РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.12.2023Справа № 910/15683/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український центр обслуговування пасажирів на залізничному транспорті України» (бул. Тараса Шевченка, буд. 38/40А, м. Київ, 01032; ідентифікаційний код 31485055)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз збут» (проспект Свободи, буд. 2Г, літ. А, м. Київ, 04108; ідентифікаційний код 39592941)

про стягнення 328 829, 80 грн,

без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Український центр обслуговування пасажирів на залізничному транспорті України» (далі за текстом - ТОВ «УЦОП», Позивач, Споживач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз збут» (далі за текстом - ТОВ «Київоблгаз збут», Відповідач, Постачальник) про стягнення суми неповерненої попередньої оплати в розмірі 308 302, 62 грн сплаченої на виконання договору постачання природного газу для потреб не побутових споживачів від 19.12.2020 № 41FP417-1321-20, нарахованих інфляційних втрат - 12 139, 66 грн та 3 % річних - 8 387, 52 грн за прострочення виконання грошового зобов`язання.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що Договір є припиненим оскільки додаткових угод на продовження його дії між сторонами не укладалось, Позивачем укладено договір з новим постачальником, а відтак сплачені Позивачем в межах виконання Договору кошти 308 302, 62 грн підлягають поверненню оскільки на погоджену сторонами суму природній га Позивачу не поставлено.

Згідно доводів Позивача, він звертався до Відповідача із вимогою про повернення суми переплати в досудовому порядку, однак станом на дату звернення до суду з позовом кошти Позивачу не повернуто у зв`язку з чим Позивачем на підставі статті 625 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) здійснено нарахування інфляційних втрат та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Також Позивач просить суд стягнути з Відповідача 30 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

2. Стислий виклад позиції Відповідача

Із поданого відзиву вбачається, що Відповідач заперечує щодо задоволення позову оскільки сума переплати за Договором, яка згідно доводів Відповідача становить 169 576, 16 грн, зараховано Постачальником в рахунок оплати газу на наступний розрахунковий період.

Відповідач заперечує щодо здійснених Позивачем нарахувань 3 % річних та інфляційних втрат оскільки фактичного прострочення виконання грошового зобов`язання не відбулося.

Також Відповідач вважає заявлені Позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу неспівмірними зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та іншим у зв`язку з чим просить суд зменшити їх до 1 грн.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

30.10.2023 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву та зустрічний позов до ТОВ «УЦОП» про стягнення 69 950, 93 грн штрафу на підставі пункту 6.2.3 Договору у зв`язку із фактичним споживанням газу в меншому обсязі ніж підтверджений.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.11.2023 зустрічну позовну заяву ТОВ «Київоблгаз збут» залишено без руху, Позивачу (за зустрічним позовом) встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду доказів сплати судового збору в розмірі 2 684 грн.

07.11.2023 та 09.11.2023 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.12.2023 зустрічну позовну заяву ТОВ «Київоблгаз збут» до ТОВ «УЦОП» про стягнення штрафу 69 950, 93 грн повернуто заявнику.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

19.12.2020 між ТОВ «Київоблгаз збут» та АТ «Український центр обслуговування пасажирів на залізничному транспорті України», правонаступником якого є ТОВ «УЦОП» укладено Договір, відповідно до пункту 1.1. якого Постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2021 році природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором

У пункту 1.2 Договору визначено, що річний плановий обсяг постачання газу - до 37 040 куб.м.

Відповідно до пункту 3.5 Договору місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу та загального обсягу фактично поставленого (спожитого) газу, визначеного згідно з розділом 2 Договору.

За умовами п. 4.1 Договору розрахунковий період за договором становить один календарний місяць.

Згідно з пунктом 4.2 Договору оплата газу за договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України наступним чином - оплата в розмірі 100% здійснюється споживачем до 28 числа місяця, що передує місяцю поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий постачальником газ здійснюється споживачем до 10 числа місяця, наступного за звітним.

