ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2023 р. Справа№ 910/5428/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Іоннікової І.А.

при секретарі судового засідання: Горді В.В.

за участі представників:

від позивача: Друцька О.Г.

від відповідача: Медведський В.В.

від третьої особи-1: Кшемінська Ю.І.

від третьої особи-2: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської міської ради

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2023 (повний текст рішення складено 30.01.2023)

у справі №910/5428/22 (суддя - Щербаков С.О.)

за позовом Київської міської ради

до Національної поліції України

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - 1) Головне управління Національної поліції в Київській області,

2) Фонд державного майна України

про витребування майна з чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ:

1.1. короткий зміст позовних вимог

Київська міська рада звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Національної поліції України, у якому просить суд витребувати адміністративну будівлю (літ. А), загальною площею 827, 9 кв.м. на вул. Старовокзальна, 22 у м. Києві із чужого незаконного володіння Національної поліції України на користь територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради.

Позовні вимоги обґрунтовані незаконною реєстрацією за відповідачем права власності на нерухоме майно - будинок по вул. Старовокзальній, 22 у м. Києві, який було передано в управління Головному управлінню Міністерства внутрішніх справ України в Київській області за рішенням Київської міської ради від 02.10.13. №61/9649.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.01.2023 у справі № 910/5428/22 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що враховуючи відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів підтвердження передання у власність територіальної громади міста Києва об`єкту нерухомого майна площею 827, 9 кв.м. за адресою: вул. Старовокзальна, 22, літ. А, м. Київ, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Київська міська рада звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2023 у справі № 910/5428/22 та прийняти нове, яким задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Іоннікова І.А., ОСОБА_1.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2023 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/5428/22.

Розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/1254/23 від 04.04.2023 у зв`язку з перебуванням судді ОСОБА_1 на лікарняному, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/5428/22.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.04.2023 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Іоннікова І.А., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.04.2023 поновлено Київській міській раді пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2023 у справі №910/5428/22 та відкрито апеляційне провадження у справі №910/5428/22 за апеляційною скаргою Київської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2023 у справі №910/5428/22, розгляд якої призначено на 07.06.2023.

25.04.2023 від третьої особи-1 надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/1969/23 від 01.06.2023 у зв`язку з перебуванням судді Михальської Ю.Б. у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/5428/22.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2023 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Іоннікова І.А., ОСОБА_1.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №910/5428/22 за апеляційною скаргою Київської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2023 у справі №910/5428/22 колегією суддів у визначеному складі, розгляд справи здійснювати 07.06.2023.

07.06.2023 розгляд справи не відбувся у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги в місті Києві.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2023 розгляд справи №910/5428/22 призначено на 21.06.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.06.2023 відкладено розгляд справи №910/5428/22 на 09.08.2023.

Розпорядженням керівника апарату суду від 01.08.2023 у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 у відставку, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/5428/22.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.08.2023 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Іоннікова І.А., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.08.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №910/5428/22 за апеляційною скаргою Київської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2023 у справі №910/5428/22 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Іоннікова І.А., Шаптала Є.Ю. та призначено до розгляду на 09.08.2023.

У судовому засіданні 09.08.2023 оголошено перерву до 09.10.2023.

09.10.2023 судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючої судді Тарасенко К.В. у відпустці за сімейними обставинами.

Ухвалою від 10.10.2023 розгляд справи призначено на 30.10.2023.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Апелянт стверджує, що спірний нежитловий будинок перебуває у власності позивача, та надавався в оренду, зокрема у 2006 році Дослідницького науково-технічного центру по впровадженню і випробуванню технічних засобів про Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Київській області.

Крім того, позивач зазначає, що літера «А» є технічною і не свідчить, що мова йде про 2 різні об`єкти, які розташовані за різними адресами.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа-1 заперечила проти доводів апеляційної скарги, просила відмовити у її задоволенні, а оскаржуване рішення просила залишити без змін.

