ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2023 року м. Дніпро Справа № 908/1696/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач),

суддів: Чередка А.Є., Дарміна М.О.

секретар судового засідання: Манець О.В.

представники сторін:

від позивача: Загороднюк О.В. - адвокат

від відповідача: Жабровець О.І. - самопредставництво

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія" Енергоатом" на рішення Господарського суду Запорізької області від 21.08.2023р. (суддя Ярешко О.В., м. Запоріжжя, повний текст складено 09.08.2023р.) у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Південна енергетична компанія" (вул. Педагогічна, буд. 2, оф. 1, м. Одеса, Одеська область, 65062)

до відповідача: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032) в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Промислова, буд. 133, м. Енергодар, Запорізька область, 71503)

про стягнення 758 074,24 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Південна енергетична компанія"и звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", про стягнення 728 585,74 грн. основної заборгованості за договором на виконання робіт № 23386-22/20-121-08-22-11268 від 02.08.2022р.; 22062,92 грн. інфляційних витрат, нарахованих за період з січня по квітень 2023; 7425,58 грн. 3% річних, нарахованих за період з 31.12.2022р. по 03.05.2023р., включно.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 21.08.2023р. позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Південна енергетична компанія" 728 585 грн. 74 коп. основної заборгованості за договором на виконання робіт № 23386-22/20-121-08-22-11268 від 02.08.2022р.; 22062 грн. 92 коп. інфляційних втрат; 7425 грн. 58 коп. 3% річних; 11371 грн. 11 коп. судового збору.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія" Енергоатом", в якій просить суд скасувати рішення в частині стягнення 3% річних, у розмірі 7425 грн. 58 коп., інфляційних втрат, у розмірі 22 062 грн. 92 коп. та 11371 грн. 11 коп. судового збору, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення 3% річних, у розмірі 7425 грн. 58 коп., інфляційних втрат, у розмірі 22 062 грн. 92 коп. задовольнити частково. Задовольнити клопотання про зменшення сум підлягаючих до стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що суд першої інстанції не прийняв до уваги факт знаходження відповідача у скрутному фінансовому становищі, а також не з`ясував обставин об`єктивної неможливості відповідача виконати свої зобов`язання в частині сплати 3 % річних та інфляційних втрат з урахуванням настання форс-мажорних обставини, які зумовлені введенням воєнного стану на території України з 24.02.2022р. у зв`язку із повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України, а також з наявними кредиторськими заборгованостями інших контрагентів перед відповідачем. З огляду на викладене, відповідач вважає, що у даній справі наявні усі правові підставі для зменшення розміру 3 % річних та інфляційних втрат.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Позивач не скористався своїм правом згідно ч.1 ст. 263 ГПК України та не надав суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2023р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Дармін М.О., Чередко А.Є..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.09.2023р. витребувано у Господарського суду Запорізької області матеріали справи/копії матеріалів справи №908/1696/23. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія" Енергоатом" на рішення Господарського суду Запорізької області від 21.08.2023р. у справі №908/1696/23 відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.

14.09.2023р. матеріали справи № 908/1696/23 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.09.2023р. апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія" Енергоатом" на рішення Господарського суду Запорізької області від 21.08.2023р. у справі № 908/1696/23 залишено без руху, надано апелянту строк для усунення недоліків, а саме, для надання суду доказів доплати судового збору, у розмірі 4026 грн. 00 коп..

Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.09.2023р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 06.12.2023р..

Від представника Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" - Жабровець Олександри Ігорівни, РНОКПП НОМЕР_1 , надійшло клопотання про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів. Адреса електронної пошти, що буде використана заявником для входу до системи "EasyCon": ІНФОРМАЦІЯ_1 , тел. НОМЕР_2 .

Від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Південна енергетична компанія" - адвоката Загороднюк Олени Володимирівни, РНОКПП НОМЕР_3 , надійшло клопотання про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів. Адреса електронної пошти, що буде використана заявником для входу до системи "EasyCon": ІНФОРМАЦІЯ_2

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.10.2023р. судове засідання у справі №908/1696/23 призначене на 06.12.2023р. о 15:30 год. вирішено провести з представником Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" та з представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Південна енергетична компанія", в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду (зал судового засідання №511) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеокоференцзв`язку "EasyCon" (https://vkz.court.gov.ua/).

