ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2023 р. Справа № 914/2926/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,

суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників сторін:

від позивача Турчиняк Я.І.,

від відповідача Король Р.М.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз, б/н від 30 серпня 2023 року та б/н від 25 вересня 2023 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 08 серпня 2023 року (підписане 10.08.2023), суддя Яворський Б.І.

та додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 28 серпня 2023 року (суддя Манюк П.Т.)

у справі №914/2926/22

за позовом Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз, м. Львів

до відповідача Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями Державного підприємства Медісан Лікувально-санаторної відновлюючої асоціації державної канцелярії Республіки Молдова Санаторій Молдова, м. Трускавець, Львівська область

про стягнення 4 943 442,57 грн.

в с т а н о в и в :

У листопаді 2022 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» (далі АТ «ОГС «Львівгаз») звернувся до Господарського суду Львівської області з позовною заявою до Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями Державного підприємства «Медісан» Лікувально-санаторної відновлюючої асоціації державної канцелярії Республіки Молдова «Санаторій Молдова» (далі ДПзІІ ДП «Медісан») про стягнення 4943442,57 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно акту №6048 технічної перевірки комерційного вузла обліку газу (далі ВОГ) від 09.09.2021 на об`єкті знято лічильник газу АГК G-250 на повірку, за результатами якої встановлено непридатність лічильника, про що ДП «Львівстандартметрологія» було видано довідку №35/09599 від 13.09.2021 та АТ «Львівгаз» складено акт №189 від 20.10.2021 про непридатність лічильника до експлуатації та необхідність проведення його ремонту. Відповідно до наведеного, відповідачу слід було встановити новий прилад обліку у строк до 15.09.2021, як було передбачено актом технічної перевірки №6048 від 09.09.2021, однак, такі дії останнім не здійснено, а тому позивачем на підставі акту-розрахунку від 21.09.2022 у період з 13.09.2021 (дати визнання лічильник непридатним) по 02.11.2021 (встановлення лічильника газу на комерційному ВОГ після проведення ремонту) проведено перерахунок об`єму спожитого газу відповідно до п. 5.13 Правил обліку природного газу на суму 4943442,57 грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 08.08.2023 у справі №914/2926/22 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що в укладеному договорі (п.2.3) чітко передбачено, що при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом газорозподільних систем. Про застосування до правовідносин між сторонами Правил обліку природного газу в договорі не зазначено. Крім того, нормами Кодексу ГРМ не передбачено, що в разі визнання ЗВТ непридатним до використання та відправлення його у ремонт, змінюється порядок розрахунку обсягу спожитого газу, передбачений абз. 6 п. 2 гл. 7 розділу X Кодексу газорозподільних систем (за середньодобовими значеннями за попередні три аналогічних періоди споживання) та застосовується порядок, передбачений п. 5.13. Правил обліку природного газу.

Місцевим судом зазначено, що у разі існування неузгодженості між нормами Кодексу та Правилами обліку, слід керуватися нормами Кодексу, про що і зазначає НКРЕКП, відзначаючи, що Кодекс є обов`язковим до виконання суб`єктами ринку природного газу, зокрема, операторами газорозподільних систем та споживачами природного газу, і у випадку зняття ЗВТ споживача на періодичну повірку, обсяг спожитого природного газу за період тимчасової відсутності лічильника розраховується у відповідності до положень п.2 глави 7 розділу Х Кодексу, а саме за середньодобовими значеннями за попередні три аналогічних періоди споживання природного газу.

Суд критично оцінив покликання позивача на постанову Верховного Суду від 05.12.2019 по справі №920/117/19.

28.08.2023 місцевим господарським судом у даній справі прийнято додаткове рішення, яким заяву відповідача про стягнення витрат за надану правничу допомогу задоволено частково, стягнуто на користь останнього з позивача 15000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. В задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

При прийнятті додаткового рішення місцевий суд керувався тим, що в акті про надання юридичних послуг від 10.08.2023, що долучений заявником до матеріалів вищевказаної заяви не зазначено вартості погодинної роботи адвоката за певний вид правової допомоги, відтак встановити вартість послуг адвоката, що стосуються правової допомоги, при нарахуванні заявником загальної суми в розмірі 30000,00 грн за надану правничу допомогу в цілому, є неможливо. Крім цього, в акті наданих послуг не зазначена інформація про час витрачений адвокатом в розрізі конкретного виконаних адвокатом робіт/наданих послуг.

