ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

11.12.2023 м.Дніпро Справа № 904/1926/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колег суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач)

суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.06.2023 (суддя Первушин Ю.Ю., повний текст якої підписаний 26.06.2023) у справі № 904/1926/23 та ухвалу Господарського суду від 03.10.2023 (суддя Первушин Ю.Ю., повний текст якої підписаний 03.10.12023) у справі № 904/1926/23

за заявою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах", місто Дніпро

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Боріваж", місто Дніпро

про визнання грошових вимог

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.06.2023 у справі №904/1926/23 визнано грошові вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах", місто Дніпро до Товариства з обмеженою відповідальністю "Боріваж" місто Дніпро в розмірі 5 368,00 грн. (1 черга задоволення), 105 267 870, 21 грн (4 черга задоволення).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.10.2023 у справі №904/1926/23 за підсумками попереднього судового засідання внесено до реєстру вимог кредиторів розглянуті господарським судом Дніпропетровської області в справі №904/1926/23 грошові вимоги кредиторів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Боріваж" (), а саме:

- Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" (49100, місто Дніпро, узвіз Кодацький, будинок 2, ) в розмірі 92 508,00 грн. судового збору (1 черга задоволення), 148 475 253,52 грн суми основного боргу (4 черга задоволення).

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Комплект" (49000, місто Дніпро, вулиця Ольги княгині, будинок 22, ) в розмірі 5 368,00 грн. (1 черга задоволення), 5 151 629 033,08 грн (4 черга задоволення).

- Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д, ) в розмірі 5 368,00 грн (1 черга задоволення), 250 606 983,59 грн (4 черга задоволення з правом вирішального голосу на зборах комітеті кредиторів), 248 857 753,74 грн (4 черга задоволення без права вирішального голосу на зборах комітеті кредиторів), 76 113 991,90 грн (6 черга задоволення).

Окремо внесено до реєстру грошові вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк в розмірі 4 429 813 536, 15 грн, як забезпечені заставою майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Боріваж", для позачергового задоволення вимог.

Не погодившись із зазначеними ухвалами до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк, в якій просить: скасувати ухвалу від 20.06.2023 повністю і ухвалити нове рішення, яким відмовити у визнанні додаткових грошових вимог ПАТ СК "Інгосстрах"; скасувати ухвалу від 03.10.2023 за результатами попереднього судового засідання в частині внесення до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Боріваж" грошові вимоги ПАТ СК "Інгосстрах" в сумі 105238, 21 грн.

Одночасно у змісті апеляційної скарги викладене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвал суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.11.2023 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач), судді Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.11.2023 витребувано з Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи №904/1926/23; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи.

07.11.2023 до суду надійшли заперечення Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Інгосстрах проти відкриття апеляційного провадження за скаргою АТ КБ Приватбанк, у яких товариство зазначило, що АТ КБ Приватбанк є забезпеченим кредитором по справі №904/1926/23, тому саме з 24.04.2023 (дня відкриття провадження у справі) воно стало учасником справи №904/1926/23 та саме з 24.04.2023 набуло право на оскарження судових рішень у процедурі банкрутства. При цьому, у судових засіданнях, як 20.06.2023, так і 03.10.2023 були присутні представники апелянта, повний текст ухвали від 20.06.2023 складений 26.06.2023, а ухвали від 03.10.2023 09.10.2023, відтак, строк на оскарження ухвали від 03.10.2023 становив до 19.10.2023, тому апелянтом цей строк пропущений на 10 днів, натомість поважних підстав для відновлення строку останнім не наведено.

10.11.2023 матеріали справи № 904/1926/23 надійшли до апеляційного господарського суду.

Розглянувши клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвал суду, апеляційний господарський суд дійшов висновку про неповажність підстав пропуску такого строку, тому ухвалою суду від 15.11.2023 залишив апеляційну скаргу без руху із наданням скаржнику строку на усунення недоліків скарги, зокрема доплати судового збору в сумі 5368,00 грн. за ухвалою суду від 20.06.2023; надання відомостей про наявність/відсутність у скаржника, адвоката скаржника електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами; подання нового клопотання про поновлення строку, із зазначенням інших причин такого пропуску.

