ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/1412/23
м. Одеса, проспект Шевченка, 29

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів: Колоколова С.І.,

Разюк Г.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Заступника керівника Волинської обласної прокуратури

на рішення Господарського суду Одеської області

від 27 червня 2023 року (повний текст складено 27.06.2023)

у справі №916/1412/23

за позовом: Заступника керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ламан Транс-Експрес"

про стягнення 20 991,65 грн., -

суддя суду першої інстанції: Щавинська Ю.М.,

місце прийняття рішення: м. Одеса, проспект Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року Заступник керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті (позивач, прокурор) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ламан Транс-Експрес" (відповідач, ТОВ "Ламан Транс-Експрес") про стягнення з останнього плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні у сумі 20 991,65 та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач порушив норми законодавства щодо проїзду великовагових та транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування і не здійснив нараховану плату за проїзд великовагового транспортного засобу на підставі виявленого перевищення нормативних вагових параметрів.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.06.2023 у справі №916/1412/23 (суддя Ю.М. Щавинська) позовні вимоги Заступника керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті - задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ламан Транс-Експрес" в дохід Державного бюджету України плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у розмірі 10 495,83 грн. Крім того, з відповідача стягнуто 1 342,00 грн. судового збору на користь Волинської обласної прокуратури.

У вказаному рішенні суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи наявні документи, які складені за результатом проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу відповідача та передбачені Порядком №879, і які свідчать про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, про що складений акт № 0021912 від 28.01.2020 із нарахуванням плати за проїзд. Доказів оплати цього нарахування у матеріалах справи не міститься.

Однак, при перевірці відповідного розрахунку, судом першої інстанції було виявлено методологічні помилки у виді застосування позивачем подвійного коефіцієнту збільшення плати за проїзд, з огляду на що судом було здійснено власний розрахунок плати за проїзд та встановлено, що оплаті підлягає сума у розмірі 10 495,83 грн.

Разом з тим, суд зазначив, що прокурором дотримано порядок звернення до суду з позовом, він правомірно захищає інтереси держави в суді в межах наданих йому повноважень, участь прокурора у цій справі, є законною та зумовлена захистом державного інтересу.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Заступник керівника Волинської обласної прокуратури звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 27.06.2023 у справі №916/1412/23 скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Звертаючись з апеляційною скаргою, прокурор зазначає, зокрема, що методику розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу визначено пунктом 30 Порядку №879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування».

За положеннями, що містить пункт 31-1 Порядку №879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

У спірному розрахунку від 28.01.2020 за №09 міститься посилання на те, що його виконано з урахуванням норм п. 31-1 Порядку №879, зокрема, коефіцієнтів збільшення плати за проїзд.

Таким чином, на переконання апелянта, позивачем правильно застосовано норми п. 30 (щодо методики/формули розрахунку плати за проїзд) та п. 31-1 Порядку №879 (щодо нарахування відповідачу плати за проїзд у подвійному розмірі, тобто застосування подвійного коефіцієнту збільшення плати за проїзд).

Обґрунтовуючи свою правову позицію, прокурор посилається на висновки (з приводу застосування норм п. 31-1 Порядку №879), викладені Верховним Судом у постанові від 10.02.2022 у справі №914/3255/20 та вказує, що у даній справі 916/1412/23 - результати зважування транспортного засобу «FREIGHTLINER CONVENTIONAL», номерний знак « НОМЕР_1 », та причепу «SAMRO SR 334», реєстраційний номерний знак « НОМЕР_2 », які належать відповідач, становили здвоєна вісь 18,45 т, що на 0,45 т перевищує допустимі параметри (перевищення параметрів від нормативу у відсотках - 2,5%), а фактична маса становила - 45,8 т, що на 1,8 т перевищує допустимі параметри (перевищення параметрів від нормативу у відсотках - 4,1%).

З огляду на наведене, прокурор наполягає на тому, що Управлінням Укртрансбезпеки у Волинській області правомірно нараховано відповідачу плату за проїзд у сумі 774 евро, що становить 20 991,65 грн. за офіційним курсом, який встановлений Національним банком України на день проведення розрахунку.

