ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2023 р. Справа№ 910/4224/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Скрипки І.М.

Тищенко А.І.

секретар судового засідання: Бондар Л.В.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 24.10.2023,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.07.2023 (повний текст складено 04.08.2023)

у справі №910/4224/21 (суддя С.О. Чебикіна)

за позовом Приватного підприємства «Транс Логістик»

до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»

про стягнення 109 544,72 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.07.2023 у справі №910/4224/21 у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі №910/4224/21 у зв`язку з нововиявленими обставинами відмовлено.

Рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі №910/4224/21 залишено в силі.

Ухвала суду про відмову в задоволенні заяви про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі №910/4224/21 у зв`язку з нововиявленими обставинами мотивована тим, що у розумінні статті 320 Господарського процесуального кодексу України зазначені заявником обставини не є нововиявленими.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятою ухвалою, 17.08.2023 (про що свідчить поштовий ідентифікатор Укрпошти на конверті) Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (далі, ПрАТ «УПСК) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.07.2023 у справі №910/4224/21, рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі №910/4224/21 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2021 у справі №910/4224/21 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову та задоволенні заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу; здійснити поворот виконання рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 та додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2021 у справі №910/4224/21.

Також у прохальній частині апеляційної скарги викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена судом за неповного дослідження усіх матеріалів справи, які мають значення для правильного її розгляду.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до наступного:

- судом першої інстанції порушено норми матеріального права, а саме не застосовано норми, передбачені пунктом 3 частини 1 статті 989 та частини 2 статті 215 Цивільного кодексу України, які мали бути застосовані, та невірно застосовано норми статті 320 Господарського процесуального кодексу України, що призвело до прийняття незаконної ухвали від 31.07.2023;

- відомості про істотні для справи №910/4224/21 обставини (факт наявності на час укладення позивачем з відповідачем договору страхування механічних пошкоджень застрахованого транспортного засобу, існування іншого чинного договору добровільного страхування на час укладення договору страхування між позивачем та відповідачем) стали відомі відповідачу з листа АТ СК «АРХ» (лист від 18.05.2023 №4750/12цв) та листа ПрАТ СК «Українська страхова група» (лист від 01.06.2023 №03/2293). Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що відповідач та/або його представник мали об`єктивну можливість та могли б отримати таку інформацію на час прийняття остаточного рішення у справі №910/4224/21 судом не встановлено та відповідних доказів жодною зі сторін спору до справи не надано;

- надана позивачем разом із запереченнями від 17.07.2023 копія договору страхування №28-0401-00001/27 від 01.04.2019 підтверджує викладені у заяві доводи про встановлення нововиявлених обставин справи, про які відповідач не знав і не міг знати станом на час прийняття остаточного рішення у справі №910/4224/21. Вказаний договір є самостійним доказом порушення позивачем вимог пункту 3 частини 1 статті 989 Цивільного кодексу України, що встановлює нікчемність укладеного договору страхування №078999/920/190001043 від 16.07.2019 в частині страхування транспортного засобу MAN TGM 12.250, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Однак суд першої інстанції, приймаючи ухвалу, жодної правової оцінки вказаному договору не надав.

Судом неправильно надано оцінку повідомленим обставинам як нововиявленим у даній справі.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2023 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді:Тищенко А.І., Скрипка І.М.

Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.08.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/4224/21, відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.07.2023 у справі №910/4224/21 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

05.09.2023 матеріали справи №910/4224/21 надійшли до суду апеляційної інстанції та були передані судді-доповідачу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2023 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.07.2023 у справі №910/4224/21 залишено без руху, роз`яснено Приватному акціонерному товариству «Українська Пожежно-Страхова Компанія», що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник має право усунути вказані недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору у розмірі 2 684,00 грн.

28.09.2023 від відповідача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано квитанцію про сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 684,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2023 поновлено Приватному акціонерному товариству «Українська пожежно-страхова компанія» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 31.07.2023 у справі №910/4224/21, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.07.2023 у справі №910/4224/21, апеляційну скаргу призначено до розгляду на 24.10.2023.