Відповідно до пункту 9.1 Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої Споживач включений до Реєстру споживачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз збут» в інформаційній платформі оператора ГТС до 31.12.2021, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Припинення чи розірвання договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору або за рішенням суду на вимогу однієї із сторін на підставі та в порядку, встановленими чинним законодавством України та договором (пункт 9.2 Договору).

У пункті 9.15 Договору визначено, що договір вважається продовженим (пролонгованим) на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії. Кількість пролонгацій необмежена. При цьому, сторони укладають додаткову угоду до цього договору, в якій визначають плановий обсяг постачання природного газу.

Судом встановлено, що Постачальником на виконання умов Договору здійснено поставку природного газу Споживачу на суму 373 058, 68 грн, що вбачається із підписаних актів приймання-передачі:

- від 31.01.2021 №KO381000696 на суму 74 143, 09 грн;

- від 28.02.2021 №KO381004332 на суму 66 340, 90 грн;

- від 31.03.2021 №KO381006332 на суму 58 019, 45 грн;

- від 30.04.2021 №KO381009554 на суму 30 436, 86 грн;

- від 31.05.2021 №КО381010356 на суму 117, 10 грн;

- від 30.11.2021 №КО381022307 на суму 12 251,54 грн;

- від 31.12.2021 №КО381024968 на суму 131 749,74 грн.

Зазначені акти підписані сторонами без зауважень, а обставини поставки природного газу за вказаними актами визнаються Відповідачем у відзиві.

Позивач стверджує, що ним на виконання умов Договору здійснено оплату газу на суму 542 544, 84 грн згідно з наступними платіжними дорученнями:

- платіжне доручення № 205 від 05.02.2021 на суму 4 843,08 грн;

- платіжне доручення № 436 від 26.02.2021 на суму 54 000 грн;

- платіжне доручення № 406 від 02.03.2021 на суму 5 400, 01 грн;

- платіжне доручення № 6 від 26.03.2021 на суму 19 800 грн;

- платіжне доручення № 458 від 12.05.2021 на суму 10 636, 86 грн;

- платіжне доручення № 1836 від 13.10.2021 на суму 70 909, 99 грн,;

- платіжне доручення № 2006 від 29.10.2021 на суму 113 237,66 грн;

- платіжне доручення № 2359 від 23.11.2021 на суму 165 000,00 грн;

- платіжне доручення № 2406 від 29.11.2021 на суму 98 717, 24 грн.

Факт оплати Позивачем вказаних коштів в межах виконання умов Договору Відповідачем визнається, проте у відзиві зазначено суму - 542 634, 84 грн, яка є невірно обрахованою.

Крім того, Позивач звертає увагу суду на підписаний між сторонами Акт від 14.06.2022 звіряння взаємних розрахунків за січень 2021 - травень 2022, з якого вбачається, що заборгованість Відповідача становить 308 302, 62 грн з урахуванням переплати за попереднім договором від 04.01.2016 № 11410VDH1JFP016 в розмірі 138 816, 46 грн, яка згідно пункту 4.8. Договору повинна зараховуватися Постачальником в рахунок оплати газу на наступний період.

Так, Позивач стверджує, що фактично ним отримано природного газу на суму 373 058, 68 грн при тому, що сплачено 542 544, 84 грн, а з урахування переплати 138 816, 46 грн сума, на яку Відповідачем не поставлено Позивачу природного газу становить 308 302, 62 грн, яка згідно доводів Позивача підлягає поверненню оскільки Договір припинив свою дію.

При цьому судом встановлено факт відсутності доказів , наданих Відповідчаем на спростування обставин наявності переплати в розмірі 138 816, 46 грн за попереднім договором.

Спростовуючи доводи Відповідача щодо чинності Договору, Позивач у відповіді на відзив звертає увагу суду на те, що між сторонами у відповідності до пункту 9.15 Договору не укладалась додаткова угода, а Позивач з метою зміни Постачальника природного газу повідомив про це Відповідача листом від 15.12.2021 № 462 з повідомленням про розірвання Договору з 31.12.2021.