Крім того, дана справа за своєю складністю є типовою справою з усталеною судовою практикою, а тому адвокату не потрібно було витрачати значні зусилля на надання правової допомоги. Розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу адвоката є неспівмірними із часом витраченим адвокатом в тому числі і на судові засідання за час розгляду справи в місцевому суді (всього 12 судових засідань, на 3-х з яких представник відповідача був відсутній).

Не погоджуючись з рішенням та додатковим рішенням місцевого господарського суду, позивачем подано апеляційні скарги від 30.08.2023 (через систему «електронний суд») та від 25.09.2023 у скаргу в якій останній просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги повністю. Щодо додаткового рішення просить таке скасувати та в тій частині прийняти нове додаткове рішення, яким відмовити заявнику у стягненні витрат за надану правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення обґрунтована наступним:

1) судом першої інстанції у порушення ст. 86 ГПК України не надано належної оцінки доводам позивача, що у разі визнання ЗВТ непридатним до використання та відправлення його у ремонт, змінюється порядок розрахунку обсягу спожитого газу, передбачений абз.6 п.2 гл.7 розділу X Кодексу газорозподільних систем (за середньодобовими значеннями за попередні три аналогічних періоди споживання) та не застосовано до спірних правовідносин норми Правил обліку природного газу (п.5.13. Правил обліку природного газу).

2) суд дійшов до помилкового висновку про існування неузгодженості між нормами Кодексу та Правилами обліку природного газу, та про те, що у даному випадку слід керуватися нормами Кодексу, однак, апелянт звертає увагу на те, що перерахунок об`єму спожитого природного газу відповідачу здійснено не за період перебування засобу вимірювальної техніки на повірці, а за період перебування на ремонті, а отже Кодекс ГРМ не регулює порядок розрахунку обсягу спожитого природного газу в період проведення ремонту ЗВТ.

Апеляційна скарга на додаткове рішення обґрунтована тим, що відповідачем не подано суду на підтвердження понесених витрат за надану правничу допомогу, детального опису робіт (наданих послуг), а наданий адвокатом відповідача акт про надання юридичних послуг від 10.8.23 року не є детальним описом робіт (наданих послуг) в розумінні ч.3 ст. 126 ГПК України.

Крім того, представник відповідача в порушення ч.8 ст. 129 ГПКУ, до закінчення судових дебатів не заявив суду, що ним будуть подані докази на підтвердження понесення його клієнтом витрат на правову допомогу та не зазначив жодних причин неможливості подачі таких доказів до закінчення судових дебатів, тому витрати на правничу допомогу не підлягали стягненню.

Разом з тим, різниця між первісно заявленою сумою витрат на професійну правничу допомогу відповідачем, яка зазначена у відзиві на позовну заяву в розмірі 45000,00 грн та сумою яку просив стягнути відповідач 30000,00 грн становить 15000,00 грн, що є додатковою підставою у відповідності до ч.7 ст.129 ГПК України для відмови у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує доводи апелянта з тих підстав, що умовами укладеного між сторонами публічного договору та Кодексу ГРМ вбачається, що правовідносини, між ними повністю врегульовано Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30.09.2015, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 1379/27824 06.11.2015 року. Відповідно місцевий господарський суд правомірно встановив, що п.5.13. Правил обліку природного газу суперечить положенням абз.6.п.2 гл.7 розділу X Кодексу газорозподільних систем.

Автоматизованою системою документообігу суду справу № 914/2926/22 розподілено до розгляду судді доповідачу Якімець Г.Г. Введено до складу судової колегії суддів Желіка М.Б. та Бонк Т.Б., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2023.

