грн ( 47404,30 грн - відсотки погашені Фондом розвитку підприємництва).

Доказів оспорення Фондом розвитку підприємництва сплачених ним відсотків за користування ФОП-Власюк Є.В. кредитним лімітом ні відповідачем, ні його представником не надано. Також не надано доказів визнання умов договору по сплаті відсотків недійсними.

Щодо тверджень представника відповідача про наявність в Україні військового стану, то в апеляційній скарзі не наведено жодної норми права, яка б надавала можливість відповідачу не виконувати умови договору на час дії військового стану.

Покликання відповідача на Закон України 2120-ІХ є безпідставним, оскільки вказаний Закон встановлює нові правила звільнення позичальника від відповідальності в разі прострочення виконання ним своїх зобов??язань, а саме, від сплати неустойки (пені, штрафів) за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) договірних зобов?язань, але штрафні санкції відповідачу не нараховувались. Доказів зворотнього ні відповідачем, ні його представником до суду не надано.

Звільнення позичальника від виконання своїх зобов?язань з повернення кредиту (позики), сплати процентів за користування ним або відтермінування таких платежів Законом № 2120 не передбачено.

Безпідставним також є твердження про безпідставне збільшення процентної ставки, оскільки таке нічим не обгрунтовано.

Доказів нарахування відсоткової ставки у збільшених розмірах по відношенню до розмірів, встановлених кредитним договором та Додатковою угодою суду не надано.

Формула та порядок нарахування відсоткової ставки передбачений як в Додатковій угоді № 1 від 03.08.2021, так в і в постанові Кабінету Міністрів України від 24.01.2020 № 28. На підставі цих документів банком здійснено розрахунок по відсотковій ставці.

При нарахування відсоткової ставки приймались до уваги період сплати та періоди прострочки сплати заборгованості по кредитному договору, оскільки ці обставини впливають на зміну базової відсоткової ставки. Наведене передбачено умовами додаткової угоди №1 від 03.08.2021.

Як вбачається з розрахунку заборгованості та доданих виписок, відповідачем були допущені неодноразові порушення умов кредитного договору по сплаті щомісячних платежів по погашенню кредитної заборгованості, що було підставою для зміни відсоткової ставки.

Періоди нарахування відсотків за користування кредитними коштами, розмір відсоткової ставки, кількість днів, на які нараховували відсотки, в тому числі і прострочених, відображені у виписках № 8962 та 7895.

Також слід зазначити, що нарахування та стягнення процентів розписано в поясненнях АТ КБ "ПриватБанк" від 20.07.2023, які знаходяться в матеріалах справи.

Слід звернути увагу, що вказаним Законом забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені ч. 4 ст. 10561 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит.

Споживчий кредит - це надання грошових коштів кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) приватній особі на її особисті потреби (не пов?язані з комерційною діяльністю).

В даному випадку було видано кредит призначений для фінансування підприємницької діяльності фізичних осіб, а не на особисті потреби, а тому вказана норма права не підлягає до застосування.

Доказів надання споживчого кредиту ні відповідачем, ні його представником не надано.

Наявність форс-мажорних обставин (військові дії, окупація) є підставою лише для не застосування заходів відповідальності ( сплата неустойки: пені та штрафів), але не є підставою для звільнення від виконання основного зобов`язання: повернення кредиту та сплати процентів.

Верховний Суд у справах: № 910/9258/20, № 911/589/21 та № 905/55/21 наголошує на тому, що «форс-мажорні обставини не мають предиційного характеру, і при їх виникненні сторона повинна довести; що ці обставини були форс- мажорними саме для даного випадку виконання зобов`язання», тобто наданий лист № 2024/02.0-7.1

від 28.02.2022 року, виданий Торгово-промисловою палатою України для всіх, навіть не можна вважати універсальним форс-мажорним сертифікатом, бо згідно ст. 14 прим. 1 Закону України «Про Торгово-Промислові палати в Україні» , Торгово- Промислова палата України та уповноважені нею регіональні Торгово-Промислові - Палати засвідчують форс мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб?єкта господарської діяльності..." Таким чином, лист № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року, виданий Торгово- Промисловою Палатою України є недостатнім доказом, бо не є навіть універсальним форс- мажорним сертифікатом, а є інформаційним листом і подібні сертифікати повинні мати індивідуальний характер під кожен окремий договір, тобто видані для кожного окремого суб?єкта господарської діяльності згідно ст. 14 прим. 1 закону України «Про Торгово- Промислові Палати в Україні».

З оглядну на наведене, представником відповідача не спростовано позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанку» і не надано жодного доказу на спростування сум заборгованості, підтверджених виписками по рахунку та розрахунком заборгованості.

Таким чином, доводи скаржників не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційних скарг, ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення Господарського суду Львівської області від 24.07.2023 року у справі №906/145/23.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційні скарги без задоволення.

З огляду на те, що суд залишає апеляційні скарги без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржників відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст.ст. 269, 270, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Власюка Євгена Владиславовича залишити без задоволення.

3. Рішення Господарського суду Львівської області від 24.07.2023 у справі № 906/145/23 залишити без змін.

4. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржниками.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку та в строки, передбаченні ст.ст. 287-288 ГПК України.

6. Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Повний текст постанови складено 08.12.2023.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

Судді О.С. Скрипчук

О.І. Матущак