А тому, відповідач, який не спростував факту перевищення нормативно-вагових параметрів транспортним засобом, повинен сплатити до бюджету плату за проїзд саме у такому розмірі, тобто 20 991,65 грн.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.08.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Волинської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Одеської області від 26.07.2023 у справі №916/1412/23; вирішено розглянути справу №916/1412/23 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

30.08.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Ламан Транс-Експрес" до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким відповідач не погоджується з її доводами, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Водночас, відповідач також не погоджується і з оскаржуваним прокурором рішенням суду, у зв`язку з чим просить скасувати останнє та ухвалити нове про відмову у задоволені позовних вимог, наводячи відповідне обґрунтування даних вимог. Зокрема, відповідач посилається на те, що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу ТОВ "Ламан Транс-Експрес» проведений з порушенням процедури здійснення габаритно-вагового контролю, передбаченої Порядком №879, з огляду на те, що позивачем не надано жодних доказів, на підтвердження того факту, що процедура габаритно-вагового контролю здійснювалась саме тим приладом габаритно-вагового контролю, що зазначений у свідоцтві про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки за №34-00/2569, виданого Державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» 12.07.2019 та чинного на момент здійснення процедури контролю. Посилаючись на положення пункту 13 Порядку №879, яким визначено, що під час здійснення габаритно - вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані, відповідач наполягає на тому, що у талоні (квитанції) приладу, яким здійснювалась процедура габаритно - вагового контролю, відсутні будь-які ідентифікуючи реквізити такого приладу, тобто документ, який встановлює обсяг ваги транспортного засобу, викликає обґрунтовані сумніви щодо здійснення заходів такого контролю вказаним вище приладом.

Також, ТОВ "Ламан Транс-Експрес» звертає увагу на те, що свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки містить назву, позначення та порядковий номер, заводський номер вимірювальної техніки. В той же час, талон (квитанція), документ, який не має назви, але наданий позивачем в підтвердження проведення зважування транспортного засобу відповідача, не містить реквізитів щодо назви, позначення, порядкового номеру, заводського номеру вимірювальної техніки, якою було проведено ваговий контроль. Крім того, вказаний документ не підписано жодною особою, яка проводила ваговий контроль, він не містить серійного номеру, ПІБ водія, моделі причіпу, реєстраційного номеру причіпу тощо.

Надана довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю не є належним доказом здійснення габаритно-вагового контролю, оскільки не містить всіх підписів, зокрема, в ній не зазначені відомості про ваговий комплекс, якій застосовувався при здійсненні габаритно-вагового контролю.

Наведені обставини, на переконання відповідача, ставлять під сумнів об`єктивність проведеного габаритно - вагового контролю та достовірність його результатів.

Отже, по своєї суті відзив відповідача є апеляційною скаргою, проте, поданою не у відповідності до приписів ст. 258 Господарського процесуального кодексу України, а тому вимога ТОВ "Ламан Транс-Експрес" залишається без розгляду.

Державна служба України з безпеки на транспорті відзив на апеляційну скаргу не надавала, що згідно з положеннями ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Апеляційний суд зазначає, що з метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду апеляційної скарги, враховуючи обставини, пов`язані зі запровадженням в Україні воєнного стану, перебуванням судової колегії у щорічних відпустках, приймаючи до уваги навантаження суду та принцип незмінності складу суду, а також з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, апеляційна скарга Заступника керівника Волинської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Одеської області від 27.06.2023 у справі №916/1412/23 розглядається поза межами строку, встановленого статтею 273 Господарського процесуального кодексу України, але, у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій і вирішення справи з метою забезпечення належного судового захисту.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

На підставі направлення на рейдову перевірку від 24.01.2020 №011846 Управлінням Укртрансбезпеки у Волинській області у період з 27.01.2020 по 01.02.2020 здійснювався габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на ділянці: 127 км а/д Н-22 Устилуг-Луцьк-Рівне.