З підстав зазначених в ухвалі суду від 05.09.2023 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», б/н від 30 серпня 2023 року на рішення Господарського суду Львівської області від 08 серпня 2023 року у справі № 914/2926/22 залишено без руху, як таку що не відповідає вимогам ст. 258 ГПК України.

25.09.2023 ухвалою суду апеляційної інстанції відкрито апеляційне провадження у справі № 914/2926/22 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на рішення Господарського суду Львівської області від 08 серпня 2023 року у справі № 914/2926/22.

26.09.2023 позивачем через електронний суд подано апеляційну скаргу б/н від 25 вересня 2023 року на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 28 серпня 2023 року у справі № 914/2926/22.

02.10.2023 розпорядженням № 446 керівника апарату суду у зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії Желіка М.Б., автоматизованою системою документообігу суду замість судді Желіка М.Б., введено суддю Бойко С.М.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 02.10.2023 апелянту поновлено строк для подання апеляційної скарги на додаткове рішення та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» б/н від 25 вересня 2023 року на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 28 серпня 2023 року у справі № 914/2926/22.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 23.10.2023 року апеляційні скарги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» об`єднано в одне апеляційне провадження та справу призначено на 13.11.2023 про що сторони були повідомлені.

13.11.2023 в судовому засіданні за участю сторін, судом оголошено перерву до 27.11.2023.

В судове засідання представник позивача прибув, доводи апеляційних скарг підтримав, просив рішення та додаткове рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити повністю та відмовити у стягненні з позивача на користь відповідача витрат за надану правничу допомогу.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти апеляційних скарг заперечив з підстав зазначених у відзиві на апеляційну скаргу, просив рішення та додаткове рішення суду залишити без змін, апеляційні скарги без задоволення.

Західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційних скарг, відзиву на апеляційну скаргу та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційні скарги підлягають до задоволення, виходячи з наступного:

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 01 січня 2016 року ДПзІІ ДП «Медісан» шляхом підписання заяви-приєднання №094204PT1GCP016 приєдналось до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), типова форма якого затверджена постановою НКРЕКП №2498 від 30.09.2015.

Відповідно до умов типового договору, оператор ГРМ - АТ «ОГС «Львівгаз» (позивач у справі) зобов`язується надати споживачу (відповідачу) послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Пунктом 2.3 договору визначено, що при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом газорозподільних систем. Оператор ГРМ зобов`язується вносити зміни та оновлювати інформацію, що розміщена на його сайті, зокрема, чинну редакцію тексту цього договору та Кодексу газорозподільних систем.

Згідно із п. 5.2 типового договору, визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по споживачу здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим договором. Якщо комерційний вузол обліку встановлений не на межі балансової належності сторін (точка вимірювання не збігається з точкою комерційного обліку), фактичний об`єм природного газу визначається з урахуванням втрат та витрат природного газу між точкою вимірювання і межею балансової належності сторін шляхом їх додавання/віднімання до/від об`єму природного газу, визначеного комерційним вузлом обліку в точці вимірювання, відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем. Для визначення об`єму розподілу та споживання природного газу беруться дані комерційного вузла обліку оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного вузла обліку в оператора ГРМ беруться дані комерційного вузла обліку споживача.

Пунктом та 7.2 типового договору встановлено, що оператор ГРМ має право перевіряти роботу комерційного вузла обліку (лічильника газу), у тому числі встановленого на об`єкті споживача, у порядку, визначеному кодексом газорозподільних систем.

У додатку №4 «Розрахунок втрат і витрат природного газу. Перелік точок комерційного обліку споживача», який був доданий позивачем до заяви-приєднання, зазначено про встановлення у точці обліку за адресою м. Трускавець, вул. Городище, 12 лічильника марки ЛГК №8250 типорозміру G250, рік випуску 2003.

Як зазначено судом та не заперечується сторонами у справі, 09.09.2021 працівниками АТ «Львівгаз» складено акт №6048 технічної перевірки комерційного ВОГ (вид акту - зняття ЗВТ), згідно якого у точці обліку відповідача за адресою: м. Трускавець, вул. Городище, 12, було знято лічильник газу АГК 0-250 на повірку. Лічильник поміщено в транспортувальний пакет, опломбовано та скеровано в лабораторію позивача.

