СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року м. Харків Справа № 922/4132/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Гетьман Р.А., суддя Хачатрян В.С.,

за участю представників учасників справи:

прокурор (апелянт): Горгуль Н.В., посвідчення №072883 від 01.03.2023;

від позивача: не з`явилися;

від відповідача: Матюшко В.В., ордер серія АІ №1458229 від 26.10.2023;

розглянувши апеляційну скаргу керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова, м.Харків (вх.№2142 Х/1),

на ухвалу Господарського суду Харківської області від 25.09.2023 (повний текст складено 25.09.2023), постановлену за результатом розгляду заяви керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова про забезпечення позову у справі №922/4132/23 (суддя Новікова Н.А.),

за позовом керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради, м.Харків,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ФКМ-1", м.Харків,

про розірвання договорів купівлі-продажу, зобов`язання повернути земельні ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року керівник Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова звернувся до Господарського суду Харківської області в інтересах держави в особі Харківської міської ради з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФКМ-1", в якому просить суд:

1) розірвати договір купівлі-продажу №61/10 земельної ділянки площею 0,1779 га з земель житлової та громадської забудови, розташованої за адресою: м.Харків, вул. Плеханівська, ріг вул. Державінської, Комінтернівський район, кадастровий номер :01:008:0022, укладений 30.12.2010 між Харківською міською радою та ТОВ "ФКМ-1", посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Галіщевою О.А. та зареєстрований в реєстрі за №1315, який зареєстрований в Харківській міській раді в книзі записів реєстрації договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 30.12.2010 за №61/10;

2) зобов`язати ТОВ "ФКМ-1" повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради земельну ділянку загальною площею 0,1779 га з кадастровим номером :01:008:0022, яка розташована за адресою: м.Харків, вул. Плеханівська, ріг вул. Державінської;

3) розірвати договір купівлі-продажу №62/10 земельної ділянки площею 0,1797 га з земель житлової та громадської забудови, розташованої за адресою: м.Харків, вул. Плеханівська, ріг вул. Державінської, Комінтернівський район, кадастровий номер :01:008:0097, укладений 30.12.2010 між Харківською міською радою та ТОВ "ФКМ-1", посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Галіщевою О.А. та зареєстрований в реєстрі за №1316, який зареєстрований в Харківській міській раді в книзі записів реєстрації договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 30.12.2010 за №62/10;

4) зобов`язати ТОВ "ФКМ-1" повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради земельну ділянку загальною площею 0,1797 га з кадастровим номером :01:008:0097, яка розташована за адресою: м.Харків, вул. Плеханівська, ріг вул. Державінської;

5) розірвати договір купівлі-продажу №64/10 земельної ділянки площею 0,0315 га з земель житлової та громадської забудови, розташованої за адресою: м.Харків, вул. Плеханівська, ріг вул. Державінської, Комінтернівський район, кадастровий номер :01:008:0092 укладений 30.12.2010 між Харківською міською радою та ТОВ "ФКМ-1", посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Галіщевою О.А. та зареєстрований в реєстрі за №1318, який зареєстрований в Харківській міській раді в книзі записів реєстрації договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 30.12.2010 за №64/10;

6) зобов`язати ТОВ "ФКМ-1" повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради земельну ділянку загальною площею 0,0315 га з кадастровим номером :01:008:0092, яка розташована за адресою: м.Харків, вул. Плеханівська, ріг вул. Державінської;

7) розірвати договір купівлі-продажу №63/10 земельної ділянки площею 0,3602 га з земель житлової та громадської забудови, розташованої за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, ріг вул. Державінської, Комінтернівський район, кадастровий номер :01:008:0091 укладений 30.12.2010 між Харківською міською радою та ТОВ "ФКМ-1", посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Галіщевою О.А. зареєстрований в реєстрі за №1317, який зареєстрований в Харківській міській раді в книзі записів реєстрації договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 30.12.2010 за №63/10;