Копію ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 15.11.2023 надіслано апелянту засобами електронного зв`язку та доставлено до електронного кабінету у підсистемі ЄСІТС Електронний суд 15.11.2023 о 20:04 годині.

Відтак, з урахуванням норм абз.2 ч.6 ст.242 ГПК України, недоліки скарги мали бути усунені апелянтом у строк до 27.11.2023 (оскільки 26 листопада вихідний день).

21.11.2023 від ПрАТ "СК "Інгосстрах" до суду надійшли додаткові заперечення проти відкриття апеляційного провадження, у яких товариство повідомило суд, що апелянт достеменно обізнаний зі строками на оскарження ухвали суду від 03.10.2023, оскільки свою апеляційну скаргу на ухвалу за наслідками розгляду власних грошових вимог від 03.10.2023, подав вчасно, зауваживши, що строк на її оскарження спливає 19.10.2023. Отже, апелянт знав і розумів, що 19.10.2023 є останнім днем на оскарження ухвали суду від 03.10.2023 за підсумками попереднього судового засідання.

29.11.2023 до суду апеляційної інстанції надійшла заява апелянта (надіслана засобами поштового зв`язку 22.11.2023) про усунення недоліків до якої додано платіжну інструкцію №PROM0BUQLZ від 20.11.2023 про сплату 5368 грн, а також у якій він, на виконання ухвали суду від 15.11.2023, зазначив про наступне:

- за приписами ст.47 КУзПБ оскарження ухвали про визнання або відхилення грошових вимог окремого кредитора окремо від ухвали постановленої за результатами попереднього судового засідання не допускається;

- право на оскарження ухвали суду у справі про банкрутство за результатом попереднього судового засідання з`явилось у апелянта після визнання його грошових вимог ухвалою від 03.10.2023 та набуття ним статусу кредитора у справі;

- апелянт тільки 18.10.2023 ознайомився з матеріалами заяви ПрАТ «СК «Інгосстрах», при цьому до набуття статусу кредитора у справі, суд першої інстанції не надавав можливості ознайомлення з заявою іншого кредитора банку, тому саме з цієї дати Банк обраховує строк на подачу скарги, який припадає на 30.10.2023 (в який і була подана скарга).

Звертає увагу суду, що при незначному пропуску строку не застосовується надмірний формалізм у реалізації апелянтом права на оскарження.

Згідно статті 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку (частина 3). Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу (частина 4).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 261 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Розглянувши клопотання апелянта із зазначенням інших підстав пропуску строку на апеляційне оскарження ухвал суду, апеляційний господарський суд визнає підстави, зазначені скаржником у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, неповажними, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 256 ГПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти, (десяти, відповідно) днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Клопотання чи заява про поновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними,не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Так, в обґрунтування нових підстав для поновлення строку апелянт посилається на те, що:

- лише з 03.10.2023 набув статус конкурсного кредитора у справі, а 18.10.2023 ознайомився з матеріалами справи, при цьому до визнання його грошових вимог останній не міг скористатись правом на ознайомлення з заявами інших кредиторів у справі, грошові вимоги яких визнав суд ухвалою від 20.06.2023.

Щодо поважності підстав пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду.

Так, за приписами частин 2, 3 ст.47 Кодексу України з процедур банкрутства (КУзПБ) у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

За результатами розгляду вимог окремого кредитора господарський суд постановляє ухвалу про їх визнання чи відхилення (повністю або частково), що не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.

За результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються: розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів; розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів; дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів; дата підсумкового засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство, чи ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою статті 44 цього Кодексу.

Ухвала господарського суду, постановлена за результатами попереднього засідання, може бути оскаржена стороною у справі про банкрутство лише в частині конкретних вимог кредиторів.

Стороною у справі про банкрутство (неплатоспроможність) є конкурсні кредитори (голова комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут).

Як слушно зауважив апелянт забезпечені кредитори вправі оскаржити лише ухвалу про відкриття провадження у справі, а інші процесуальні документи лише після набуття статусу конкурсного кредитора у справі.