З акту вбачається, що після зняття лічильника газу представниками позивача було встановлено технологічну перемичку, а також зазначено про необхідність встановлення ЗВТ не пізніше, як до 15.09.2021. Акт підписаний споживачем без зауважень.

За результатами повірки лічильника газу ДП «Львівстандартметрологія» складено довідку про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №35/09599 від 13.09.2021, у якій зазначено, що лічильник заводський номер 8250, 2003 року випуску не відповідає вимогам Р 50-071-98, Ф02.784.008Д2, похибка перевищує допустимі значення.

В подальшому, 20.10.2021 лабораторією з повірки лічильників, обчислювачів, коректорів та перетворювачів Відділу лабораторних вимірів Управління метрології АТ «Львівгаз» за участю представника позивача було складено Акт №189 про непридатність лічильника до експлуатації, відповідно до якого споживачу рекомендовано провести ремонт лічильника газу заводський № 8250, 2003 року випуску.

02.11.2021 АТ «Львівгаз» складено акт №6819 введення в експлуатацію комерційного ВОГ (вид акту - встановлення ЗВТ з повірки), згідно якого знято технологічну перемичку та встановлено у вузлі обліку газу лічильник АГК 0-250 заводський номер 8250, 2003 року випуску з повірки.

18.11.2021 представниками АТ «Львівгаз» в присутності представника споживача складено Акт про порушення №000541, у якому зазначено про порушення Кодексу газорозподільних систем, а саме: «п.5.13 «Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання», затвердженого наказом Мінпаливенерго України від 27.12.2005 №618 та зареєстрованих Мінюстом України 26.01.2006 за №67/11941 - тимчасово відсутні ЗВТ (знято ЗВТ на періодичну повірку до 15.09.2021 згідно акту від 09.09.2021 №6048), встановлена технічна перемичка)). 13.09.2021 лічильник не пройшов повірку - Довідка про непридатність від 13.09.2021 №35/09599. Тобто з 15.09.2021 облік газу здійснювався по середньому споживанню, що суперечить Кодексу ГРС, таким методом облік проводиться тільки на час повірки ЗВТ, а не на час ремонту ЗВТ (п.п. 3 п. 3 Глави 7 Розділу X)».

21.09.2022 АТ «Львівгаз» скасував акт про порушення №000541 від 18.11.2021 (протокол №292/09 від 21.09.2022) та 21.09.2022 склав акт-розрахунок необлікованого об`єму природного газу у відповідності до п.5.13 Правил обліку природного газу за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання за період 13.09.2021-02.11.2021 на суму 4943442,57 грн.

23.09.2022 позивачем акт-розрахунок від 21.09.2022 надіслано відповідачу.

Не погоджуючись із здійсненим щодо позивача донарахуванням об`єму розподіленого (спожитого) природного газу на підставі акту про порушення №000541 від 18.11.2021, який скасований самим позивачем 21 вересня 2022 року, відповідач 16.11.2022 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним рішення комісії АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», оформленого протоколом засідання комісії з розгляду актів порушення №07/01 від 17.01.2022.

Рішенням суду від 16.03.2023 у справі №914/1755/22, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 30.05.2023, позовні вимоги задоволено; визнано недійсним рішення Комісії з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу ГРМ, оформлене протоколом №07/01 від 17.01.2022, щодо задоволення Акту про порушення №000541 від 18.11.2022, яким Дочірньому підприємству з іноземними інвестиціями Державного підприємства «Медісан» Лікувально-санаторної відновлюючої асоціації державної канцелярії Республіки Молдова «САНАТОРІЙ «МОЛДОВА», згідно актом-розрахунком Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» донараховано необлікований об`єм природного газу в розмірі 4943442,57 грн та присуджено до стягнення з відповідача витрати зі сплати судового збору.