8) зобов`язати ТОВ "ФКМ-1" повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради земельну ділянку загальною площею 0,3602 га з кадастровим номером :01:008:0091, яка розташована за адресою: м.Харків, вул. Плеханівська, ріг вул. Державінської;

9) розірвати договір купівлі-продажу №60/10 земельної ділянки площею 4,1916 га з земель житлової та громадської забудови, розташованої за адресою: м.Харків, вул. Плеханівська, ріг вул. Державінської, Комінтернівський район, кадастровий номер :01:008:0090, укладений 30.12.2010 між Харківською міською радою та ТОВ "ФКМ-1", посвідчений приватним нотаріусом ХНМО Галіщевою О.А. та зареєстрований в реєстрі за №1314, який зареєстрований в Харківській міській раді в книзі записів реєстрації договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 30.12.2010 за №60/10.

10) зобов`язати ТОВ "ФКМ-1" повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради () земельну ділянку загальною площею 4,1916 га з кадастровим номером :01:008:0090, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, ріг вул. Державінської.

Позовні вимоги прокурора обґрунтовані істотним порушенням відповідачем умов договорів купівлі-продажу, внаслідок чого друга сторона (позивач) значною мірою позбавлена того, на що вона розраховувала при укладенні договорів. Так, відповідно до п. 1.2 договорів купівлі-продажу №№ 60/10, 61/10, 62/10, 63/10, 64/10 від 30.12.2010 зазначені земельні ділянки продаються для будівництва торговельно-розважального центру з офісними приміщеннями та подальшої експлуатації цього об`єкту. Пунктом 3.1.5 договорів передбачено обов`язок покупця використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням - для будівництва торговельно-розважального центру з офісними приміщеннями та подальшої експлуатації об`єкту. Строк будівництва об`єкту встановлено до 31.12.2011.

Разом з тим, ТОВ "ФКМ-1" не виконуються зобов`язання за договорами купівлі-продажу земельних ділянок від 30.12.2010 щодо здійснення будівництва торгово-розважального центру з офісними приміщеннями як це передбачено п. 3.1.5. цих договорів. Прокурор вважає, що невиконання відповідачем умов спірних договорів купівлі-продажу земельних ділянок в частині здійснення будівництва нерухомого майна порушує принцип раціонального використання земельної ділянки, у зв`язку з чим існують підстави для розірвання укладених договорів у судовому порядку на вимогу продавця, відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, внаслідок невиконання ТОВ "ФКМ-1" обов`язків, передбачених договорами, та повернення спірних земельних ділянок територіальній громаді міста Харкова.

Разом з позовною заявою прокурором було подано заяву про забезпечення позову (вх. № 4132/23 від 22.09.2023), в якій останній просить господарський суд вжити заходи забезпечення позову шляхом встановлення ТОВ "ФКМ-1" () заборони на відчуження наступних земельних ділянок: з кадастровим номером :01:008:0022 загальною площею 0,1779 га; з кадастровим номером :01:008:0090 площею 4,1916 га; з кадастровим номером :01:008:0091 площею 0,3602 га; з кадастровим номером :01:008:0092 площею 0,0315 га; з кадастровим номером :01:008:0097 площею 0,1797 га, які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Плеханівській, ріг вул. Державінської у м. Харкові.

