ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"08" грудня 2023 р. м. Ужгород Справа № 907/982/23

Суддя Господарського суду Закарпатської області Лучко Р.М., розглянувши заяву від 05.12.2023

позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю Trec Nutrition Sp. Z o.o. від імені якого діє адвокат Фурман Вікторія Олегівна

про забезпечення позову

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Trec Nutrition Sp. Z o.o., м. Гдиня, Республіка Польща, від імені якого діє адвокат Фурман Вікторія Олегівна, м. Дніпро

до відповідача Фізичної особи - підприємця Козловича Дмитра Дем`яновича , м. Виноградів Берегівського району Закарпатської області

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Trec Nutrition Sp. Z o.o. в особі представника адвоката Фурман В.О. звернулося через систему "Електронний суд" до Господарського суду Закарпатської області з позовом про стягнення з Фізичної особи - підприємця Козловича Дмитра Дем`яновича заборгованості за поставлений товар в розмірі 154 728,30 злотих на підставі інвойсу №2008/MAG/03/2019 від 19.03.2019, 3775,69 злотих на підставі інвойсу №2009/MAG/03/2019 від 19.03.2019 та 47 298,34 злотих на підставі інвойсу №4144/MAG/07/2019 від 11.07.2019.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №907/982/23 визначено головуючого суддю Лучка Р.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2023.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 03.11.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків, виявлених судом.

У зв`язку з усуненням позивачем виявлених судом недоліків позовної заяви ухвалою від 15.11.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 08.12.2023 року та встановив учасникам справи процесуальні строки для подання заяв по суті спору.

05 грудня 2023 року позивач через свого представника адвоката Фурман В.О. звернувся до господарського суду із заявою про забезпечення позову від 05.12.2023 відповідно до якої просить суд:

- заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування/припинення реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам та інше) щодо об`єкта нерухомого майна - житловий будинок, об`єкт нежитлової нерухомості загальною площею 193,5 м.кв., житлова площа 42.3 м.кв., розташований за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236, що зареєстровано за Козловичем Дмитром Дем`яновичем (РНОКПП НОМЕР_1 );

- заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування/припинення реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам та інше) щодо об`єкта нерухомого майна - земельна ділянка, площею 0.0405 га, Кадастровий номер: :01:001:0373, Реєстраційний номер: 36, яка розташована за адресою АДРЕСА_1, зареєстрована за Козловичем Дмитром Дем`яновичем (РНОКПП НОМЕР_1 ).

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання обов`язків щодо оплати отриманих товарів, навість після того, як позивач пішов на зустріч та уклав із відповідачем угоду по врегулюванню заборгованості. При цьому, відповідач використовує грошові кошти не для виконання зобов`язань по договору, оскільки він здійснює продаж отриманих від позивача товарів населенню, але борг перед Позивачем не виплачує.

У зв`язку з цим у позивача є обґрунтовані підозри та об`єктивні ризики, що навіть після ухвалення рішення суду відповідач продовжить ухилятися від виконання свого обов`язку, а отже у позивача виникнуть складнощі з виконанням рішення суду.

Зазначає, при цьому, що у власності відповідача перебуває житловий будинок, об`єкт нежитлової нерухомості загальною площею 193,5 м.кв., житлова площа 42.3 м.кв., розташований за адресою АДРЕСА_1 та земельна ділянка розташування площею 0.0405 га, Кадастровий номер: :01:001:0373, Реєстраційний номер: 36, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно.

Таким чином, на переконання позивача, з метою подальшого ухилення від виконання обов`язків та уникнення звернення стягнення на належне майно, за час судового розгляду відповідач може відчужити належне йому нерухоме майно третім особам, що позбавить позивача можливості реального виконання рішення суду.

Згідно з ч.1 ст.140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Заява позивача надійшла до суду 06 грудня 2023 року. При цьому, підготовче засідання 08.12.2023 в даній справі не відбулося по причині припинення доступу відвідувачів до приміщення Господарського суду Закарпатської області у зв`язку з надходженням на електронну адресу ГУНП в Закарпатській області о 13:00 повідомлення про організацію за адресою АДРЕСА_2 доставки товарів і посилок, в яких буде міститися вибухівка з вражаючими елементами, про що керівником апарату суду складено акт №02-07/34 від 08 грудня 2023 року,

Водночас, у даному випадку суд не вбачає необхідності здійснення виклику учасників справи для з`ясування додаткових обставин, з огляду на вказані заявником підстави та спосіб забезпечення позову, а також зважаючи на процесуально стислі строки розгляду заяви про забезпечення позову.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення на цій стадії судового процесу, виходячи з такого.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначено у статті 136 ГПК України, згідно з якою господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

При вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду або незабезпечення таким рішенням ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.09.2020 року у справі № 753/22860/17).