Позивач, звертаючись до суду із позовною заявою, зазначив, що підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості за спожитий природній газ слугувало те, що відповідач споживав природній газ з моменту перебування комерційного ВОГ на повірці та який в подальшому був скерований на ремонт, відповідно позивачем проведено перерахунок об`єму спожитого газу лише за час перебування лічильника в ремонті, відповідно до п.5.13 Правил обліку природного газу на суму 4943442,57 грн.

Отже, предметом спору є стягнення заборгованості за спожитий природній газ, нарахування за який проведено з моменту перебування лічильника на ремонті по момент встановлення справного лічильника.

При перегляді рішення місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним:

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Судами встановлено, що між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного договору розподілу природного газу від 01.01.2016 №09420WGT9MAP016, шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим).

Отже, правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30.09.2015, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1379/27824 06.11.2015, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2498 від 30.09.2015 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».

Як уже було зазначено вище, у п. 2.3. договору сторони погодили, що при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, вони зобов`язуються керуватися Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом газорозподільних систем. Оператор ГРМ зобов`язується вносити зміни та оновлювати інформацію, що розміщена на його сайті, зокрема, чинну редакцію тексту цього договору та Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до п. 2 гл. 1 розд. І Кодексу ГРМ цей Кодекс визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, зокрема умови забезпечення комерційного, у тому числі приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об`ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи, у тому числі в розрізі суб`єктів ринку природного газу.

Пунктом 9 глави 2 Розділу IX Кодексу ГРМ встановлено, що суб`єкт ринку природного газу, який не є власником комерційного ВОГ (вузла обліку газу), має право контролювати правильність експлуатації комерційного ВОГ, здійснювати його плановий або позаплановий контрольний огляд та/або технічну перевірку.

Відповідно до п. 2 гл. 7 розділу X Кодексу ГРМ для належної організації періодичної повірки власних ЗВТ, що входять до складу комерційного ВОГ, споживач повинен: 1) завчасно (до дати прострочення періодичної повірки) направити Оператору ГРМ письмове повідомлення (зразок якого Оператор ГРМ має опублікувати на своєму вебсайті) про дату та час демонтажу ЗВТ на повірку (або його повірку на місці установки) та необхідність забезпечення представником Оператора ГРМ розпломбування ЗВТ. Звернення має бути направлене не пізніше десяти робочих днів до запланованої дати; 2) забезпечити на дату демонтажу ЗВТ на повірку (або його повірку на місці встановлення) доступ представникам Оператора ГРМ до ЗВТ для його розпломбування та складання відповідного акта розпломбування; 3) у разі якщо повірка ЗВТ буде здійснюватися не на місці його встановлення, забезпечити за власний рахунок демонтаж/монтаж ЗВТ, його транспортування та державну повірку. Про дату і час встановлення повіреного ЗВТ споживач завчасно має письмово повідомити Оператора ГРМ та забезпечити присутність представника Оператора ГРМ під час монтажу повіреного ЗВТ.

Абзацом шостим п. 2 гл. 7 розділу X Кодексу ГРМ передбачено, що за відсутності дублюючого ЗВТ та невстановлення споживачем на місце демонтованого ЗВТ аналогічного ЗВТ (погодженого з Оператором ГРМ для комерційних розрахунків) або якщо одразу після знятого на повірку ЗВТ сторонами не здійснені заходи з припинення газопостачання, яке обліковувалося через демонтований ЗВТ (що має підтверджуватися відповідним актом між Оператором ГРМ і споживачем), обсяг спожитого природного газу через комерційний ВОГ, елементом якого є демонтований ЗВТ, розраховується за середньодобовими (для неповної доби за середньогодинними) значеннями за попередні три аналогічних періоди споживання природного газу з урахуванням періоду відсутності ЗВТ.

Згідно з п. 6 гл. 7 розділу X Кодексу ГРМ у разі якщо за результатами повірки ЗВТ останній буде потребувати ремонту або буде визнаний непридатним, власник ЗВТ за власний рахунок повинен забезпечити його ремонт або придбати новий ЗВТ.