Заява про забезпечення позову мотивована наявністю підстав, передбачених ст. 136 ГПК України, для вжиття заходів забезпечення позову у цій справі, шляхом встановлення відповідачу заборони на відчуження спірних земельних ділянок. Необхідність вжиття заходів забезпечення позову у даній справі обґрунтована тим, що відчуження ТОВ "ФКМ-1" спірних земельних ділянок унеможливить в подальшому виконання рішення суду за результатом розгляду позову про розірвання договорів купівлі-продажу, укладених між Харківською міською радою та ТОВ "ФКМ-1", та зобов`язання повернення земельних ділянок у разі задоволення позовних вимог. За твердженням прокурора, заявлені заходи забезпечення позову повністю відповідають обсягу позовної вимоги про повернення майна на користь Харківської міської територіальної громади. Крім того, заборона відчужувати земельні ділянки жодним чином не вплине на господарську діяльність відповідача, оскільки земельні ділянки надавалися у власність саме під забудову та подальшу експлуатацію ТРЦ, а тому права відповідача цим забезпеченням позову порушені не будуть. Також, за твердженням прокурора, у разі продажу відповідачем спірних земельних ділянок на нового власника вже не буде покладено обов`язок здійснити будівництво ТРЦ, для якого вони і виділялись. Зазначене унеможливить захист законних інтересів Харківської міської ради шляхом подачі нового позову на цій підставі до іншого власника та позбавить позивача ефективних способів захисту у майбутньому. Крім того, близьке розташування зони бойових дій з місцем знаходження спірних земельних ділянок може вплинути на господарську діяльність відповідача та спонукати останнього до відчуження земельних ділянок та зупинення господарської діяльності на території міста Харкова.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.09.2023 у справі №922/4132/23 відмовлено у задоволенні заяви керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова про забезпечення позову (вх. № 4132/23 від 22.09.2023).

Приймаючи вказану ухвалу, господарський суд першої інстанції дійшов висновку, що прокурор не навів фактичних обставин, які б свідчили про реальну ймовірність ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту інтересів держави, за захистом яких він звернувся до суду, у разі задоволення позову, а також обставин, які б підтверджували, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову ускладнить чи унеможливить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів територіальної громади, які є предметом цього спору. Зокрема, прокурор не зазначив у заяві та не надав до неї жодних доказів, які б свідчили, що відповідач вчиняє або має намір вчинити певні дії, спрямовані на відчуження спірних земельних ділянок. Посилання прокурора у поданій ним заяві про забезпечення позову на близьке розташування зони бойових дій з місцем знаходження спірних земельних ділянок, за висновком суду є лише припущенням, яке не може бути достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Не погодившись з постановленою ухвалою, керівник Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 25.09.2023 у справі № 922/4132/23 та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову (вх. №4132/23 від 22.09.2023) задовольнити та вжити заходи забезпечення позову шляхом встановлення ТОВ "ФКМ-1" заборони на відчуження спірних земельних ділянок.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор посилається на те, що місцевим господарським судом у порушення ст. 236 ГПК України не враховано обставини, доводи та обґрунтування прокурора стосовно того, що на даний час існує реальна загроза відчуження спірних земельних ділянок, а не вжиття таких заходів забезпечення позову призведе в подальшому до неможливості їх повернення до комунальної власності, експлуатація та розпорядження ними за визначеним Харківською міською радою цільовим призначенням буде неможливою. Зокрема, прокурор зазначає, що майно, на яке прокурор просить встановити заборону на відчуження, повністю відповідає обсягу позовної вимоги про повернення майна на користь територіальної громади міста Харкова. Крім того, заборона відчужувати земельні ділянки жодним чином не вплине на господарську діяльність відповідача, оскільки спірні земельні ділянки надавалися у власність саме під забудову та подальшу експлуатацію ТРЦ, а тому права відповідача цим забезпеченням позову порушені не будуть. У свою чергу, відчуження ТОВ "ФКМ-1" спірних земельних ділянок абсолютно унеможливить виконання рішення суду постановленого за позовом про розірвання договорів купівлі-продажу, укладених між Харківською міською радою та ТОВ "ФКМ-1", та зобов`язання повернення спірних земельних ділянок, у разі задоволення позовних вимог. До того ж, у разі продажу відповідачем спірних земельних ділянок на нового власника вже не буде покладено обов`язок здійснити будівництво ТРЦ, для якого вони виділялись, що унеможливить захист законних інтересів Харківської міської ради шляхом подачі нового позову на цій підставі до іншого власника та позбавить позивача ефективних способів захисту у майбутньому. При цьому, на думку прокурора, близьке розташування зони бойових дій з місцем знаходження спірних земельних ділянок може вплинути на господарську діяльність відповідача та спонукати останнього до відчуження земельних ділянок та зупинення господарської діяльності на території міста Харкова.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2023 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.10.2023 поновлено керівнику Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Харківської області від 25.09.2023 у справі №922/4132/23; відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; призначено розгляд апеляційної скарги у справі №922/4132/23 на 20.11.2023 о 10:30 год.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.11.2023 задоволено клопотання представника ТОВ "ФКМ-1" адвоката Матюшка В.В. про участь у судовому засіданні, призначеному на 20.11.2023 о 10:30 год. по справі №922/4132/23 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до апеляційного суду 07.11.2023 від ТОВ "ФКМ-1", відповідач заперечує проти доводів та вимог апеляційної скарги, просить залишити оскаржувану ухвалу про відмову у забезпеченні позову без змін. Свою позицію обґрунтовує наступним:

- позовні вимоги прокуратури є необґрунтованими, що виключає можливість задоволення заяви про забезпечення такого позову;

- прокурором не надано доказів, які б підтверджували наявність у відповідача наміру або вчинення ним дій, спрямованих на відчуження спірних земельних ділянок з метою уникнення виконання рішень суду; навіть ймовірне відчуження відповідачем земельних ділянок не призведе до зміни їх цільового призначення;

- наведені прокурором доводи відносно того, що близьке розташування зони бойових дій може бути причиною для відчуження відповідачем земельних ділянок, є лише припущенням, яке не підтверджено належними доказами;

- посилання прокурора на те, що заборона відчужувати земельні ділянки жодним чином не вплине на господарську діяльність відповідача, не відповідають дійсності, оскільки будь-яке додаткове обтяження/обмеження щодо законного права власності на земельні ділянки, у т.ч. тимчасового характеру, накладає певний тягар на діяльність відповідача, зменшує вигоди, які таке майно може приносити, погіршує ділове сприйняття у публічній сфері, істотно впливає на сприйняття з боку потенційних контрагентів та партнерів;

- запровадження таких заходів за певних умов взагалі може призвести до блокування господарської діяльності відповідача, через уникнення контрагентами взаємодії з ТОВ "ФКМ-1" у зв`язку із проблемністю його активів;

- дії прокурора щодо подання заяви про забезпечення позову (як і позову в цілому) порушують принцип процесуальної рівноправності сторін та мають "не встановленого інтересу характер", необґрунтовано направлені проти відповідача, міста Харкова та держави Україна в цілому.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.10.2023, з урахуванням ухвали від 24.10.2023 про виправлення описки, оголошено перерву у судовому засіданні у справі № 922/4132/23 до 30.11.2023 до 10:00 год.

До початку розгляду апеляційної скарги по суті позивач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу та не направив його до апеляційного суду.

У судовому зсіданні апеляційної інстанції 30.11.2023 приймали участь прокурор (апелянт) та представник відповідача.

Прокурор у судовому засіданні підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив оскаржувану ухвалу суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, просив залишити оскаржувану ухвали місцевого суду про відмову у забезпеченні позову без змін.

Уповноважені представники позивача у судове засідання 30.11.2023 не з`явились; про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги всі сторони повідомлені у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника позивача, у зв`язку з чим переходить до її розгляду по суті.

Згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Відповідно до частини 2 наведеної статті суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 269 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку щодо наявності підстав для скасування ухвали Господарського суду Харківської області від 25.09.2023 у цій справі та задоволення заяви прокурора про вжиття заходів забезпечення позову з огляду на наступне.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

За приписами ст. 136 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пунктів 2, 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно з ч. 4 цієї статті заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору. Учасник справи, який звертається із заявою про забезпечення позову, повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення.