В матеріалах справи наявний акт від 28.01.2020 №210298 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, відповідно до якого під час перевірки був зупинений транспортний засіб марки "Freightliner Conventional", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та причіп "Saamro - sr 334", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 (а.с. 13).

З матеріалів справи вбачається, що Управлінням Укртрансбезпеки у Волинській області 28.01.2020 складено акт №0021912 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів (а.с.16).

Згідно наведених у акті даних вбачається, що:

- суб`єктом, що перевіряється є ТОВ "Ламан Транс-Експрес,

- водій - ОСОБА_1 ,

- автомобіль (тягач) марки "Freightliner», модель «Conventional", реєстраційний номер НОМЕР_1 та причіп марки "Saamro», модель SR 333, реєстраційний номер НОМЕР_2 ,

- маршрут руху із зазначенням пройденої відстані дорогами загального користування м. Одеса м. Луцьк (774 км).

Про проведення зважування свідчить також наявний у матеріалах справи чек зважування від 28.01.2020 (а.с. 14).

В розділі 8 акту визначена повна маса: нормативно допустима - 44,00т, фактична 45,8т.

За змістом розділу 9 Відстані між осями, метрів 3,6/1,4/5,8/4,3/4,3.

Ось навантаження (розділ 10) нормативно допустиме: 11/ 1 та 2 зазначено як 18,0т./ 3,4,5 зазначено як 24,0т, фактичне 4,5/9,25; 9,2 (тобто 1 та 2 дорівнює 18,45т.)/7,6;7,0; 8,25т., про що складено довідку №0016557 про результати здійснення габаритно-вагового контролю (а.с.15).

Вказані документи підписані водієм Карчальцевим І. Б. без жодних застережень.

За даними вказаних вище документів 28.01.2020 проведено розрахунок №09 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування (а.с. 17), згідно якого ТОВ "Ламан Транс-Експрес" нараховано плату за проїзд в розмірі 774,00 євро, а саме: П= 0,50 х 2 х 774 = 774 євро.

За твердженням позивача, відповідно до офіційного курсу, встановленого НБУ станом на 28.01.2020 (курс гривні до євро становив 27,121 грн.), 774 євро еквівалентно 20 991,65 грн.

Згідно даних розрахунку: загальна маса транспортного засобу становить 45,8т.; фактична вага навантаження на здвоєну ось транспортного засобу становить 18,45 т. При цьому, плата за проїзд нараховується: параметри загальної маси 1,8т., параметри здвоєнної осі - 0,45 т.

Плата за проїзд за перевищення нормативних параметрів визначена: по загальній масі 0,2 євро/км, по здвоєної осі 0,05 євро/км. Разом за 1 км. проїзду 0,25*2=0,50 євро.

Розрахунок виконано у відповідності до затвердженої формули (з урахуванням пункту 31-1 постанови КМУ №879 від 27.06.2007).

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з витягом з сайту google.com.ua, відстань від м. Одеса до м. Луцьк складає 774 км (а.с.37).

Як вбачається з листів Управління Укртрансбезпеки у Волинській області від 01.06.2020 №41703/21/24-20 та від 01.12.2022 №44437/3.4/24/22, станом на 01.12.2022 визначена сума ТОВ "Ламан Транс-Експрес" у добровільному порядку не сплачена.

При цьому, у матеріалах справи відсутні докази оскарження відповідачем дій Управління Укртрансбезпеки у Волинській області щодо фіксування правопорушення та нарахування суми плати за проїзд великовагового транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування в адміністративному чи судовому порядку.

В матеріалах справи міститься свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 12.07.2019 та акт обстеження ділянки з розміщеним на неї майданчиком для здійснення габаритно-вагового контролю від 26.11.2019 (а.с.23-24).

Наведене стало підставою для звернення позивача до суду із вимогами про стягнення з відповідача в судовому порядку в дохід Державного бюджету України 20 991,65 грн. плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом, що є гривневим еквівалентом 774 євро станом на 28.01.2020.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги прокурора, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

Насамперед судова колегія зазначає, що оскільки у даному випадку підставність представництва прокурором інтересів держави будь-якою стороною у справі жодним чином не оспорюється, вказані обставини колегією суддів в силу вимог ст. 269 Господарського процесуального кодексу не досліджуються та не переглядаються.