З матеріалів даної справи вбачається, що 09.09.2021 працівниками АТ «Львівгаз» складено акт №6048 технічної перевірки комерційного ВОГ (вид акту - зняття ЗВТ), згідно якого у точці обліку відповідача за адресою: м. Трускавець, вул. Городище, 12, було знято лічильник газу АГК 0-250 на повірку. Лічильник поміщено в транспортувальний пакет, опломбовано та скеровано в лабораторію позивача.

Також в акті зазначено про встановлення у точці обліку технологічної перемички, а також зазначено про необхідність встановлення ЗВТ не пізніше, як до 15.09.2021. Акт підписаний споживачем без зауважень.

За результатами повірки лічильника газу ДП «Львівстандартметрологія» складено довідку про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №35/09599 від 13.09.2021, у якій зазначено, що лічильник заводський номер 8250, 2003 року випуску не відповідає вимогам Р 50-071-98, Ф02.784.008Д2, похибка перевищує допустимі значення.

20.10.2021 лабораторією з повірки лічильників, обчислювачів, коректорів та перетворювачів Відділу лабораторних вимірів Управління метрології АТ «Львівгаз» за участю представника позивача було складено Акт №189 про непридатність лічильника до експлуатації, відповідно до якого споживачу рекомендовано провести ремонт лічильника газу заводський № 8250, 2003 року випуску.

02.11.2021 АТ «Львівгаз» складено акт №6819 введення в експлуатацію комерційного ВОГ (вид акту - встановлення ЗВТ з повірки), згідно якого знято технологічну перемичку та встановлено у вузлі обліку газу лічильник АГК 0-250 заводський номер 8250, 2003 року випуску з повірки.

З вищенаведеного вбачається, що в період з 09.09.2021 року по 02.11.2021 року на

об`єкті відповідача був відсутній (демонтований) лічильник газу, однак газопостачання не було припинене.

Як уже було зазначено вище, відповідно до абз.6 пункту 2 глави 7 «Порядок періодичної повірки ЗВТ по об`єктах споживачів що не є побутовими» розділу X Кодексу ГРМ за відсутності дублюючого ЗВТ та не встановлення споживачем на місце демонтованого ЗВТ аналогічного ЗВТ (погодженого з Оператором ГРМ для комерційних розрахунків) або якщо одразу після знятого на повірку ЗВТ сторонами не здійснені заходи з припинення газопостачання, яке обліковувалося через демонтований ЗВТ (що має підтверджуватися відповідним актом між Оператором ГРМ і споживачем), обсяг спожитого природного газу через комерційний ВОГ, елементом якого є демонтований ЗВТ, розраховується за середньодобовими (для неповної доби за середньогодинними) значеннями за попередні три аналогічних періоди споживання природного газу з урахуванням періоду відсутності ЗВТ.

В даному випадку на повірці ЗВТ перебував до 13.09.2021 року та переданий в подальшому за рахунок позивача на ремонт.

Відповідно до наведеного вбачається, що кодексом врегульовано порядок нарахування у випадку перебування ЗВТ на повірці.

Натомість в даному випадку після встановлення ДП «Львівстандартметрологія» факту невідповідності лічильника заводський номер 8250, 2003 року випуску вимогам Р 50-071-98, Ф02.784.008Д2, похибка перевищує допустимі значення, позивачем за свій рахунок ЗВТ передано на ремонт.

Отже, нормами Кодексу ГРМ не передбачено, що в разі визнання ЗВТ непридатним до використання та відправлення його у ремонт, змінюється порядок розрахунку обсягу спожитого газу, передбачений абз. 6 п. 2 гл. 7 розділу X Кодексу газорозподільних систем (за середньодобовими значеннями за попередні три аналогічних періоди споживання) та застосовується порядок, передбачений п. 5.13. Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005 (далі - Правила).

Згідно з п. 5.13. Правил перерахунки об`єму протранспортованого газу проводяться у випадках: тимчасової відсутності ЗВТ (зняття ЗВТ на періодичну, позачергову, експертну повірки та ремонт); непридатності до застосування (несправності) ЗВТ за результатами перевірки технічного стану комерційного вузла обліку газу; наявності аварійних ситуацій, що зареєстровані у роздрукованих звітах обчислювачів та обчислювачів коректорів (несправність ЗВТ).