Як вже зазначалося, відмовляючи у задоволенні заяви прокурора про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що доводи прокурора не свідчать про наявність обставин, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому, оскільки ним не надано жодних доказів на підтвердження обставин щодо здійснення відповідачем реальних заходів, направлених на відчуження спірних земельних ділянок, а також заява прокурора містить лише припущення можливого невиконання рішення суду відповідачем.

Однак, судова колегія не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що предметом позову у даній справі є розірвання п`яти договорів купівлі-продажу №60/10, №61/10, №62/10, №63/10, №64/10 від 30.12.2010, укладених між Харківською міською радою та ТОВ "ФКМ-1", та зобов`язання відповідача повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради спірні земельні ділянки з кадастровим номером :01:008:0022 загальною площею 0,1779 га; з кадастровим номером :01:008:0090 площею 4,1916 га; з кадастровим номером :01:008:0091 площею 0,3602 га; з кадастровим номером :01:008:0092 площею 0,0315 га; з кадастровим номером :01:008:0097 площею 0,1797 га, які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Плеханівській, ріг вул. Державінської у м. Харкові.

З предмету спору вбачається, що позов такого типу може бути поданий лише до титульного власника (ТОВ "ФКМ-1") земельних ділянок, які були виділені їх власником (Харківською міською радою) під конкретно визначене цільове призначення - здійснення будівництва торгово-розважального центру з офісними приміщеннями (п. 3.1.5. договорів купівлі-продажу). У разі задоволення позову та одночасної зміни власника, під час розгляду справи в суді, а також під час набрання законної сили судовим рішенням, виконання такого рішення суду буде неможливим, що, в свою чергу, може призвести до необхідності подання нового позову до наступного власника та виникненню нового спору.

Відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 12.09.2022 у справі №911/231/22, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи з тим, щоб забезпечити позивачу реальний та ефективний захист або поновлення порушених його прав (інтересів), якщо рішення буде прийняте на його користь, в тому числі задля забезпечення можливості захисту порушених прав в межах одного судового провадження без нових звернень до суду.

Тобто, метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (рішення ЄСПЛ у справі "Кюблер проти Німеччини").

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (постанови Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №910/18739/16, від 21.10.2021 у справі № 910/20007/20, від 12.09.2022 у справі №911/231/22).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема, тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним із позовною вимогою, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог до доказування, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову (подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 08.09.2020 у справі №910/1261/20, від 25.09.2020 № 921/40/20).

Водночас, якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18).

Верховний Суд у постановах від 03.03.2023 у справі №905/448/22 та від 21.09.2023 року у справі № 922/1856/23 звертає увагу на те, що у випадку подання позову можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача.

За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі №381/4019/18 вказано, що "співмірність" передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.09.2020 у справі №320/3560/18).

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті. Вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства та правові висновки Верховного Суду, зв`язок між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог, колегія суддів вважає наявними обґрунтовані підстави щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Частиною 4 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державній реєстрації підлягають заборона відчуження, арешт нерухомого майна та інші обтяження.

Як вже зазначалося, предметом позову у даній справі є розірвання договорів купівлі-продажу №№ 60/10, 61/10, 62/10, 63/10, 64/10 від 30.12.2010, укладених між Харківською міською радою та ТОВ "ФКМ-1", та вимога про повернення Харківській міській раді спірних земельних ділянок з кадастровим номером :01:008:0022 загальною площею 0,1779 га; з кадастровим номером :01:008:0090 площею 4,1916 га; з кадастровим номером :01:008:0091 площею 0,3602 га; з кадастровим номером :01:008:0092 площею 0,0315 га; з кадастровим номером :01:008:0097 площею 0,1797 га, які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Плеханівській, ріг вул. Державінської у м. Харкові.

Однак, господарський суд першої інстанції не надав належної правової оцінки посиланню прокурора на те, що у разі подальшого відчуження спірних земельних ділянок буде втрачено ефективний засіб відновлення порушеного права позивача, що нівелює завдання правосуддя і про що йдеться не тільки у судових рішеннях ЄСПЛ, але і у ст. 136 ГПК України.

