ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

13.12.2023 м. Ужгород Справа № 907/691/23
про стягнення коштів у розмірі 311 824.50 грн.
Cекретар судового засідання - Райніш М.І.
Сторони не викликались,
Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача ТОВ "Д-ТРАНСГЕЙТ" суму боргу у розмірі 311 824.50 грн., яка складається з суми основного боргу в розмірі 209 323.80 грн.; суми пені 85 171.63 грн., інфляційних втрат у розмірі 12 237.67 грн. та трьох процентів річних, що складає 5091.40 грн. за договором про надання транспортних послуг від 13.01.2023 року.
16.10.2023 на адресу суду надійшло клопотання (заява) про ухвалення додаткового рішення від представника позивача, в якій він просить ухвалити додаткове судове рішення у справі №907/691/23, яким стягнути з ТОВ "Д-ТРАНСГЕЙТ" на користь ТОВ "СПЕЦКОН-УКРАЇНА" судові витрати у розмірі 31 000.00 грн. та витрат пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду 5000.00 грн., поштових витрат - 105.00 грн.
Ухвалою суду від 17.10.2023 заяву представника позивача ТОВ "СПЕЦКОН-УКРАЇНА" від 16.10.2023 року про ухвалення додаткового рішення - прийнято до розгляду. Постановлено розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення здійснити на підставі наявних матеріалів без виклику учасників справи. Даною ж ухвалою встановлено відповідачу ТОВ "Д-ТРАНСГЕЙТ" строк до 15.11.2023 для подання суду заперечень на заяву позивача.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).
Частиною 9 ст. 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відтак, суд вирішує клопотання про ухвалення додаткового рішення у даній справі за наявними матеріалами.
Дослідивши заяву позивача та матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги, викладені в заяві частково з наступних підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно зі ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Судом встановлено, що позивач у своїй позовній заяві вказав, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи складає судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 3741.00 грн., витрат на професійну правничу допомогу у суді - 50 000.00 грн.; поштових витрат (витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду) - 500.00 грн.
Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Як встановлено судом з матеріалів заяви про ухвалення додаткового рішення, 06.07.2023 між ТОВ "Спецкон-Україна" (позивач) та АО "Голдрейн Партнерс" укладено договір №176 про надання правової допомоги. Згідно п. 1.1. договору, клієнт (позивач) доручає, а виконавець (АО) приймає на себе зобов`язання надавати послуги в обсязі та на умовах, передбачених договором. Пунктом 2.1.1. договору передбачено, що виконавець зобов`язаний надати клієнту правничу допомогу з питань стягнення заборгованості, що виникла перед ним у ТОВ "Д-ТРАНСГЕЙТ" (відповідач у даній справі),
Пунктом 4.2. договору передбачено, що сторони домовились, що вартість правової допомоги, що надається згідно цього договору складає 31 000.00 грн. без ПДВ.
Пунктом 4.2.1. договору сторони передбачили порядок розрахунків, а саме: 15 500,00 грн. без ПДВ - аванс, який оплачується клієнтом протягом 3 - х календарних днів з моменту виставлення рахунку; 15 500,00 грн. без ПДВ - сплачується клієнтом протягом 3-х календарних днів з моменту фактичного отримання на розрахунковий рахунок клієнта грошових коштів, у разі позитивного рішення суду на користь клієнта. Також, п. 4.4. договору передбачено, що окремо виконавець оплачує всі прямі витрати виконавця, що пов`язані з наданням правової допомоги (поштові витрати, судові збори, вартість експертиз, залучення спеціаліста, витрати на проїзд та інше).
Згідно положень п. 7.1. договору, такий договір укладений на строк до 31.12.2024 року включно та набирає чинності з моменту його підписання.
Інтереси ТОВ "СПЕЦКОН-УКРАЇНА" представляв адвокат АО "ГОЛДРЕЙН ПАРТНЕРС" Мазур Ірина Олександрівна, що підтверджується зокрема ордером на надання правничої (правової) допомоги від 24.07.2023, який міститься в матеріалах справи.
21.07.2023 позивачу у справі був наданий рахунок №000824 для оплати суми авансу у розмірі 15 500.00 грн.