Відповідно до п. 5.13.1. Правил перерахунки об`єму протранспортованого газу проводяться за період відсутності (несправності) ЗВТ, починаючи з дати проведення останньої перевірки комерційного вузла обліку газу або з дати зняття ЗВТ до моменту встановлення повірених ЗВТ, з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання споживача.

Пунктом 5.13.2. Правил передбачено, що якщо власником комерційного вузла обліку газу є споживач, перерахунки об`єму протранспортованого газу за період відсутності (несправності) ЗВТ здійснюються обліковою організацією за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання споживача.

Згідно п. 1 гл. 1 розділу XІ Кодексу ГРМ норми цього розділу щодо перерахунку (донарахування) або зміни режиму нарахування природного газу споживачу, у тому числі побутовому споживачу, який уклав з Оператором ГРМ договір розподілу природного газу, а також несанкціонованому споживачу, який знаходиться на території ліцензованій діяльності Оператора ГРМ, застосовуються за наявності акта про порушення, складеного Оператором ГРМ відповідно до вимог цього розділу. Випадки, які потребують перерахунку (донарахування) або зміни режиму нарахування об`ємів природного газу споживачу, що має договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, без наявності акта про порушення, визначені в розділах ІХ-Х цього Кодексу.

Отже, з вищенаведеного слідує, що перерахунок (донарахування) або зміна режиму нарахування природного газу споживачу, у тому числі побутовому споживачу, можлива і без наявності акта про порушення.

В даному випадку акт про порушення від 18.11.2021 скасований позивачем самостійно.

Згідно з п. 3 гл. 2 розділу XІ Кодексу ГРМ до порушень (за умови відсутності несанкціонованого втручання в ГРМ або роботу ЗВТ), що сталися внаслідок пошкодження чи позаштатного режиму роботи комерційного ВОГ або його складових (які кваліфікуються як «не з вини споживача»), але внаслідок яких споживачу здійснюється перерахунок розподіленого (спожитого) об`єму природного газу, належать: 1) пошкодження ЗВТ (лічильника газу) або робота комерційного ВОГ чи його складових в позаштатному режимі, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним ВОГ не обліковується або обліковується некоректно; 2) фіксація коректором чи обчислювачем об`єму газу даних щодо збоїв в роботі комерційного ВОГ або його складових, внаслідок чого об`єм розподіленого (спожитого) природного газу за попередній період визначений некоректно; 3) виявлення помилок в конфігурації даних обчислювача об`єму газу, що були введені при його первинному програмуванні, чи в протоколі параметризації (діаметр газопроводу звужуючого пристрою, кількість імпульсів, параметрів ФХП тощо), внаслідок чого об`єм розподіленого (спожитого) природного газу за попередній період визначений некоректно; 4) перевищення діапазону обчислення вузла обліку тощо.

З вищенаведеного в сукупності слідує, що проведення розрахунку обсягу спожитого природного газу за середньодобовими (для неповної доби за середньогодинними) значеннями за попередні три аналогічних періоди споживання природного газу у відповідності до абз.6 пункту 2 глави 7 розділу X Кодексу ГРМ є можливим лише в період проведення повірки ЗВТ - з моменту зняття ЗВТ на повірку до моменту встановлення на комерційному ВОГ споживача повіреного та справного (визнаного придатним за результатами повірки) ЗВТ.

Тому для визначення обсягу спожитого природного газу в цих випадках слід керуватись п.5.13. Правил обліку природного газу, яким передбачено проведення перерахунку обсягу спожитого природного газу за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання у випадку непридатності до застосування (несправності) ЗВТ.

Таким чином, позивачем правомірно проведено відповідачу перерахунок об`єму спожитого природного газу у відповідності до п.5.13 Правил обліку природного газу за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання на суму 4943442,57 грн. в період з 13.09.2021 (дати передачі лічильника в ремонт) до 02.11.2021 (дати встановлення лічильника газу на комерційному ВОГ позивача після проведення ремонту), тобто за час перебування лічильника на ремонті.