ЄСПЛ у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст. 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

На це вказується, зокрема, і в п. 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

З урахуванням наведеного, національний закон має бути ефективним, він не може мати декларативного характеру, а гарантоване особі право на судовий розгляд справи має бути забезпечене.

Враховуючи те, спір у цій справі стосується земельних ділянок комунальної власності, відтак має бути враховано баланс інтересів сторін.

Матеріали свідчать, що право власності ТОВ "ФКМ-1" на спірні земельні ділянки за договорами купівлі-продажу, які просить розірвати прокурор у позові з похідною вимогою про повернення земельних ділянок, були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частинами 1 та 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, власник має право за своєю волею визначати фактичну та юридичну долю речі. Одним із видів визначення такої фактичної та юридичної долі речі є відчуження свого майна, тобто обставина, яка припиняє право власності у конкретного суб`єкта (власника) на об`єкт права власності.

За змістом п. 1, ч. 1 ст. 346 ЦК України передбачені підстави припинення права власності на майно, яке припиняється, зокрема, у відчуження власником свого майна.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що подальше можливе відчуження відповідачем спірних земельних ділянок та внесення змін до Державних реєстрів щодо нового власника, не тільки може утруднити виконання судового рішення, відтак, порушить ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, але і може позбавити ефективного механізму захисту своїх прав територіальну громаду міста Харкова, в інтересах якої прокурор звернувся з позовом до суду.

Верховний Суд у постанові від 09.06.2022 у справі №369/16176/20 з аналогічних підстав зазначив, що обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Як зазначено раніше, предметом позову є матеріально-правові вимоги прокурора в інтересах держави в особі Харківської міської ради до відповідача про розірвання договорів купівлі-продажу та зобов`язання повернути земельні ділянки.

У свою чергу, питання забезпечення позову шляхом встановлення відповідачу заборони на відчуження спірних земельних, які предметом позову, не є тотожним накладення арешту на нерухоме майно, та повністю відповідає позовним вимогам про зобов`язання відповідача повернути земельні ділянки, а тому вжиття таких заходів відповідає вимогам ст.ст. 136, 137 ГПК України та є адекватними і співмірними із заявленими позовними вимогами.

З предмету спору також вбачається, що такий позов може бути поданий лише до титульного власника будівлі. У разі задоволення позову та одночасної зміни власника, під час розгляду справи в суді, а також під час набрання законної сили судовим рішенням, виконання такого рішення суду буде неможливим, що може призвести до необхідності подання нового позову до наступного власника та виникненню нового спору (подібний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 14.08.2023 у справі №904/1329/23 за позовом прокурора про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованих будівель).

Враховуючи той факт, що за відповідачем на даний час зареєстроване речове право щодо спірних земельних ділянок, повернення яких є предметом позову у цій справі, відтак не вжиття заходів забезпечення позову свідчить про те, що відповідач, маючи необмежене право розпорядження таким майном, може відчужити його у будь-який час, що, в свою чергу, утруднить чи взагалі унеможливить виконання рішення у цій справі №922/4132/23 та може призвести до необхідності вживати позивачу додаткові заходи для захисту свого порушеного права.

Разом з тим, обраний прокурором вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки обтяжене майно фактично перебуває у володінні і користуванні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним, а саме відчужувати спірні земельні ділянки.

Також колегія суддів враховує, що відповідач в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції стверджує про відсутність будь-яких намірів здійснити відчуження спірних земельних ділянок. За таких умов колегія суддів не вбачає суттєвих ризиків порушення права відповідача в разі застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження спірних земельних ділянок.

Крім того, колегія суддів зазначає, що встановлення заборони на відчуження майна жодних чином не позбавляє відповідача права володіння та користування ним.

Як встановлено судом, спірні земельні ділянки вільні від забудови, не огороджені, вкриті рослинністю, перебувабть у вільному доступі громадян та автомобілів, жодним чином не використовується у підприємницькій діяльності відповідача.