Заперечень щодо факту отримання листа від 15.12.2021 № 462, а також щодо змісту останнього Відповідачем не надано.

На підтвердження факту припинення Договору Позивач додатково надає докази існування договору постачання природного газу від 23.12.2021 № 2022/РПГ-016 з іншим контрагентом - ТОВ «Регіон Постач-Груп», а також зазначає що Відповідачем з даного моменту постачання газу не здійснювалося.

Крім того, зазначені вище доводи Позивача, викладені у відзиві не спростовано Відповідачем.

Позивач звертався до Відповідача із вимогою від 27.06.2022 вих. № 47 повернути суму попередньої оплати, що виникла в результаті оплати коштів за постачання природного газу по Договору на суму 308 302, 62 грн.

Однак, не зважаючи на отримання вимоги від 27.06.2022 вих. № 47 представником Відповідача 27.06.2022 кошти Позивачу не повернуто.

В подальшому, Позивачем 24.10.2022 направлено адвокатський запит від 21.10.2022 вих. № 21/10-2022 із проханням надати Відповідачем пояснення щодо ненадання відповіді на лист від 27.06.2022 вих. № 47 та не повернення коштів.

У відповідь на запит Відповідач листом від 31.10.2022 № 417-Сл-4115/1-1022 повідомив про відсутність законних підстав для надання інформації в силу віднесення її до інформації з обмеженим доступом.

Так, Позивач стверджує, що Відповідачем допущено прострочення виконання грошового зобов`язання у зв`язку з чим Позивачем здійснено нарахування 3 % річних та інфляційних втрат з урахуванням строку визначено статтею 530 ЦК України, за період з 30.10.2022 по 25.09.2023.

Заперечення Відповідача щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат фактично зводяться до відсутності зобов`язання з повернення суми переплати.

У якості доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу Позивачем до суду надано:

- договір про надання правових (правничих) послуг № 06/09/2023 від 06.09.2023;

- додаткова угода № 1 від 08.09.2023, якою закріплено комплекс з надання правових (правничих) послуг та пунктом 5 закріплено погодинну оплату роботи адвоката вартістю 4 000 грн за 1 годину роботи адвоката;

- акт № 1 від 11.09.2023 на суму 30 000 грн за 7,5 годин роботи адвоката, підписаний адвокатом та клієнтом без зауважень за претензій;

- рахунок № 10/09/2023 від 10.09.2023 на суму 30 000 грн;

- квитанція до прибуткового касового ордеру № 1 від 11.09.2023.

Заперечення Відповідача по суті заявлених витрат на професійну правничу допомогу зводяться до того, що такі витрати є неспівмірними зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на подання послуг, їх обсягу, що на переконання сторони є підставою для зменшення таких витрат до 1 грн.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до частини 1 статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін (ч. 2 ст. 714 ЦК України).

Частинами першою і другою статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов?язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов?язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частині 1 статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбаченими договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 3 статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 №2496, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1382/27827 (Правил постачання природного газу) постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Розділом 8 Договору та пунктом 3 розділу ІV Правил постачання природного газу врегульовано порядок зміни постачальника.

З урахуванням викладеного вище, враховуючи повідомлення Позивача про зміну постачальника та розірвання Договору, а також відсутність додаткової угоди, яка передбачена пунктом 9.15 Договору у випадку його пролонгації, суд дійшов висновку, що Договір з 31.12.2021 є розірваним.

При цьому судом враховано відсутність заперечень Відповідача на лист № 462 від 15.12.2021 та доказів постачання природного газу після розірвання 31.12.2021 Договору, а також підписаний між сторонами Акт взаєморозрахунків від 14.06.2022.

У пункті 12 розділу ІІ Правил постачання природного газу визначено, що розрахунки споживача за поставлений природний газ здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору постачання природного газу. У випадку недоплати вартості природного газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок відповідно до умов договору постачання природного газу. У разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу. Датою оплати рахунка (здійснення розрахунку) є дата, на яку зараховані кошти на рахунок постачальника.

