УХВАЛА

12 грудня 2023 року

м. Київ

cправа № 909/250/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Івано-Франківської митниці Державної митної служби України

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 18.05.2023

на додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 31.05.2023

та постанову Західного апеляційного господарського суду від 15.11.2023

у справі

за позовом Фізичної особи-підприємця Луцького Володимира Петровича

до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України

про стягнення шкоди в розмірі 101 398,62 грн, -

ВСТАНОВИВ:

ФОП Луцький В. П. звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України про стягнення шкоди в розмірі 101 398,62 грн, з яких: 10 738,99 грн - 3% річних, 90 659,67 грн - інфляційних збитків, що завдані Івано-Франківською митницею Державної митної служби України та судових витрат. Позовна заява обґрунтована тим, що внаслідок неправомірних дій відповідача, неправомірність яких встановлена Івано-Франківським окружним адміністративним судом у рішенні суду від 19.04.2021 у справі №300/8747/21 про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації від 17.12.2021 №UA206050/2021/000421 та рішення про коригування митної вартості від 17.12.2021 №UA206050/2021/000171/2, позивач 17.12.2021 сплатив 328 285,77 грн, які були повернуті відповідачем 18.01.2023, а відповідно, за цей період позивач зазнав інфляційних втрат і нарахував три відсотки річних за час користування його коштами.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 18.05.2023 позов задоволено частково, стягнуто з Державного бюджету України (Державна казначейська служба України, вул. Бастіонна, 6, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код 37567646) на користь ФОП Луцького Володимира Петровича (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) - 90 659,63 грн інфляційних втрат.

Додатковим рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 31.05.2023 заяву адвоката Шевченка К. Т. про стягнення з Івано-Франківської митниці Державної митної служби України на користь Луцького Володимира Петровича судових витрат на оплату послуг правничої допомоги адвоката в розмірі 30 000 грн задоволено частково. Стягнуто з Івано-Франківської митниці Державної митної служби України (, вул. Чорновола, буд. 159, м. Івано-Франківськ,76005) на користь ФОП Луцького Володимира Петровича (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката. В решті - відмовлено. Стягнуто з Івано-Франківської митниці Державної митної служби України (, вул. Чорновола, буд. 159, м. Івано-Франківськ,76005) в дохід Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) - 2 399,74 грн судового збору.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 15.11.2023 рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 18.05.2023 та додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 31.05.2023 у справі №909/250/23 залишено без змін.

До Верховного Суду від Івано-Франківської митниці Державної митної служби України надійшла касаційна скарга, у якій скаржник просить суд скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 18.05.202, додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 31.05.2023 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 15.11.2023 у справі №909/250/23 та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити у повному обсязі. Також скаржник просить зупинити виконання постанови Західного апеляційного господарського суду від 15.11.2023 у справі №909/250/23 до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №909/250/23 визначено колегію суддів у складі: Жуков С.В. (головуючий), Картере В.І., Огороднік К.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2023.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, зважаючи на таке.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", частина перша статті 17 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

За приписами пункту 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

Приписами пункту 1 частини першої статті 287 ГПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Отже, перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, наведений у пункті 2 частини другої статті 287 ГПК України, є вичерпним.

За змістом частини сьомої статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Предметом касаційного оскарження за касаційною скаргою Івано-Франківської митниці Державної митної служби України є рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 18.05.202, додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 31.05.2023 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 15.11.2023 у справі №909/250/23, якими розглядався позов про стягнення 101 398,62 грн шкоди.

Позов у справі №909/250/23 був поданий у 2023 році.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про державний бюджет на 2023 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня було встановлено у сумі 2684, 00 грн.

Предметом позову у справі № 909/250/23 є стягнення 101 398,62 грн, що є меншим ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на момент звернення з цим позовом (268 400,00 грн), а тому у розумінні Господарського процесуального кодексу України справа №909/250/23 є малозначною.

При цьому, Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду 21.05.2021 ухвалив постанову у справі № 905/1623/20, у якій виклав висновок з приводу можливості відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою на додаткову постанову до судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (додаткову постанову суду апеляційної інстанції щодо розподілу судових витрат у малозначній справі). Як зазначив Верховний Суд, зі змісту норми статті 244 ГПК України вбачається, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою та ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення; для оскарження судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, скаржникові необхідно довести та обґрунтувати наявність передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України підстав.

Таким чином, положення пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України поширюються на випадки оскарження додаткового судового рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судом встановлено, що касаційна скарга взагалі не містить обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

До того ж зазначені у касаційній скарзі доводи зводяться до заперечення встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного їх викладення, зводяться до спроби переконати суд у необхідності втрутитися у зміст судових рішень, ухвалених місцевим та апеляційним господарськими судами, й у цілому до заперечення результату розгляду справи, однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішення судів попередніх інстанцій тільки через те, що таке рішення оскаржено і скаржник вважає його незаконним.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Учасники судового процесу повинні розуміти, що визначені підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України випадки є винятком із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційно-му оскарженню.

Враховуючи викладене, Верховний Суд, розглянувши доводи, викладені у касаційній скарзі не вбачає підстав передбачених п.п. "а" - "г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України для перегляду у касаційному порядку малозначної справи, а тому дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Івано-Франківської митниці Державної митної служби України на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 18.05.202, додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 31.05.2023 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 15.11.2023 у справі №909/250/23, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Івано-Франківської митниці Державної митної служби України, клопотання про зупинення виконання вказаної постанови колегією суддів не розглядаються.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 12, 163, 234, 235, 287, пунктом 1 частини першої статті 293, статтею 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Івано-Франківської митниці Державної митної служби України, яка подана на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 18.05.202, додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 31.05.2023 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 15.11.2023 у справі №909/250/23.

2. Копію цієї ухвали, оригінал касаційної скарги із доданими до скарги матеріалами надіслати Івано-Франківській митниці Державної митної служби України.

3. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.І. Картере

К.М. Огороднік