21.07.2023 позивач здійснив оплату авансу у розмірі 15 500.00 грн. за договором, що підтверджується платіжною інструкцією №601 від 21.07.2023 року, яка міститься в матеріалах заяви.
Актом виконаних робіт №000890 від 13.10.2023 до вказаного вище договору підтверджується, що послуги з надання правової допомоги були надані якісно та у відповідності до домовленості сторін. Вартість наданих послуг згідно даних вищевказаного акту складає 31 000.00 грн.
У клопотанні про ухвалення додаткового рішення, заявник вказує, що частина із загальної визначеної вартості робіт у розмірі 15 500.00 грн. є оплаченою у вигляді авансового платежу, інша частина буде оплачена у майбутньому.
Також заявник у своїй заяві про ухвалення додатково рішення вказує, що на виконання ухвали суду від 31.08.2023 у справі позивачем було надано суду копії заявок до договору та копії CMR, які було перекладено на українську, а переклад був належним чином завірений нотаріусом. Так, за вчинення нотаріальних дій, а саме засвідчення справжності підпису перекладача документів, позивачем було сплачено 5000.00 грн., що підтверджується зокрема: рахунком від 04.08.2023 від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кучми Кристини Сергіївни на суму 5000.00 грн. та платіжною інструкцією від 10.08.2023 на суму 5000.00 грн.
Додатково, за твердженням заявника, позивачем були понесені поштові витрати, які він сплачував у зв`язку з надсиланням процесуальних документів, у тому числі позовної заяви. Загальна сума витрат на вищезазначені поштові відправлення складає 105.00 грн., що підтверджується зокрема описами вкладення у цінний лист на ім`я відповідача, які містяться в матеріалах справи, та фіскальними чеками на суму 50.00 грн. і на суму 55.00 грн.
На підставі вищевикладеного, заявник просить ухвалити додаткове рішення у справі №907/691/23, яким стягнути з ТОВ "Д-ТРАНСГЕЙТ" на користь ТОВ "СПЕЦКОН-Україна" судові витрати у розмірі 36 105.00 грн., що складаються з: витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 31 000.00 грн.; витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, у розмірі 5000.00 грн. та поштових витрат у розмірі 105.00 грн.
Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі статтею 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Статтею 126 цього ж Кодексу визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 ст.126 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 ст.126 ГПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 ст.126 ГПК України).
Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру». Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.
Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Вказані докази у сукупності суд вважає достатніми для підтвердження факту надання адвокатських послуг у справі № 907/691/23.Суд погоджується з понесеними витратами у вигляді нотаріальних послуг у розмірі 5000.00 грн. та поштових витрат у розмірі 105.00 грн.
Разом з тим, з огляду на предмет позовних вимог, обставини справи та розмір заявлених сум до стягнення витрат на правничу допомогу судом враховано наступне.
Як передбачено ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Як вказує Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Суд зазначає, що приписи частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України є аналогічними з приписами частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України.
Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат (постанова Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19).
В розрізі вищезазначених норм процесуального закону суд дійшов висновку про часткову необґрунтованість клопотання позивача про стягнення 31 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи.
При цьому, необґрунтованість вказаного клопотання пов`язана із наступним:
- суд враховує незначну складність самої справи та часткове задоволення позовних вимог;
- заявник не долучив до матеріалів клопотання платіжної інструкції, яка б підтверджувала сплату другого платежу на користь адвокатського об`єднання у розмірі 15 500.00 грн., а лише зазначив, що такий буде сплачено в майбутньому, що є порушенням умов договору про надання правничої допомоги та визначеного порядку розрахунків між сторонами;
- суд зазначає, про не співмірність затраченого часу в 6.00 год. на підготовку такого процесуального документу, як заява про усунення недоліків позовної заяви згідно даних акту наданих послуг.
Відтак, з огляду на вказані положення ст.ст. 123, 129 ГПК України, оцінивши подані заявником докази у підтвердження понесених ним витрат, виходячи з критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача та стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 126, 129, 221, 244 ГПК України, суд -
3. В задоволенні іншої частини клопотання - відмовити.
Накази видати після набрання додатковим рішенням законної сили.
На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без участі (неявки) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.
Повне судове рішення складено та підписано 13 грудня 2023 року.
Суддя Л.В. Андрейчук