Зважаючи на вищевикладене, негативні наслідки, які можуть настати внаслідок невжиття заходів забезпечення, вочевидь переважають негативні наслідки від їх вжиття.

При цьому невжиття заходів забезпечення позову шляхом встановлення ТОВ "ФКМ-1" заборони на відчуження спірних земельних ділянок унеможливить ефективний захист та поновлення прав позивача, у разі, якщо під час розгляду спору у даній справі будуть встановлені факти порушення його прав.

За таких обставин, при вирішенні питання про забезпечення позову у цій справі №922/4132/23 господарський суд першої інстанції не надав належної оцінки обґрунтованості доводів прокурора щодо необхідності вжиття відповідних заходів.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що заявлений прокурором захід забезпечення позову у вигляді встановлення заборони відповідачу відчужувати спірні земельні ділянки перебуває в логічному зв`язку з позовними вимогами про зобов`язання відповідача повернути земельні ділянки Харківській міській раді.

Зазначений захід забезпечення позову є адекватним та співмірним із заявленими позовними вимогами, а невжиття такого заходу забезпечення позову може призвести до неможливості та/або значного ускладнення виконання рішення суду, у разі задоволення позову, оскільки, у випадку подальшого відчуження спірних земельних ділянок, позивач не зможе захистити своє порушене право в межах цього судового провадження без інших звернень до суду до нових учасників товариства.

Судова колегія не погоджується з висновками місцевого суду та подібними доводами відповідача про те, що прокурором не наведено обставин, які б свідчили про ймовірність ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту порушених прав позивача, а також не надано доказів, які б свідчили про наявність у відповідача наміру або вчинення ним дій, спрямованих на відчуження земельних ділянок.

За висновком апеляційного суду, у даному випадку подання доказів, які б свідчили про ймовірність ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту порушених прав позивача, не є визначальною умовою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки до ухвалення рішення і набуття ним чинності відповідач може у будь-який момент безперешкодно відчужити своє майно (спірні земельні ділянки), зокрема шляхом укладення договорів купівлі-продажу з третіми особами. При цьому до укладання таких договорів він може і не здійснювати жодних дій, які б могли прямо чи опосередковано свідчити про намір вчинити відчуження земельних ділянок, як-то наприклад подання оголошень про їх продаж чи укладення попередніх договорів про намір продажу тощо.

У разі невжиття запропонованих прокурором заходів забезпечення позову, відповідач має необмежену законом можливість розпорядитись у будь-який час належними йому земельними ділянками та відчужити їх на корить третіх осіб за прямим договором за відсутності будь-яких доказів наміру або фактичного вчинення таких дій, що надає суду обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист порушених прав позивача.

Суд також погоджується з доводами прокурора про те, що у разі продажу відповідачем спірних земельних ділянок на нового власника може вже не бути покладено обов`язку здійснити будівництво торговельно-розважального центру з офісними приміщеннями, для чого вони виділялися Харківською міською радою з метою розвитку інфраструктури міста. Такі обставини вочевидь значною мірою ускладнять або унеможливлять захист законних інтересів Харківської міської ради шляхом подачі нового позову на цій підставі до іншого власника та можуть взагалі позбавити позивача ефективного способу захисту своїх прав у майбутньому.

Отже, з метою обмеження можливості відчуження ТОВ "ФКМ-1" спірних земельних ділянок колегія суддів апеляційної інстанції вважає за можливе вжити заходів забезпечення позову за відсутності доведеності обставин, які б безпосередньо вказували на наявність у відповідача наміру чи вчинення ним безпосередньо дій, спрямованих на відчуження спірних земельних ділянок, адже можливі негативні наслідки від відчуження земельних ділянок відповідачем перевищують негативний вплив запроваджених обмежень.

При цьому, судова колегія враховує, що метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у випадку задоволення позову. У разі зміни власника спірних земельних ділянок позивача буде позбавлено оперативного, вчасного захисту та поновлення прав, які прокурор вважає порушеними, та виникне необхідність нового звернення до суду з іншим позовом.