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову (висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 08.09.2020 року у справі № 910/1261/20, від 25.09.2020 року № 921/40/20).

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 року у справі № 916/1572/19).

Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому, важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

При використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 03.12.2020 року у справі № 911/1111/20).

Статтею 129-1 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Предметом позову в даній справі позивачем визначено стягнення з відповідача заборгованості за отриманий товар, тобто вимоги майнового характеру, а відтак в даному випадку підлягає дослідженню така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

При цьому, суд зазначає, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу України). Співмірність, зокрема передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії (постанови Верховного Суду від 14.07.2021 у справі №910/17014/20 та від 28.07.2021 у справі №910/3704/21).

При використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначити обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами (пункт 8.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі №914/1570/20).

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Таким чином, з огляду на обставини справи, суд враховує, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на подальшу неможливість захисту порушеного права позивача.

Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Водночас, заявником (позивачем у справі) не долучено жодних доказів, які б свідчили про вчинення певних дій чи про наявність наміру у відповідача здійснити будь-які дії щодо відчуження належного йому майна, а сам обраний позивачем захід забезпечення позову знаходиться поза зв`язком з заявленими у даній справі вимогами про стягнення заборгованості та не передбачений положеннями ст. 137 ГПК України.

Так, слід зазначити, що перелік заходів забезпечення позову, встановлений в ст. 137 ГПК України є вичерпним, розширеному тлумаченню не підлягає та може доповнюватися виключно за рахунок певних заходів забезпечення позову, прямо передбачених законами України або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (пункт 10 частини 1 цієї статті).

Таким чином, суд констатує, що обраний позивачем захід забезпечення позову у вигляді заборони іншим особам вчиняти дії щодо майна, яке не є предметом спору, - прямо не передбачений статтею 137 Господарського процесуального кодексу України, а позивачем не зазначено закон, яким цей захід забезпечення позову передбачено в спірних правовідносинах.

За таких обставин, беручи до уваги, що предмет позову в даній справі не пов`язаний зі зверненням стягнення на належне відповідачу нерухоме майно (житловий будинок та земельну ділянку), предметом стягнення є грошові кошти, а відтак, суд дійшов висновку про відмову в забезпеченні позову шляхом заборони органам державної реєстрації прав вчиняти зазначені позивачем в заяві реєстраційні дії щодо житлового будинку та земельної ділянки відповідача, позаяк пропоновані позивачем заходи забезпечення позову не є співмірними заявленим вимогам, адекватними, а положеннями ст. 137 ГПК України не передбачено такого виду забезпечення позову як заборона іншим особам вчиняти дії щодо нерухомого майна, яке не пов`язано з предметом спору в даній справі.

Частиною 6 ст.140 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись 2, 4, 5, 7, 13, 14, 15, 74, 86, 136-140, 232-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви від 05.12.2023 Товариства з обмеженою відповідальністю Trec Nutrition Sp. Z o.o. від імені якого діє адвокат Фурман Вікторія Олегівна забезпечення позову шляхом:

- заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування/припинення реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам та інше) щодо об`єкта нерухомого майна - житловий будинок, об`єкт нежитлової нерухомості загальною площею 193,5 м.кв., житлова площа 42.3 м.кв., розташований за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236, що зареєстровано за Козловичем Дмитром Дем`яновичем (РНОКПП НОМЕР_1 );

- заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування/припинення реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам та інше) щодо об`єкта нерухомого майна - земельна ділянка, площею 0.0405 га, Кадастровий номер: :01:001:0373, Реєстраційний номер: 36, яка розташована за адресою АДРЕСА_1, зареєстрована за Козловичем Дмитром Дем`яновичем (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені ст.ст.254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу складено та підписано 08 грудня 2023 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Р.М. Лучко