Цей статус був набутий апелянтом 03.10.2023, після розгляду його заяви щодо визнання грошових вимог до боржника.

При цьому, ухвалу за наслідками розгляду грошових вимог окремих кредиторів можливо оскаржити лише разом з ухвалою за підсумками попереднього судового засідання.

Так, в судовому засіданні 03.10.2023, проведеним за підсумками попереднього судового засідання, оголошено вступну та резолютивну частину ухвали суду, повний текст якої виготовлений та підписаний 09.10.2023, отже, строк на апеляційне оскарження, визначений законодавством, сплив 19.10.2023.

У цьому судовому засіданні був присутній представник апелянта Хромченко О.С., отже, апелянт був обізнаний із ухваленим судовим рішенням. Повний текст ухвали суду отримано останнім в електронний кабінет 09.10.2023 о 19:45 годині.

Таким чином, з урахуванням норм ч.6 ст.242 ГПК України апелянт мав оскаржити ухвалу суду до 20.10.2023.

Натомість, зі скаргою апелянт звернувся 30.10.2023 (згідно дати на поштовій накладній на конверті).

Фактичним пропуском строку на оскарження визначає ознайомлення з матеріалами справи (заяви) 18.10.2023.

В той же час, зазначені обставини є свідомими діями апелянта, які відноситься до суб`єктивних обставин, а не об`єктивних і непереборних, які завадили вчасно оскаржити ухвалу суду, а тому не можуть бути віднесені до поважних.

З моменту набуття статусу конкурсного кредитора 03.10.2023 до дати ознайомлення з матеріалами справи пройшло 15 днів (два тижні). Ці дії залежали виключно від банку.

Звідси, суд апеляційної інстанції зазначає, що в обґрунтування інших підстав для поновлення пропущеного процесуального строку апеляційного оскарження ухвали суду скаржником не зазначено обставин, які можуть бути віднесені судом до особливих чи непереборних обставин, що зумовили пропуск встановленого строку на апеляційне оскарження ухвали суду.

Щодо доводів апелянта про уникнення надмірного формалізму, позбавлення останнього доступу до правосуддя, то вони відхиляються Судом з огляду на наступне.

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (стаття 8 Конституції України).

Одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності.

Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже, системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

У рішеннях ЄСПЛ від 28.03.2006 у справі "Мельник проти України" та від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

При цьому Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод покликана гарантувати не теоретичні або примарні права, а права, які є практичними і ефективними. Це особливо стосується права на доступ до суду, зважаючи на помітне місце, відведене у демократичному суспільстві праву на справедливий суд (рішення ЄСПЛ у справах "Ейрі проти Ірландії" та "Ґарсія Манібардо проти Іспанії").

Так, у рішенні ЄСПЛ у справі "Ґарсія Манібардо проти Іспанії" від 15.02.2000 зазначалося, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них (див., наприклад, Monnel and Morris v. the United Kingdom, рішення від 02.03.1987, а також Helmers v. Sweden, рішення від 29.10.1996).

ЄСПЛ в рішеннях від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" також зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб.

Також ЄСПЛ звернув увагу, що при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Волчлі проти Франції", від 08.12.2016 у справі "ТзОВ "Фріда" проти України").

При цьому, якщо процесуальним законом окреслені певні строки, особи, що звертаються зі скаргами мають бути обізнані, що такі строки будуть застосовані.

З урахуванням наведеного, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що клопотання Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду не підлягає задоволенню, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити відповідно до пункту 4 частини 1 статті 261 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням перебування у відрядженні судді Паруснікова Ю.Б. (з 07 по 10 грудня) ухвала виготовляється у розумний строк.

На підставі викладеного та керуючись статтями 234, 235, 260, пунктом 4 частини 1 статті 261 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк на ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 20.06.2023 та від 03.10.2023 у справі №904/1926/23.

Апеляційну скаргу №б/н від 30.10.2023 з додатком на 29 аркушах, в тому числі платіжні інструкції № PROM0BSWKQ від 30.10.2023 про сплату 2684 грн, № PROM0BSWKS від 30.10.2023 про сплату 2694 грн, №PROM0BUQLZ від 20.11.2023 про сплату 5368 грн грн повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков