ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м. ОдесаСправа № 923/613/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Разюк Г.П.,

суддів: Принцевської Н.М., Савицького Я.Ф.

при секретарі судового засідання Полінецькій В.С.

за участю представника від відповідача Єрашова І.Є. свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЗР№21/3190 від 12.09.2023, довіреність від 12.10.2023 №01-4/23

/інші учасники справи в судове засідання не прибули, про час та місце його проведення повідомлені належним чином/

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства Херсонська теплоелектроцентраль

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 05.10.2023 про залишення без розгляду скарги на бездіяльність державного виконавця, ухвалену суддею Рогою Н.В. у м. Одесі, повний текст якої складено 10.10.2023

у справі № 923/613/19

за позовом Акціонерного товариства Укртрансгаз

до Акціонерного товариства Херсонська теплоелектроцентраль

суб`єкт оскарження: приватний виконавець Щербаков Ігор Миколайович

про стягнення 2 376 190,09 грн. та

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року Акціонерне товариство (далі АТ) "Укртрансгаз" звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою до АТ "Херсонська теплоелектроцентраль"(далі - AT «Херсонська ТЕЦ») про стягнення з останнього 2 376 190,09 грн., з яких 2 137 705,10 грн. основного боргу (з оплати послуг), 198 445,13 грн. пені, 13 864,42 грн. річних (3%), 26 175,44 грн. збільшення боргу внаслідок інфляції.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 11.10.2019 позовну заяву АТ «Укртрансгаз» задоволено частково та стягнуто з AT «Херсонська ТЕЦ» на користь позивача заборгованість за послуги у сумі 2 137 705,10 грн., інфляційні втрати в сумі 15 486,91 грн., 3% річних у сумі 13 864,42 грн., пеню у сумі 198 445,13 грн., та 3 482,46 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.

28.01.2020 Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу AT «Херсонська ТЕЦ» залишено без задоволення, рішення Господарського суду Херсонської області від 11.10.2019 по справі № 923/613/19 - без змін.

11 лютого 2020 року вказане рішення набрало законної сили, у зв`язку з чим судом видано відповідний наказ щодо примусового стягнення.

18 вересня 2023 року до Господарського суду Одеської області надійшла скарга AT «Херсонська ТЕЦ» на бездіяльність приватного виконавця у даній справі, визнання незаконною постанови про відкриття виконавчого провадження та зобов`язання вчинити певні дії, в якій останній просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця Щербакова І.М у не скасуванні постанови ВП №61621863 від 23.03.2020 про відкриття виконавчого провадження із примусового виконання наказу господарського суду Херсонської області від 11.10.2019 у справі №923/613/19 на підставі п.2 ч. 2 ст. 5 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», ч. 2 ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження»;

- визнати незаконною постанову виконавчого округу міста Києва приватного виконавця Щербакова І.М ВП №61621863 від 23.03.2020 про відкриття виконавчого провадження із примусового виконання наказу господарського суду Херсонської області від 11.10.2019 у справі №923/613/19;

- зобов`язати приватного виконавця Щербакова І.М скасувати постанову ВП №61621863 від 23.03.2020 про відкриття виконавчого провадження із примусового виконання наказу господарського суду Херсонської області від 11.10.2019 у справі №923/613/19.

AT «Херсонська ТЕЦ» зазначало, що приватний виконавець Щербаков І.М. не мав законних підстав для відкриття виконавчого провадження, оскільки згідно додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.01.2019 № 36-р (в редакції на момент відкриття виконавчого провадження), Фонд державного майна України має частку у розмірі 99,8328 % пакетів акції AT «Херсонська ТЕЦ», тобто Держава в особі Фонду державного майна України на момент відкриття виконавчого провадження (23.03.2020) мала більше 25% частки статутного капіталу боржника AT «Херсонська ТЕЦ». Крім того, скаржник вказав на те, що відповідно до ч.2 ст.25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ. Відповідно до ч.2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Однак, адресою місцезнаходження боржника - AT «Херсонська ТЕЦ» є місто Херсон; майна, зареєстрованого в Київській області (виконавчий округ приватного виконавця Щербакова І.М.), боржник не має, тому скаржник вважав, що у приватного виконавця Щербакова І.М. були відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження №61621863, у зв`язку з чим він звернувся до приватного виконавця з листом від 11.07.2023 за вих.№01-4-1/750 про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №61621863. 21 серпня 2023 року скаржнику надійшла відповідь №1122 від 09.08.2023 приватного виконавця Щербакова І.М. про відмову у скасуванні постанови про відкриття виконавчого провадження №61621863 з підстав імовірного існування коштів боржника на рахунках в АТ «ОТП Банк», юридичною адресою місцезнаходження якого є місто Київ.

Проте, AT «Херсонська ТЕЦ» вважало, що мала місце бездіяльність приватного виконавця Щербакова І.М., що полягає у не скасуванні постанови про відкриття виконавчого провадження №61621863 від 23.03.2020, а сама постанова є незаконною, у зв`язку з чим звернулось з даною скаргою до суду.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.10.2023 скаргу AT «Херсонська ТЕЦ» на дії та бездіяльність приватного виконавця Щербакова Ігоря Миколайовича у даній справі залишено без розгляду з огляду на встановлення судом факту неподання заявником клопотання про поновлення строку, встановленого п. «а» ч.1 ст. 341 ГПК України для подання скарги на бездіяльність виконавця.

Із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду не погоджується відповідач, який звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою та просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 05.10.2023 та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Скаржник зазначає, що оскаржувану ухвалу прийнято з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а також з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

На його думку, судом першої інстанції безпідставно не враховано висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у постанові Верховного Суду від 25.03.2020 у справі №175/3995/17 щодо триваючого правопорушення, а також те, що 06.05.2023 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану», який дав право у період воєнного стану приватному виконавцю за заявою учасника виконавчого провадження або за власною ініціативою скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження, отже приватний виконавець, якого повідомили про правові підстави для скасування такої постанови і який не скасував відповідну постанову, щодня здійснює триваюче правопорушення.

Також апелянт зазначає про те, що оскільки суд першої інстанції не залишив скаргу без розгляду, а прийняв її до розгляду ухвалою від 19.09.2023, то у відповідності до вимог ст. 343 ГПК України повинен був прийняти рішення по суті.

Скаржник звертає увагу на те, що представником приватного виконавця та представником позивача не було подано до суду клопотання про залишення скарги без розгляду з підстав пропущення процесуальних строків, з їх відзивів вбачається, що останні просили суд відмовити у задоволенні скарги за результатами її розгляду по суті.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що вона є не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки про винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження скаржнику стало відомо ще 24.03.2020 (з моменту звернення AT «Херсонська ТЕЦ» до приватного виконавця Щербакова І.М. із заявою про зупинення ВП №61621863 на підставі п. 12 ч. 1 та ч. 2 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження»), при цьому протягом більше 3 років ним не вчинялись дії, направлені на оскарження дій/бездіяльності приватного виконавця Щербакова І.М., а лише 11.07.2023 скаржник звернувся з листом до приватного виконавця про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження. 21.08.2023 AT «Херсонська ТЕЦ» отримало лист від приватного виконавця Щербакова І.М., яким останній відмовив у скасування цієї постанови, отже про наявність бездіяльності, яку оскаржує скаржник, йому стало відомо 21.08.2023, проте зі скаргою про скасування відповідної постанови AT «Херсонська ТЕЦ» звернулося до суду 13.09.2023, тобто на 1028 день з дня коли дізналося про винесення оскаржуваної постанови та на 23 день від дня коли йому стало відомо про відмову у скасуванні постанови про відкриття виконавчого провадження №61621863 від 23.03.2020, про що вірно зазначив суд першої інстанції, а позиція апелянта щодо триваючого правопорушення є намаганням останнього ввести суд в оману. На переконання позивача, суд першої інстанції вірно прийняв рішення про залишення вказаної скарги без розгляду, що водночас не позбавляє скаржника права повторно звернутись з цією скаргою, подавши з урахуванням ч. 1 ст. 119 ГПК України клопотання про поновлення строку для подання скарги у виконавчому провадженні за правилами ч. 2 ст. 341 ГПК України.

До суду апеляційної інстанції також надійшов і відзив на апеляційну скаргу від представника приватного виконавця Щербакова І.М. адвоката Косяк Наталії Вікторівни, в якому та також не погоджується з доводами апелянта, вважає, що скарга останнього на дії/бездіяльність приватного виконавця Щербакова І.М. подана з пропуском усіх встановлених процесуальних строків на таке оскарження, при цьому AT «Херсонська ТЕЦ» не подавало заяву на поновлення строку на подання скарги, а також не надало доказів поважності причин пропуску строку на звернення до суду в розумінні норм ГПК України, про що вірно зазначив суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, а тому підстав для її скасування не має. Також представник приватного виконавця просить покласти на АТ Херсонська ТЕЦ витрати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова І.М. на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн.

В судовому засіданні 07.12.2023 прийняв участь представник відповідача, інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Щодо клопотання представника приватного виконався про відкладення розгляду справи у зв`язку з погіршенням його самопочуття, колегія суддів зазначає таке.

Згідно ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 рокуу справі «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 року у справі «Фрідлендер проти Франції»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 року у справі «Красношапка проти України»).

При цьому колегія суддів зазначає, що вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі.

Колегія суддів враховує поважність доводів представника приватного виконавця викладених в його клопотанні, однак приймає до уваги те, що явка сторін не визнавалась обов`язковою, враховує розумні строки, а також те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги, а тому вважає за можливе відмовити у задоволенні відповідного клопотання.

Колегія суддів розглянула матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзивів на неї, заслухала присутнього у судовому засіданні представника відповідача, перевірила законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, та з урахуванням обставин справи дійшла до висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України установлено обов`язок органів державної влади, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі статтею 327 ГПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державних виконавців, інших посадових осіб органів державної виконавчої служби та приватних виконавців під час виконання судових рішень урегульовано розділом VІ "Судовий контроль за виконанням судових рішень" ГПК України.

За змістом ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ст. 340 ГПК України).

За приписами частини першої 1 статті 341 ГПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ч.1 ст.5 названого Закону).

Відповідно до частини 5 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Встановлені статтею 341 ГПК України та статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» строки для подання скарги є процесуальними і тому відповідно до вимог статті 119 ГПК України вони можуть бути відновлені.

Згідно зі статтею 119 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно зі статтею 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Велика Палата Верховного Суду у п.56 постанови від 13 березня 2019 року у справі №920/149/18 навела висновки щодо застосування норм права, за якими під час оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця, на виконанні яких перебуває виконавчий документ господарського суду, слід дотримуватися відповідних положень ГПК України, вміщених у розділі «Судовий контроль за виконанням судових рішень», зокрема щодо звернення зі скаргою у строк десять календарних днів, що визначено пунктом «а» частини першої статті 341 цього Кодексу.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 04 лютого 2022 року у справі № 925/308/13-г з порівняльного аналізу змісту термінів "дізнався" та "повинен був дізнатися", що містяться у положеннях статті 341 ГПК України зробив висновок про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні; доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо. У цьому висновку суд враховував, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя і сторони повинні очікувати їх застосування задля забезпечення дотримання принципу юридичної визначеності.

Отже, під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у частині першій статті 341 ГПК України, необхідно враховувати поведінку скаржника (чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження тощо).

Наказ Господарського суду Херсонської області від 11.02.2020 на виконання рішення у справі №923/613/19 від 11.10.2019 було пред`явлено до виконання приватному виконавцю Щербакову І.М. 23 березня 2020 року на підставі постанови приватного виконавця Щербакова І.М. відкрито виконавче провадження №61621863 на його виконання.

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження №61621863 оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження від 23.03.2020 була направлена AT «Херсонська ТЕЦ» рекомендованим повідомленням №02, яке було вручено уповноваженому представнику відповідача 27.03.2020, що, в свою чергу, не спростовується скаржником і в суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив, що AT «Херсонська ТЕЦ» стало відомо про винесення оскаржуваної постанови приватного виконавця щонайменше 24.03.2020 у зв`язку із зверненням останнього до приватного виконавця з заявою про зупинення ВП №61621863 на підставі п.12 ч.1 та ч.2 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» через включення боржника до Переліку об`єктів великої приватизації на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України №36-р від 16.01.2019, що також не оспорюється скаржником у справі.

Разом з тим. протягом більше ніж 3 років АТ «Херсонська ТЕЦ» не вчинялися дії, направлені на оскарження дій/бездіяльності приватного виконавця Щербакова І.М. з відкриття виконавчого провадження, навпаки вчинялися дії (подання клопотання), що свідчать про участь у зазначеному провадженні, проте 11.07.2023 АТ «Херсонська ТЕЦ» звернулося з листом до приватного виконавця Щербакова І.М. про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №61621863.

Листом за вих.№1122 від 09.08.2023, який було отримано AT «Херсонська ТЕЦ» 21.08.2023, приватним виконавцем Щербаковим І.М. відмовлено у скасуванні постанови про відкриття виконавчого провадження №61621863.

Таким чином, про наявність бездіяльності, яку оскаржує скаржник, йому стало відомо 27.03.2020, а про відмову у скасуванні постанови 21.08.2023, при цьому скарга АТ «Херсонська ТЕЦ» направлена до господарського суду 13.09.2023, тобто із пропуском десятиденного строку, встановленого пунктом "а" частини 1 статті 341 ГПК України та без клопотання про поновлення такого строку.

Встановлені судом першої інстанції у цій справі обставини, дозволяють вважати, що при розгляді скарги АТ «Херсонська ТЕЦ» суд першої інстанції правильно застосував приписи статті 118, пункту "а" частини 1 статті 341 ГПК України та, відповідно, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для залишення скарги без розгляду.

При цьому, місцевий господарський правомірно зазначив, що залишення без розгляду скарги АТ «Херсонська ТЕЦ» не позбавляє останнього права повторно звернутись до суду з відповідною скаргою на рішення, дії чи бездіяльність приватного виконавця та клопотанням про поновлення пропущеного строку для подання скарги із зазначенням поважності таких причин.

Апелянт в апеляційній скарзі посилається на те, що оскільки скарга на дії та бездіяльність приватного виконавця була прийнята судом до розгляду, то така скарга мала бути розглянута по суті із винесенням рішення, як передбачено ст. 343 ГПК України.

Так, згідно до приписів ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Разом із тим, передумовою для розгляду скарги по суті є встановлення факту подання цієї скарги у строк, передбачений ч. 1 ст. 341 ГПК України, тобто у десятиденний строк, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права. Якщо такий строк пропущено з поважних причин, строк для подання скарги може бути поновлено судом відповідно до ч. 2 ст. 341 ГПК України, при цьому скаржник, пропустивши відповідний строк, не надав до суду клопотання про його поновлення, у зв`язку з чим його скарга і була залишена без розгляду, а тому відповідні посилання скаржника судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги.

Доводи скаржника про те, що ані приватним виконавцем, ані позивачем не було подано до суду клопотання про залишення скарги без розгляду з підстав пропущення процесуальних строків, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки норми чинного законодавства не передбачають такий обов`язок для них, тоді як обов`язок скаржника подати заяву про поновлення строку на подання відповідної скарги у разі пропуску десятиденного строку з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права чітко визначений ГПК України.

Зазначені скаржником підстави для визнання стверджуваного ним порушення триваючим, а також посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 25.03.2020 у справі №175/3995/17-ц колегія суддів відхиляє, оскільки Верховний Суд у вказаній постанові керувався приписами Закону України "Про виконавче провадження", зокрема статтею 74 вказаного Закону, якою врегульовано правовідносини щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби, натомість у даному випадку оскаржуються дії приватного виконавця з посиланням на Розділ VI Господарського процесуального кодексу України.

Інші доводи наведені скаржником в апеляційній скарзі також не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції..

Згідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив його з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга АТ Херсонська ТЕЦ підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Господарського суду Одеської області від 05.10.2023 - залишенню без змін.

Згідно із ст.129 ГПК України витрати скаржника по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Щодо клопотання представника приватного виконавця Щербакова І.М. про стягнення з АТ Херсонська ТЕЦ витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн., яке викладено ним у відзиві на апеляційну скаргу, то колегія суддів зазначає, що до закінчення судових дебатів представником приватного виконавця не було надано усіх доказів, які передбачені ч. 8 ст. 129 ГПК України, а отже відповідне питання буде вирішено у разі звернення його із заявою про ухвалення додаткової постанови та надання таких доказів протягом 5 днів після ухвалення цієї постанови.

На підставі ст.ст. 129, 269, 270, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 05.10.2023 у справі №923/613/19 залишити без змін, апеляційну скаргу Акціонерного товариства Херсонська теплоелектроцентраль без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 7.12.2023 о 16.50.

Головуючий суддя Разюк Г.П.

Суддя Принцевська Н.М.

Суддя Савицький Я.Ф.