18.10.2023 позивач через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду подав клопотання про участь його представника Денисенка Віталія Михайловича у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2023 задоволено клопотання представника Приватного підприємства «Транс Логістик» Денисенка Віталія Михайловича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

У судовому засіданні 24.10.2023 суд за результатами розгляду апеляційної скарги оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Приватне акціонерне товариство «Транс Логістик» у відзиві на апеляційну скаргу, поданому до суду 12.10.2023, зазначає, що оскаржена ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, прийнята з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу зводяться до того, що відповідач, обґрунтовуючи свою заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, фактично посилається на докази, які були ним отримані вже після розгляду справи шляхом надсилання відповідних адвокатських запитів до інших страхових компаній та отримання на них відповідей. Також позивач у відзиві повідомив суд про те, що ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.08.2023 у справі №910/5726/21 суд касаційної інстанції відмовив ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» у задоволенні аналогічної заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

Явка представників учасників справи

У судове засідання, призначене на 24.10.2023, з`явився представник позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відтак, колегія суддів, враховуючи процесуальні строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, вважає можливим здійснити перевірку оскарженої ухвали в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні просив суд залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржену ухвалу суду без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

У березні 2021 року Приватне підприємство «Транс Логістик» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом у справі №910/4224/21 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі, Страхова компанія) страхового відшкодування у розмірі 109 544,72 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 30.12.2020 відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу МАN TGM 12/250, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та припаркованого транспортного засобу МАN TGM 12/250, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Транспортний засіб МАN TGM 12/250, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (пошкоджений), було застраховано відповідачем за Договором добровільного страхування наземного транспорту №078999/920/190001043 від 16.07.2019 (далі, Договір).

30.12.2020 позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою (АВТОКАСКО) про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Проте, Страхова компанія, посилаючись на умови підпункту 16.1.11 пункту 16.1 Договору, відмовила у виплаті страхового відшкодування з підстав відсутності акту огляду транспортного засобу при укладанні Договору добровільного страхування наземного транспорту від 16.07.2019 №078999/920/190001043.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі №910/4224/21 позов ПП «Транс Логістик» до Страхової компанії задоволено повністю, присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь Приватного підприємства «Транс Логістик» 109 544,72 грн страхового відшкодування та 2 270,00 грн судового збору.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення, дійшов висновку, що відсутність акту огляду пошкодженого транспортного засобу не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки відповідно до умов підпункту 11.4.6. Договору страхування обов`язок зі складання такого акту покладається на страховика. Суд також зазначив, що страховик повинен довести обґрунтованість причин відмови у виплаті страхового відшкодування, зокрема, що зі сторони страхувальника мало місце не тільки невиконання ним встановлених законом обов`язків, а і що саме це невиконання призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Проте відповідачем не доведено, невиконання яких саме обов`язків позивачем призвело до неможливості встановити цей факт та відповідні обставини.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 14.06.2021 заяву Приватного підприємства «Транс Логістик» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі задоволено, присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь Приватного підприємства «Транс Логістик» 6 000,00 грн витрат на надання правничої допомоги.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.07.2021 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» задоволено, рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі №910/4224/21 скасовано, у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю; додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2021 у справі №910/4224/21 скасовано, у задоволенні заяви ПП «Транс Логістик» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про страхування» умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону; за умовами договору страхування відсутність акту огляду є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування; позивач не надав акт огляду, який би засвідчував факт проведення страховиком огляду та фотографування застрахованого транспортного засобу, тому відповідач правомірно відмовив у виплаті страхового відшкодування за наслідками ДТП, що сталася 30.12.2020.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.11.2021 у справі №910/4224/21 касаційну скаргу Приватного підприємства «Транс Логістик» задоволено, постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.07.2021 скасовано та залишено в силі рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2021 у справі №910/4224/21.

Верховний Суд, скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції, погодився із доводами Приватного підприємства «Транс Логістик», що відмова Страхової компанії у виплаті страхового відшкодування з підстав відсутності акту огляду, який необачно не був оформлений при укладенні договору, що не завадило прийняттю від страхувальника платежів на виконання договору, за конкретних обставин справи є зловживанням правом з боку страховика, яке спрямоване на завдання шкоди страхувальнику, а тому й погодився з висновком суду першої інстанції, що у даному випадку відсутні правові підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Протилежний висновок суду апеляційної інстанції справи є надто формальним (ґрунтується лише на умові договору без урахування конкретних обставин та поведінки сторін) та суперечить принципам добросовісності, розумності та справедливості.