Щодо доводів прокурора про належність розрахунків позивача у відповідності до п.30 Порядку №879.

Матеріали справи свідчать, що спір у даній справі виник через порушення, виявлене 28.01.2020 працівниками позивача під час здійснення належним відповідачу вантажним автомобілем перевезення вантажів з перевищенням допустимих законом вагових обмежень.

Правовідносини у сфері контролю транспортних засобів українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України, який здійснює держава, регламентовані, зокрема Законом України "Про автомобільний транспорт", Законом України "Про дорожній рух", Законом України "Про автомобільні дороги", Законом України №3392-VI "Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності" та Порядком №879).

Такий контроль передбачає, зокрема, здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні. Здійснює такий контроль, відповідно до покладених завдань, Укртрансбезпека, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

При цьому, враховуючи, що повноваження Укртрансбезпеки при виконанні функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нарахування відповідної плати за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу обмежуються лише нарахуванням такої плати, плата за проїзд великоваговим транспортним засобом, за своєю правовою природою, є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

У цьому висновку Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в пункті 6.16 постанови від 12.02.2020 у справі № 926/16/19 (провадження № 12-113гс19).

Частиною першою ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків (ч. 4 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт").

Положеннями ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» встановлено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 49 зазначеного Закону власники доріг, органи, що здійснюють управління автомобільними дорогами, та користувачі автомобільних доріг, винні у порушенні вимог цього Закону, несуть відповідальність згідно із законом.

Згідно з ч. 2 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух" із метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Процедура здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (далі Порядок №879, надалі у редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п. 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

У пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Відповідно до п.п. 3 п. 2 Порядку №879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, При цьому, транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2%.

У разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2% подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України (п. 21. Порядку №879).

Відповідно до п. 28 Порядку №879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Методику розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту визначено пунктом 30 Порядку №879, відповідно до якого плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками, залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою:

П = (Рзм + Рнв + Рг) х В,

де П - розмір плати за проїзд;

Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

В - відстань перевезення, кілометрів.

Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 м.

Відповідно до п. 31-1 Порядку №879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10% - у подвійному розмірі; на 10 - 40% - у потрійному розмірі; більше як на 40% - у п`ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 затверджено такі ставки плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) великовагові транспортні засоби з перевищенням допустимих осьових навантажень: до 5% включно - 0,05 євро за кожен кілометр відстані; від 5 до 10% включно - 0,1 євро за кожен кілометр відстані; від 10 до 20% включно - 0, 27 євро за кожен кілометр відстані; понад 20% за кожні наступні 5% - 0,15 євро за кожен кілометр відстані.

Матеріалами справи підтверджується та не спростовується сторонами у даній справі, що 28.01.2020 посадовими особами позивача був проведений габаритно-ваговий контроль транспортного засобу з причепом, які належать на праві власності "Ламан Транс-Експрес", що передбачало визначення його фактичної маси із застосуванням зважувального обладнання.

Після проведення зважування складено довідку №0016557 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 28.01.2020, в якій відображено результати вагового контролю, згідно з якими зафіксовано навантаження на першу вісь - 4,5 т; на другу вісь - 9,25 т; на третю вісь - 9,2 т; на четверту вісь - 7,6 т; на п`яту вісь 7,0 т; на шосту вісь 8,25 т, тобто навантаження на одиночну вісь сягало 4,5, при допустимих 11 т.; на здвоєну вісь 18,45, при допустимих 18 т; та на строєну вісь 22,85 при допустимих - 24 т.

Навантаження на здвоєну вісь 18,45 т, при допустимих 18 т свідчить про те, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням осьових навантажень на 2,5%.

На підставі вказаної довідки та акту №0021912 від 28.01.2020 позивач здійснив розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування за наступною формулою: П = (0,25 * 2) * 2 * 774 = 774 євро (ураховуючи, що офіційний курс НБУ гривні до євро станом на 28.01.2020 становив 27,121 грн.).

Однак, місцевий господарський суд зазначив про методологічні помилки при здійсненні розрахунку, а саме: застосування у наведеній формулі позивачем подвійного коефіцієнту збільшення плати за проїзд, з огляду на що судом було здійснено власний розрахунок плати за проїзд відповідно до формули, затвердженої п.31 Постанови КМУ від 27.06.2007 №879.

Так, судом було застосовано наступну формулу: П = (0,2 + 0,05) * 774 * 2 = 387 євро, що станом на 28.01.2020 еквівалентно 10 495,83 грн. (згідно із вищезазначеним офіційним курсом НБУ гривні до євро станом на 28.01.2020), з чим не погоджується прокурор, посилаючись на те, що у спірному розрахунку від 28.01.2020 за №09 міститься посилання на те, що його виконано з урахуванням норм п. 31-1 Порядку №879, зокрема, коефіцієнтів збільшення плати за проїзд та те, що перевищення параметрів від нормативу у відсотках складає: 2,5% на здвоєну вісь та 4,1% на фактичну масу.

Проте, судова колегія погоджується із розрахунком, здійсненим саме судом першої інстанції, виходячи з того, що формула, на яку посилається прокурор є наступною: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В х К, де: Рзм 0,2 (загальна маса транспортного засобу становить 45,8 тон перевищення на 1,8 т, у відсотковому еквіваленті перевищення- 4,1%, що є менше 10%); Рнв 0,05 (навантаження на здвоєну вісь 18,45 т перевищення на 0,45 т, у відсотковому еквіваленті перевищення- 2,5%, що є менше 10%); Рг - 0 (габарити не перевищували нормативно-встановлені); В - відстань 774 км.

Таким чином, виходячи із загальних арифметичних вимог (0,2+0,05+0) х 774 = 193,5 євро.

Застосовуючи положення пункту 31-1 Порядку №879 щодо коефіцієнтів збільшення плати за проїзд, на який посилається прокурор, судова колегія зазначає, що оскільки (перевищення параметрів від нормативу по загальній вазі транспортного засобу та навантаженню на здвоєну вісь становить менше 10%), то відповідний коефіцієнт дорівнює « 2», оскільки за умовами пункту 31-1 Порядку №879, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру до 10% - стягується подвійний коефіцієнт.

Враховуючи наведене, місцевий господарський суд правильно зазначив, що стягненню підлягає 387 євро (193,5 х 2 подвійний коефіцієнтів збільшення плати за проїзд, визначений пунктом 31-1 Порядку №879).

Таким чином, апеляційні доводи прокурора неправильність розрахунку плати за проїзд, визначеного судом першої інстанції, є безпідставними та хибними, а тому відхиляються апеляційною колегією.

Водночас, у визначений Порядком №879 строк відповідач грошові кошти не сплатив, доказів зворотного матеріали справи не містять.

Також, у матеріалах справи не міститься доказів щодо оскарження відповідачем дій органів Укртрансбезпеки.

Отже, враховуючи, що відповідачем перевезення вантажу здійснювалося з перевищенням вагових параметрів нормам і правилам перевезення вантажу, позивачем правомірно нараховано відповідачу плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування відповідно до акту №0021912 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 28.01.2020, однак у сумі, визначеної місцевим господарським судом, а саме: 387 євро, що за перерахунком, згідно з офіційним курсом Національного банку України євро до гривні станом на 28.01.2020 еквівалентно 10 495,83 грн.

Інших доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування оскарженого рішення, апелянтом не наведено. Аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки обставин, зазначених місцевим судом. Водночас, оскаржуване рішення винесено з наданням належної оцінки наявним доказам у справі та з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення колегія суддів не вбачає.

З урахуванням наведеного, Південно-західний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення Господарського суду Одеської області від 27.06.2023 у справі №916/1412/23 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає то в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Одеської області від 27.06.2023 у справі №916/1412/23 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених ч.3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Колоколов С.І.

Суддя Разюк Г.П.