ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"14" грудня 2023 р. Cправа № 902/1081/23

Суддя Господарського суду Вінницької області Тісецький С.С., розглянувши матеріали у справі

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Бігпромторг" (вул. Олександра Довженко, буд. 12А, поверх IV, кім. 408, м. Київ, 03057; )

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вандервель" (пр. Юності, буд. 18, м.Вінниця, 21021; )

про банкрутство

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа №902/1081/23 за заявою ТОВ "Бігпромторг" до ТОВ "Вандервель" про банкрутство.

Ухвалою суду від 07.11.2023 року відкрито провадження у справі № 902/1081/23 про банкрутство ТОВ "Вандервель". Введено процедуру розпорядження майном боржника. Призначено розпорядником майна ТОВ "Вандервель" арбітражного керуючого Потупало Н.І. Призначено попереднє засідання у справі на 26.02.2024 року.

12.12.2023 року до суду від представника Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС надійшла заява № 39166/5/26-15-13-08-03 від 08.12.2023 року про визнання кредиторських вимог до боржника в розмірі 363,87 грн.

Суд, оглянувши матеріали поданої кредиторської заяви, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частина 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) передбачає, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 45 КУзПБ, конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

В силу ч. 3 ст. 45 КУзПБ, до заяви в обов`язковому порядку додаються докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна, а також документи, що підтверджують грошові вимоги до боржника.

Господарський суд зобов`язаний прийняти заяву кредитора, подану з дотриманням вимог цього Кодексу та Господарського процесуального кодексу України, про що постановляється ухвала, в якій зазначається дата попереднього засідання суду.

Відтак, на стадії прийняття кредиторської заяви до розгляду суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником.

Поряд з цим, при огляді зазначеної заяви, судом встановлено, що заявником не надано суду доказів сплати судового збору за подання до господарського суду заяви з грошовими вимогами до боржника.

Так, законодавством, яке регулює порядок та розмір сплати судового збору за подання позовних заяв до господарського суду є Закон України "Про судовий збір".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судовий збір", судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно ст. 2 ЗУ "Про судовий збір", платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп. 10 п. 2 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір", за подання до господарського суду заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) справляється судовий збір в сумі, що становить 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом ст. 7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2023 рік", з 1 січня 2022 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розрахунку на місяць у розмірі 2684,00 грн.

Відтак, за подання до господарського суду заяви з грошовими вимогами до боржника, кредитору слід було сплатити судовий збір у розмірі 5 368,00 грн.

Разом з тим, при огляді матеріалів зазначеної вище кредиторської заяви, судом встановлено, що заявником не надано суду доказів на підтвердження сплати судового збору у відповідному розмірі за подання до суду заяви про визнання грошових вимог до боржника.

Натомість, в прохальній частині кредиторської заяви міститься клопотання про продовження Головному управлінню ДПС у м. Києві строк для сплати судового збору.

Так, вказане клопотання мотивовано тим, що Головне управління ДПС у м. Києві є бюджетною установою.

Відповідно до п. 12 ст. 2 Бюджетного кодексу України, бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету та вони є неприбутковими.

Тобто, будь-яке фінансування, зокрема оплата судового збору здійснюється шляхом звернення до головного розпорядника бюджетних коштів, який в свою чергу надсилає запит до Державної казначейської служби України.

На практиці ж порядок звернення до головного розпорядника бюджетних коштів та направлення, останнім, платіжного призначення до Державної казначейської служби України є триваючим процесом.

Посилаючи на наведені обставини, заявник просить суд продовжити строк для сплати судового збору.

З врахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Як визначено у рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28.05.1985 у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду (пункт 60).

Статтею 129 Конституції України, визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, що свідчить про те, що позивачі під час подання позову є рівними та на них покладається обов`язок щодо сплати судового збору за розгляд у суді позовних заяв.

Відповідно до статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно статті 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до статті 115 ГПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

З огляду на системний аналіз положень ГПК України, слід дійти висновку, що під процесуальними строками розуміють проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Зі змісту наведеної норми випливає, що за заявою учасника може бути продовжений тільки строк, який встановлений судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою. Процесуальний строк може бути продовжений також з ініціативи суду. Разом з тим, на відміну від поновлення процесуального строку, вирішення судом питання про продовження процесуального строку не обумовлене вчиненням учасником процесуальної дії. Навпаки, процесуальний закон виходить з того, що процесуальний строк продовжується для вчинення процесуальної дії, яка ще не вчинена.

Поряд з цим, суд зауважує, що ні судом, ні законом не встановлено строку для сплати заявником судового збору при зверненні до суду з заявою про визнання грошових вимог до боржника, про продовження якого клопоче заявник.

Відтак, за наведених обставин та положень закону, клопотання Головного управління ДПС у м. Києві про продовження строку для сплати судового збору, що міститься в прохальній частині кредиторської заяви № 39166/5/26-15-13-08-03 від 08.12.2023 року у справі №902/1081/23, задоволенню не підлягає.

З огляду на наведене, всупереч положенням ч. 3 ст. 45 КУзПБ, заявником не надано до суду доказів на підтвердження сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

Приписами ч. 1, ч. 2 ст. 46 КУзПБ встановлено, що господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви конкурсного кредитора здійснює перевірку її відповідності вимогам цього Кодексу.

У разі якщо заяву конкурсного кредитора подано без дотримання вимог цього Кодексу, господарський суд постановляє ухвалу про залишення заяви без руху. В ухвалі про залишення заяви без руху суд повідомляє заявнику про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов`язаний їх усунути, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Якщо конкурсний кредитор усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до суду. В іншому разі господарський суд постановляє ухвалу про повернення заяви.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про залишення поданої кредиторської заяви без руху та повідомлення заявника про недоліки цієї кредиторської заяви, а також зобов`язання заявника їх усунути в строк - протягом п`яти днів з дня вручення копії ухвали суду про залишення заяви без руху.

Керуючись ст. ст. 2, 9 (ч. 4), 45, 46 КУ з процедур банкрутства, ст. ст. 2, 3, 18, 42, 120, 232-236, 242, 326 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити в задоволенні клопотання Головного управління ДПС у м. Києві про продовження строку для сплати судового збору, що міститься в прохальній частині кредиторської заяви № 39166/5/26-15-13-08-03 від 08.12.2023 року у справі №902/1081/23.

2. Залишити заяву Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС № 39166/5/26-15-13-08-03 від 08.12.2023 року про визнання кредиторських вимог до боржника у справі № 902/1081/23 - без руху.

3. Повідомити Головне управління ДПС у м. Києві про недоліки, виявлені судом при огляді заяви № 39166/5/26-15-13-08-03 від 08.12.2023 року про визнання кредиторських вимог до боржника у справі 902/1081/23.

4. Встановити Головному управлінню ДПС у м. Києві строк для усунення недоліків кредиторської заяви - протягом п`яти днів з дня вручення копії ухвали суду про залишення заяви без руху.

5. Зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві надати до суду докази, що підтверджують: сплату судового збору у встановленому законом порядку та розмірі (5 368,00 грн.).

6. Копію ухвали надіслати до електронного кабінету ЄСІТС та на електронні адреси: ГУ ДПС у м. Києві - , .

Згідно ч. 2 ст. 235 ГПК України, ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала підписана суддею - 14.12.2023 року.

Ухвала в частині залишення заяви без руху - оскарженню не підлягає.

Ухвала в частині відмови в задоволенні клопотання про продовження строку для сплати судового збору - може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку та строки встановлені статтями 254-257 ГПК України.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. прим.:

1 - до справи