Частинами 1, 2 статті 693 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Суд вважає, що в даному випадку повернення коштів, на які не поставлено природній газ має відбутися згідно положень частини 1 статті 1212 ЦК України, оскільки правова підстава отримання Відповідачем таких коштів є припиненою в силу розірвання Договору з 31.12.2021.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.03.2019 №607/5422/16-ц, від 19.05.2021 №922/1830/20.

Відтак, враховуючи припинення Договору, пункт 12 розділу ІІ Правил постачання природного газу та направлення Відповідачу вимоги про повернення коштів, суд дійшов висновку про настання у Відповідача обов`язку повернути Позивачу кошти 308 302, 62 грн як такі, що зберігаються Відповідачем без належної на те правової підстави.

Враховуючи те, що умовами Договору не врегульовано строк повернення переплаченої суми за постачання газу, Позивач звертався до Відповідача з вимогою від 27.06.2022 вих. № 47 у відповідності до вимог статті 530 ЦК України.

Враховуючи те, що дата отримання вказаної вище вимоги Відповідачем є 27.06.2021, суд вважає, що початок нарахування Позивачем 3 % річних та інфляційних втрат з 30.10.2022 по 25.09.2023 жодним чином не порушує права Відповідача оскільки прострочення у вказаний період вже існувало.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи встановлене судом вище та виникнення у Відповідача зобов`язання з повернення коштів в розмірі 308 302, 62 грн, суд перевіривши наданий Позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, дійшов висновку, що такі нарахування є арифметично вірними та правомірними, а відтак підлягають задоволенню.

Доводи Відповідача щодо існування необхідності зобов`язати Позивача додатково прийняти газ в обсязі 13 081, 73 куб.м. не досліджуються судом, оскільки такі вимоги не входять до предмету спору та не були заявлені Відповідачем у відповідності до процесуального законодавства.

Що стосується питання відшкодування Відповідачем 30 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 123 до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із визначеними частиною 4 вказаної статті критеріями.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Дослідивши надані Відповідачем заперечення щодо заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає їх узагальненими та формальними, оскільки Відповідачем не конкретизовано в чому саме полягає неспівмірності таких витрат, яка саме надана адвокатом послуга неспівмірна із затраченим часом, з якої саме послугою Відповідач не погоджується в силу її недоцільності, тощо.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що клопотання Відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованим, а відтак заявлені Позивачем витрати є обґрунтованим, розумними, співмірним зі складністю справи, обсягом виконаної адвокатом роботи.

При цьому суд вказує, що з наданого опису вбачається, що надані адвокатом послуги надані в межах розгляду та задля розгляду даної справи, що за своєю сукупністю є підставою для їх відшкодування Відповідачем в повному обсязі.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Підсумовуючи викладене вище, враховуючи встановлені судом обставини за сукупністю наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що зобов`язання з повернення коштів, сплачених в межах дії Договору, у Відповідача настало в силу припинення договірного зобов`язання у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК покладаються на Відповідача.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Український центр обслуговування пасажирів на залізничному транспорті України» - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз збут» (проспект Свободи, буд. 2Г, літ. А, м. Київ, 04108; ідентифікаційний код 39592941) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Український центр обслуговування пасажирів на залізничному транспорті України» (бул. Тараса Шевченка, буд. 38/40А, м. Київ, 01032; ідентифікаційний код 31485055) попередню оплату в розмірі 308 302 (триста вісім тисяч триста дві) грн 62 коп, інфляційних втрат - 12 139 (дванадцять тисяч сто тридцять дев`ять) грн 66 коп, 3 % річних - 8 387 (вісім тисяч триста вісімдесят сім) грн 52 коп, судовий збір - 4 932 (чотири тисячі дев`ятсот тридцять дві) грн 45 коп, витрати на професійну правничу допомогу - 30 000 (тридцять тисяч) грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 11.12.2023

Суддя Антон ПУКАС