Суд касаційної інстанції наголосив, що Страхова компанія перед укладенням договору не скористалася своїм правом та не запросила відповідні документи (акти огляду), і на власний ризик уклала договір, незважаючи на те, що за Правилами страхування огляд транспортного засобу має здійснюватися перед укладенням договору. Після укладення договору страховик отримував страхові платежі, і не звертався з вимогою до страхувальника надати для огляду застраховані транспортні засоби після укладення договору, тоді як діючи добросовісно і розумно, Страхова компанія мала би направити повідомлення про необхідність проходження огляду застрахованого транспортного засобу чи відмовитися від отримання страхових платежів.

У свою чергу доказів того, що акт не був складений внаслідок ухилення страхувальника від здійснення огляду транспортного засобу чи вчинення інших дій, які перешкоджали проведенню такого огляду Страховою компанією перед укладанням договору, матеріали справи не містять.

13.12.2021 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 та постанови Верховного Суду від 30.11.2021, які набрали законної сили 30.11.2021, Господарським судом міста Києва видано відповідні накази.

12.06.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 та додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2021 у справі №910/4224/21 за нововиявленими обставинами.

Звертаючись до суду із вказаною заявою, відповідач наголошує, що задовольняючи позовні вимоги у даній справі, суди першої та касаційної інстанцій виходили із встановлення наступних обставин справи, зокрема:

- укладення Договору добровільного страхування наземного транспорту №078999/920/190001043 від 16.07.2019 в частині страхування транспортного засобу MAN TGM 12.250, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та виникнення на підставі цього Договору обов`язку зі сплати страхового відшкодування завданої шкоди застрахованому автомобілю за встановленим судом страховим випадком (ДТП, яка сталася 30.12.2020);

- незаконності відмови у виплаті страхового відшкодування для проведення відновлювального ремонту пошкоджень, які були отримані застрахованим автомобілем за результатами ДТП у зв`язку із недобросовісною поведінкою відповідача, яка полягала в отриманні страхових внесків та відсутності відмови від їх отримання за умови невиконання обов`язків позивачем надати автомобіль для огляду до укладення Договору;

- відсутності доказів можливих механічних пошкоджень застрахованого автомобіля до настання ДТП, яка сталася 30.12.2020, та намагання у такий спосіб поставити під сумніви добросовісність дій позивача.

У подальшому, як наголошує відповідач, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення пені, інфляційних збитків та 3% річних за неналежне виконання Договору добровільного страхування наземного транспорту №078999/920/190001043 від 16.07.2019. За цим позовом було відкрите судове провадження у справі №910/714/22.

Відповідач вказує, що під час зазначеного судового провадження відповідачу стало відомо про те, що ПП «Транс Логістик», починаючи від дати дорожньо-транспортної пригоди (30.12.2020), не отримувало від ПрАТ «УПСК» будь-яких повідомлень про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Враховуючи зазначене, представником відповідача було ініційовано перед відповідачем проведення службового розслідування з метою встановлення дійсних обставин, пов`язаних із розглядом заяви ПП «Транс Логістик» на виплату страхового відшкодування від 30.12.2020, зареєстрованої в журналі реєстрації за №187, та прийняття відповідного рішення за наслідками його розгляду.

У листі ПрАТ «УПСК» від 09.06.2023 №1433 зазначено, що в ході проведення службового розслідування Комісією було встановлено, зокрема: невідповідності характеру заявлених пошкоджень транспортного засобу MAN TGM 12.250, реєстраційний номер НОМЕР_1 , схемі ДТП та неналежного виконання посадових обов`язків окремих працівників відповідача на стадії розгляду заяви про виплату страхового відшкодування.

Також, з метою встановлення можливих фактів раніше завданих механічних пошкоджень зазначеному автомобілю та виплачених страхових відшкодувань, представником відповідача були направлені адвокатські запити стосовно страхування транспортного засобу у період 2018-2022 років в інших страхових компаніях.

Із отриманих на адвокатські запити представника відповідача від 12.05.2023 та від 18.05.2023 відповідей АТ СК «АРХ» (лист від 18.05.2023 №4750/12цв) та ПрАТ СК «Українська страхова група» (лист від 01.06.2023 №03/2293) відповідачу, як він вказує, стало відомо про нові обставини, про які позивач не повідомляв і, відповідно, які не були та не могли бути відомі відповідачу на час прийняття остаточного рішення за справою №910/4224/21, але які існували на час прийняття остаточного рішення у даній справі і мають істотне значення для спору за вказаною справою, а саме:

- на час укладення Договору добровільного страхування наземного транспорту від 16.07.2019 №078999/920/190001043 транспортний засіб МАN TGM 12.250, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вже був застрахований в іншій страховій компанії - ПрАТ СК «Українська страхова група» за договором добровільного страхування від 01.04.2019 №28-0401-00001/00395, про наявність якого позивач на момент укладення Договору страхування цього ж транспортного засобу не повідомив відповідача, що свідчить про нікчемність Договору страхування №078999/920/190001043 в силу пункту 3 частини 1 статті 989 Цивільного кодексу України;

- автомобіль МАN TGM 12.250, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , до моменту укладення Договору добровільного страхування наземного транспорту від 16.07.2019 №078999/920/190001043 неодноразово потрапляв у ДТП, за наслідками яких, у тому числі, виплачувались страхові відшкодування. Частину тих самих механічних пошкоджень, які були заявлені як пошкодження, що стали наслідком ДТП, яка відбулась 30.12.2020 за участю застрахованого транспортного засобу, зокрема, капоту, лівої частини кабіни та переднього бамперу, транспортний засіб МАN TGM 12.250, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , мав ще до укладення Договору та до дати настання ДТП.

Відповідач зазначає, що вказані істотні обставини спростовують висновки суду першої та касаційної інстанцій про наявність у відповідача обов`язку з виплати позивачу страхового відшкодування й наявні підстави для перегляду та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 та додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2021 у справі №910/4224/21 за нововиявленими обставинами.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до частини 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала, постановлена судом першої інстанції за результатами розгляду заяви відповідача про перегляд судового рішення за нововиявленим обставинами.

Відповідно до статті 320 Господарського процесуального кодексу України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

При цьому, неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду в прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - Суд) процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя, як така, не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) за умови відсутності зловживання (пп. 27 - 28 рішення від 18.11.2004 у справі «Правєдная проти Росії» N69529/01 та п. 46 рішення від 06.12.2005 у справі «Попов проти Молдови» N2). Однак, при цьому Суд наголошує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, потрібно тлумачити в світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує принцип верховенства права як частину спільної спадщини держав-учасниць. Одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду (рішення Суду у справі «Брумареску проти Румунії» від 28.10.1999). Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин (п.п. 51 - 52 рішення Суду у справі «Рябих проти Росії» від 24.06.2003; ухвала Суду щодо прийнятності заяви N62608/00 «Агротехсервіс проти України»; п.п. 42-44 рішення Суду у справі «Желтяков проти України» від 09.06.2011).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (пп. 27 - 34 рішення Суду у справі «Праведная проти Росії» від 18.11.2004).

Колегія суддів зазначає, що необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

Так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

Також не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи прокурором. Не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом у разі виконання вимог процесуального закону (постанови Верховного Суду від 14.05.2019 у справі №905/1502/15, від 10.03.2020 у справі №910/10784/18).

Звертаючись до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 та додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2021 у справі №910/4224/21, відповідач вказує, що дізнався про їх існування з листа АТ СК «АРХ» від 18.05.2023 №4750/12цв та листа ПрАТ СК «Українська страхова група» від 01.06.2023 №03/2293. Відповідач також зазначає, що такі листи були отримані у відповідь на адвокатські запити представника відповідача від 12.05.2023 та 18.05.2023, надіслані у межах ініційованого відповідачем після розгляду спору у цій справі службового розслідування.

Із повідомлених суду відповідачем обставин та вищенаведених правових норм випливає, що виявлення відповідних обставин вже після прийняття остаточного судового рішення у справі №910/4224/21 було наслідком суб`єктивних дій (бездіяльності) відповідача, який не був позбавлений можливості з`ясувати такі обставини у будь-який момент до вирішення судом спору у даній справі, в тому числі, шляхом направлення адвокатських запитів. Тобто надані відповідачем документи за своєю суттю є новими доказами, які не були своєчасно подані відповідачем, а отже не відповідають визначеним процесуальним законом ознакам нововиявлених обставин.

Також, як вірно наголосив суд першої інстанції, відповідач не надавав доказів необґрунтованості заявленого позивачем розміру страхового відшкодування та не ініціював під час розгляду справи №910/4224/21 проведення судової експертизи для визначення характеру та розміру пошкоджень транспортного засобу, які виникли внаслідок ДТП, яка сталася 30.12.2020.

Більше того, наведені відповідачем обставини не є нововиявленими і за своїм змістом.