У судовому засіданні 06.12.2023р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7. Встановлені судом обставини справи.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Південна енергетична компанія" (підрядник, позивач у справі) та Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (замовник, відповідач у справі) укладено договір на виконання робіт № 23386-22/20-121-08-22-11268 від 02.08.2022.

Відповідно до п. 1.1 договору, підрядник зобов`язується виконати за дорученням замовника роботи на тему: "Реконструкція. Технічне переоснащення. ВП ЗАЕС, м. Енергодар, Промислова, 133, ВРП-750 кВ. Заміна основних та резервних захистів ПЛ-750 кВ видачі потужності ВП ЗАЕС. Заміна основного захисту ПЛ-ПД. Коригування проєктно-кошторисної документації" (надалі за текстом - проєктна документація).

Відповідно до п. 2.1 договору, ціна робіт за договором складає 771590,94 грн., крім того ПДВ 20% - 154318,19 грн., разом 925909,13 грн..

Згідно з п. 2.3, оплата виконаних робіт замовником проводиться за фактично виконаний обсяг робіт на підставі актів здачі-приймання виконаних робіт, підписаних обома сторонами, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок підрядника протягом 60 календарних днів з дати підписання акта здачі-приймання виконаних робіт. Оплата замовником частини вартості робіт у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від підрядника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в ЄРПН у встановлених ПК України випадках та порядку.

Відповідно до п. 3.1, строки виконання робіт за договором визначаються календарним планом (невід`ємний додаток № 3 до договору).

Належним виконанням робіт за договором є підписання сторонами акта здачі-приймання виконаних робіт (п. 5.7).

Згідно з п. 12.1, договір вважається укладеним з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2022.

До договору сторонами підписані: завдання на проєктування № 19 (додаток № 1), протокол погодження договірної ціни на суму 925909,13 грн. з ПДВ (додаток № 2), календарний план (додаток № 3), договірна ціна № 311 (додаток № 4).

Згідно календарного плану (додаток № 3), сторонами визначено найменування робіт по договору і основних етапів його виконання: № 1 - коригування проєкту та його узгодження; здача ПКД замовнику в цілому (вартість - 607154,78 грн.); № 2 - отримання позитивного висновку експертного звіту щодо розгляду проєктно-кошторисної документації (вартість - 164436,16 грн.).

Додатковою угодою № 1 від 02.08.2022 сторони змінили строки виконання робіт за договором, ввівши новий "Календарний план робіт", а також строк дії договору - до 30.06.2023.

31.10.2022 між сторонами договору було підписано акт здачі-приймання виконаних робіт, згідно якого підрядником виконана робота з коригування проєктної документації: Етап 1 - коригування проєкту та його узгодження; здача ПКД замовнику в цілому. Вартість виконаних робіт: 607154,78 грн., крім того ПДВ: 121430,96 грн., разом з урахуванням ПДВ: 728585,74 грн. Сума авансу склала: 0,00 грн., належить до перерахування замовником підряднику 728585,74 грн. з ПДВ.

Таким чином, з урахування положень пункту 2.3 договору, останнім днем строку оплати виконаних робіт на суму 728585,74 грн. було 30.12.2022.

Позивач надіслав відповідачу претензію від 31.03.2023 вих. № ПЕК-03/83 щодо погашення заборгованості у сумі 728585,74 грн.

Відповідач у відповіді вих. № 21-2554/28-вих від 01.051.2023 на вказану претензію зазначив, що враховуючи лист ТПП України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, претензійні вимоги будуть розглянуті після закінчення або скасування воєнного стану в Україні.

Між сторонами до вказаного договору було укладено додаткову угоду № 2 від 03.01.2023 (підписана замовником 02.03.2023), згідно якої (пункт 1) у зв`язку з відсутністю фінансування заходу на 2023 рік та дією воєнного стану в Україні сторони уклали цю угоду про наступне: 1.1. Призупинити виконання зобов`язань за договором № 23386-22 від 09.06.2022; 1.2. Після вирішення питання фінансування за договором № 23386-22 від 09.06.2022 на 2023 рік, сторони повертаються до виконання зобов`язань за договором шляхом укладення відповідної додаткової угоди із визначенням строків виконання робіт. Згідно пункту 2 даної угоди, у всьому, що не обумовлене цією угодою, сторони керуються умовами договору № 23386-22 від 09.06.2022р.. Відповідно до п. 4, угода набуває чинності з моменту підписання сторонами і діє до 31.12.2023р..