У цьому випадку обраний прокурором захід забезпечення позову не обмежує відповідача в реалізації його прав як власника земельних ділянок та не перешкоджає господарській діяльності ТОВ "ФКМ-1", у тому числі використання земель за цільовим призначенням, а лише запроваджує тимчасові обмеження, існування яких сприятиме поновленню прав позивача у випадку задоволення позовних вимог.

Посилання відповідача на можливість виникнення для нього певних негативних наслідків у зв`язку із забезпечення позову, судовою колегією не можуть бути прийняті до уваги, оскільки такі наслідки не є співмірними у порівнянні до тих негативних наслідків, яких може зазнати територіальна громада міста Харкова у випадку незабезпечення позову. При цьому настання відповідних наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь позивача/відповідача є звичайним передбачуваним процесом.

Доводи відповідача щодо подання прокурором необґрунтованого позову колегія суддів відхиляє, оскільки під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.01.2021 у справі №924/881/16 (924/811/20), від 17.09.2021 у справі №910/3547/21.

За викладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що наявні підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду та, з метою ефективного захисту порушених прав позивача, судова колегія вважає доцільним задовольнити заяву про вжиття заявлених прокурором заходів забезпечення позову

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3)невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 4 ст. 277 ГПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення про задоволення заяви прокурора про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом встановлення ТОВ "ФКМ-1" заборони на відчуження земельних ділянок з кадастровим номером :01:008:0022 загальною площею 0,1779 га; з кадастровим номером :01:008:0090 площею 4,1916 га; з кадастровим номером :01:008:0091 площею 0,3602 га; з кадастровим номером :01:008:0092 площею 0,0315 га; з кадастровим номером :01:008:0097 площею 0,1797 га, які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Плеханівській, ріг вул. Державінської у м. Харкові.

З урахуванням задоволення апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на відповідача в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 277, 281-284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова на ухвалу Господарського суду Харківської області від 25.09.2023 у справі №922/4132/23 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 25.09.2023 у справі №922/4132/23 скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким заяву прокурора про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом встановлення Товариству з обмеженою відповідальністю "ФКМ-1" () заборони на відчуження наступних земельних ділянок:

- з кадастровим номером :01:008:0022 загальною площею 0,1779 га, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Плеханівській, ріг вул. Державінської у м.Харкові;

- з кадастровим номером :01:008:0090 площею 4,1916 га, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Плеханівській, ріг вул. Державінської у м.Харкові;

- з кадастровим номером :01:008:0091 площею 0,3602 га яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Плеханівській, ріг вул. Державінської у м. Харкові;

- з кадастровим номером :01:008:0092 площею 0,0315 га, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Плеханівській, ріг вул. Державінської у м.Харкові;

- з кадастровим номером :01:008:0097 площею 0,1797 га, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Плеханівській, ріг вул. Державінської у м.Харкові.

Дана постанова є виконавчим документом та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження". Строк пред`явлення даної постанови до виконання складає три роки, починаючи з наступного дня після набрання даною постановою законної сили.

В силу ст. 124 Конституції України та ГПК України дана постанова є обов`язковою для виконання всіма органами, організаціями та посадовими особами на всій території України.

Стягувачем за постановою є Харківська міська рада (61003, м. Харків, м-н Конституції, 7, ).

Боржником за постановою є Товариство з обмеженою відповідальністю "ФКМ-1" (61022, м. Харків, вул. Клочківська, 67, ).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФКМ-1" (61022, м.Харків, вул. Клочківська, 67, ) на користь Харківської обласної прокуратури (61000, м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, 4, , банк отримувач: Державна казначейська служба України, м. Київ, рахунок UA0007171, код класифікації видатків бюджету - 0901010) - 2684,00грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. 286 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 11.12.2023.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.С. Хачатрян