Слід зазначити, що місцевий господарський суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що умовами типового договору (п.2.3) не передбачено застосування до правовідносин Правил обліку природного газу, а лише зазначено, що сторони зобов`язуються керуватися Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом газорозподільних систем, однак, судова колегія вважає, що такі висновки суду першої інстанції є помилковими, виходячи з встановлених вище обставин справи.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що перерахунок об`єму спожитого природного газу відповідачу здійснено не за період перебування засобу вимірювальної техніки на повірці, а за період перебування на ремонті, а отже Кодекс ГРМ не регулює порядок розрахунку обсягу спожитого природного газу в період проведення ремонту ЗВТ.

Таким чином, для визначення обсягу спожитого природного газу в даному випадку слід керуватись п.5.13. Правил, якими передбачено, що проведення перерахунку обсягу спожитого природного газу за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання у випадку непридатності до застосування (несправності) ЗВТ.

Разом з тим, посилання суду першої інстанції на лист НКРЕКП не заслуговують на увагу суду, оскільки носить рекомендаційний характер, а в даному випадку відсутня неузгодженість між Кодексом та Правилами, оскільки норма, яка регулює порядок розрахунку обсягу спожитого природного газу на час перебування ЗВТ на ремонті у Кодексі - відсутня (не існує).

Таким чином, у даному випадку слід керуватися положенням, які передбачені Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання», затвердженого наказом Мінпаливенерго України від 27.12.2005 №618 та зареєстрованих Мінюстом України 26.01.2006 за №67/11941.

За таких обставин доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду та спростовують висновки, покладені в основу прийнятого у справі судового рішення.

Щодо прийнятого місцевим господарським судом додаткового рішення в частині заявлених відповідачем до стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 30000,00 грн, які судом задоволено частково, судова колегія зазначає наступне.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Слід зазначити, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст. 2 зазначеного Кодексу).

Відповідно до ч.4 п.1 ст.129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Відповідно до ч.1, 2 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

В даному випадку позовні вимоги слід задоволити та рішення першої інстанції слід скасувати, відтак, судова колегія приходить до висновку, що додаткове рішення суду першої інстанції слід скасувати та в задоволені заяви відповідача про стягнення з позивача витрат за надану правничу допомогу відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За приписами ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Статтею 277 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У зв`язку з наведеним вище, колегія суддів дійшла висновку про: задоволення апеляційних скарг позивача, скасування рішення і додаткового рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення про задоволення позову.

Враховуючи положення ст.129 ГПК України, з відповідача на користь позивача (скаржника) слід стягнути 163 133,61 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору, з яких: 74 151,64 грн. за подання позову та 88 981,97 грн. за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.129, 236, 270, 275, 277, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Апеляційні скарги Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» задоволити.

Рішення Господарського суду Львівської області від 08 серпня 2023 року та додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 28 серпня 2023 року у справі №914/2926/22 скасувати.

Прийняти нове рішення. Позов задоволити.

Стягнути з Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями Державного підприємства «Медісан» Лікувально-санаторної відновлюючої асоціації державної канцелярії Республіки Молдова «Санаторій Молдова» (82200, Львівська область, м. Трускавець, вул. Городище, 12; ідентифікаційний код юридичної особи 04929052) на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» (79039, м. Львів, вул. Золота, 42; ідентифікаційний код юридичної особи 03349039) 4 943 442,57 грн. вартості необлікованого (донарахованого) обсягу природного газу.

Стягнути з Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями Державного підприємства «Медісан» Лікувально-санаторної відновлюючої асоціації державної канцелярії Республіки Молдова «Санаторій Молдова» (82200, Львівська область, м. Трускавець, вул. Городище, 12; ідентифікаційний код юридичної особи 04929052) на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» (79039, м. Львів, вул. Золота, 42; ідентифікаційний код юридичної особи 03349039) 163 133,61 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

На виконання постанови видати накази.

Матеріали справи №914/2926/22 повернути до Господарського суду Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну постанову складено 04 грудня 2023 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Бонк Т.Б.