Так, зі змісту рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі №910/4224/21, залишеного без змін постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.11.2021 у справі №910/4224/21, вбачається, що висновок про порушення відповідачем умов Договору страхування та безпідставність відмови у виплаті страхового відшкодування ґрунтувався на тому що, Акт огляду відповідно до умов пункту 11.4.6. договору страхування складається самим страховиком (відповідачем) та його складання є обов`язком відповідача. Однак, страхова компанія перед укладенням договору не скористалася своїм правом та не запросила відповідні документи (акти огляду), і на власний ризик уклала договір, незважаючи на те, що за Правилами страхування огляд транспортного засобу має здійснюватися перед укладенням договору. Після укладення договору страховик отримував страхові платежі, і не звертався з вимогою до страхувальника надати для огляду застраховані транспортні засоби після укладення договору, тоді як діючи добросовісно і розумно, Страхова компанія мала би направити повідомлення про необхідність проходження огляду застрахованого транспортного засобу чи відмовитися від отримання страхових платежів. Відповідачем не було обґрунтовано суду та не доведено невиконання позивачем яких саме обов`язків призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Отже, посилання відповідача у поданій заяві на наявність пошкоджень транспортного засобу ще до укладення Договору страхування жодним чином не спростовує зазначених вище висновків суду щодо недобросовісності поведінки відповідача, оскільки можливість існування такої обставини безпосередньо пов`язана та є наслідком невиконання саме відповідачем своїх зобов`язань із проведення огляду транспортного засобу перед укладенням Договору страхування. У такому випадку відповідач сам наразився на ризик здійснення необґрунтованих виплат, пов`язаних з пошкодженнями транспортного засобу, що мали місце до укладення Договору страхування. У зв`язку з цим така обставина не є істотною для розгляду даної справи в розумінні пункту 1 частини 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України, оскільки її врахування судом у будь-якому випадку не призвело б до прийняття іншого судового рішення за результатом вирішення спору.

Стосовно тверджень скаржника про те, що на час укладення Договору добровільного страхування наземного транспорту від 16.07.2019 №078999/920/190001043 транспортний засіб МАN TGM 12.250, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вже був застрахований в іншій страховій компанії - ПрАТ СК «Українська страхова група» за договором добровільного страхування, про наявність якого позивач на момент укладення Договору страхування цього ж транспортного засобу не повідомив відповідачу, що за доводами скаржника свідчить про нікчемність Договору страхування в силу пункту 3 частини 1 статті 989 Цивільного кодексу України, колегія суддів зазначає, що із наявної у матеріалах справи копії договору страхування №28-0401-00001/27 від 01.04.2019, на ненадання оцінки якому посилається скаржник в апеляційній скарзі, вбачається, що транспортний засіб МАN TGM 12.250, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , був застрахований за ним строком до 10.04.2020, тоді як страховий період цього ж транспортного засобу за укладеним із відповідачем Договором страхування із Додатком №32 від 08.04.2020 до Договору - з 11.04.2020 по 10.04.2021. Тобто на початок страхування ПрАТ СК «Українська страхова група» транспортного засобу МАN TGM 12.250, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (з 11.04.2020), попередній договір страхування з ПрАТ СК «Українська страхова група» вже припинив дію.

Отже, відповідач не повідомив суду будь-яких фактичних обставин справи, які б в установленому порядку спростовували факти, що були покладені в основу судового рішення у справі №910/4224/21.

Із урахуванням вищевикладеного, наведені заявником обставини не є нововиявленими в розумінні статті 320 Господарського процесуального кодексу України та не можуть слугувати підставою для скасування рішення, яке переглядається, висновки суду першої інстанції із приводу чого є обґрунтованими.

За змістом частини 3 статті 325 Господарського процесуального кодексу України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви ПрАТ СК «Українська страхова група» про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі №910/4224/21 за нововиявленими обставинами. Враховуючи відсутність підстав для задоволення заяви в частині перегляду основного судового рішення, відсутні й підстави для перегляду за нововиявленими обставинами додаткового судового рішення, яке є похідним від основного.

Інших доводів та доказів, які б слугували безумовною підставою для скасування оскарженої ухвали, скаржником не наведено.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки останні не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу ПрАТ СК «Українська страхова група» необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 31.07.2023 у даній справі підлягає залишенню без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 255, 269, 270, 271, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.07.2023 у справі №910/4224/21 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.07.2023 у справі №910/4224/21 залишити без змін.

Матеріали справи №910/4224/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до положень, викладених у статтях 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 08.12.2023.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді І.М. Скрипка

А.І. Тищенко