Укладення вказаного вище договору та додаткових угод №№ 1, 2 до нього, підписання акту здачі-приймання виконаних робіт та виконання позивачем робіт за договором, на суму 728585,74 грн. відповідач підтвердив у письмовому відзиві.

Відповідно до умов договору, за вказаним актом № 1 оплата мала бути здійснена у строк до 30.12.2022р. включно, що також підтверджено відповідачем у відзиві.

Звертаючись до суду першої інстанції з даним позовом, позивач посилався на те, що відповідачем у порушення умов договору не оплачено у повному обсязі надані позивачем послуги.

У зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо повної оплати отриманих послуг, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 22 062 грн. 92 коп. інфляційних втрат та 7425 грн. 58 коп. 3% річних.

За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Позивача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, рішення місцевого господарського суду оскаржується відповідачем лише в частині стягнення з останнього на користь позивача 3% річних у розмірі 7425 грн. 58 коп. та 22 062 грн. 92 коп. інфляційних втрат, в іншій частині судове рішення не оскаржується.

Переглядаючи оскаржуване рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 2 цієї статті зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Суд першої інстанції встановив, що відповідачем неналежно виконувались зобов`язання за договором на виконання робіт № 23386-22/20-121-08-22-11268 від 02.08.2022р., що стало підставою для звернення позивача з даним позовом про стягнення 728 585 грн. 74 коп. основної заборгованості, 22 062 грн. 92 коп. інфляційних втрат та 7425 грн. 58 коп. 3% річних.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми (подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18, від 18.03.2020 у справі №902/417/18, від 19.07.2023 у справі № 910/16820/21).

Аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень ст. 625 Цивільного кодексу України, Велика Палата Верховного Суду у постановах від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, від 19.07.2023 у справі № 910/16820/21 зробила висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (такі висновки наведено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18).

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт прострочення відповідачем оплати за надані послуги, що також не спростовується відповідачем у апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що у позивача виникло право на нарахування сум, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за прострочення виконання відповідачем обов`язку із оплати наданих послуг було нараховано в порядку ст. 625 ЦК України 3% річних, у розмірі 7425,58 грн., за період з 31.01.2022р. по 03.05.2023р. та 22 062 грн. 92 коп. інфляційних втрат, за період з січня 2023р. по квітень 2023р., (на суму боргу 728 585,74 грн.).

Перевіривши розрахунок сум 3% річних, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає, що сума 3% річних, у розмірі 7425,58 грн. є арифметично правильною та такою, що підлягає стягненню з відповідача.

Твердження відповідача про те, що у даній справі наявні усі правові підставі для зменшення розміру 3 % річних та інфляійних втрат, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки сплата 3% річних та інфляційних втрат не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Тобто, чином законодавством не передбачено зменшення саме 3 % річних та інфляційних втрат.

Близькі за змістом правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019р. у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, а також у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.01.2020р. у справі № 910/14522/18.

Посилання скаржника на безпідставне нарахування 3% річних інфляційних втрат, а також відсутність його вини у виникненні прострочення, з огляду на введення в країні воєнного стану, втрату відповідачем значної частини виробничих потужностей внаслідок окупації Запорізької АЕС, виконання відповідачем в умовах воєнного стану спеціальних обов`язків на ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільного інтересу, i необхідність в таких умовах підтримувати безпеку АЕС, колегією суддів відхиляються, оскільки вказані обставини не виключають застосування до відповідача відповідальності за прострочення грошового зобов`язання у порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, у вигляді сплати 3% річних та інфляційних втрат.

Підсумовуючи вищевикладене судова колегія, за встановлених місцевим господарським судом обставин прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача нарахованих відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України розміру 3% річних у сумі 7 425,58 грн. та інфляційних втрат, у розмірі 22 062,92 грн..

З огляду на вказані вище обставини, які обґрунтовані матеріалами справи, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

10. Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія" Енергоатом" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 21.08.2023р. у справі № 908/1696/23 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 07.12.2023 р.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя А.Є. Чередко

Суддя М.О. Дармін