2.4. інші процесуальні дії у справі

Представники третьої особи-2 у судове засідання не з`явились, про причину неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи належне повідомлення учасників процесу про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість перегляду оскаржуваного рішення в апеляційному порядку за наявними матеріалами та за відсутності представників третьої особи-2.

Представники позивача, відповідача та третьої особи у судовому засіданні надали пояснення по суті спору.

Мотивувальна частина.

3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини

Як зазначає позивач, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 311 від 05.11.1991 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю» затверджено перелік державного майна України, яке передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності).

Відповідно до розділу 2 Переліку державного майна України, що передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності), до власності територіальної громади міста Києва передано житловий та нежитловий фонд Рад народних депутатів, житлово-експлуатаційні, житлово-комунальні, ремонтно-будівельні та інші організації, пов`язані з обслуговуванням та експлуатацією цього житлового фонду.

Рішенням виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 13.01.1992 № 26 «Про формування комунального майна міста та районів», затверджено перелік комунального майна, яке перебуває у власності міста.

Згідно з додатком 1 таблиці 14 до вказаного рішення до комунальної власності міста Києва передано нежилий будинок на вул. Старовокзальна, 22, одноповерховий, 620, 00 кв.м. (п. 607 таблиці).

Відповідно до розпорядження представника президента України м. Києві від 29.05.1992 № 368 «Про створення державного комунально виробничого житлово-ремонтного об`єднання» нежитловий будинок по вул. Старовокзальна, 22 закріплений на праві повного господарського відання за державним комунальним виробничим житлово-ремонтним об`єднання, правонаступником якого є Комунальне підприємство «Київжитлоспецексплуатація».

Наказом Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» від 20.06.2006 № 216 «Про внесення змін в облік нежилих будинків та нежилих приміщень, що знаходяться на балансі КП «КЖСЕ» затверджено перелік приміщень, що знаходяться на обліку в КП «Київжитлоспецексплуатація» (додаток до наказу), відповідно до якого будинок на вул. Старовокзальна, 22 загальна площа - 755, 4 кв.м.; будинок на вул. Старовокзальна, 22 літер А площа за поверх. планом 823, 0 кв.м., план БТІ від 13.06.2006.

Рішенням Київської міської ради від 02.10.2013 № 61/9649 «Про передачу до сфери управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області нежилого будинку комунальної власності територіальної громади міста Києва», вирішено передати до сфери управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області нежилий будинок комунальної власності територіальної громади міста Києва загальною площею 823, 00 кв.м. на вул. Старовокзальній, 22, літ. А.

З матеріалів справи вбачається, що 11.11.2013 складено та підписано акт приймання-передачі до сфери управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області нежилого будинку № 22 літер А на вул. Старовокзальній відповідно до рішення Київської міської ради від 02.10.2013 № 61/9649 «Про передачу до сфери управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області нежилого будинку комунальної власності територіальної громади міста Києва», відповідно до якого КП «Київжитлоспецексплуатація» передано, а ГУ МВС України в Київській області прийнято нежилий будинок за адресою: вул. Старовокзальна, 22, літер А, загальною площею 823, 0 кв.м.

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин та доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

Рішенням Київської міської ради від 08.07.2021 № 1595/1636 «Про організаційно-правові заходи щодо впорядкування використання майна територіальної громади міста Києва» вирішено визначити перелік нерухомого майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке повертається зі сфери управління та іншого безоплатного користування державних органів, установ і організацій, що додається.

Визнано такими, що втратили чинність, рішення Київської міської ради згідно з переліком, що додається

До Переліку нерухомого майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке повертається зі сфери управління та іншого безоплатного користування державних органів, установ і організацій, включено нежилий будинок, вул. Старовокзальна, 22, літ. А, загальною площею 823, 0 кв.м.(п. 61 Переліку).

Крім того, до Переліку рішень Київської міської ради, що втратили чинність включено рішенням Київської міської ради від 02.10.2013 № 61/9649 «Про передачу до сфери управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області нежилого будинку комунальної власност територіальної громади міста Києва».

Як зазначає позивач, під час вжиття заходів спрямованих на виконання рішення Київської міської ради від 07.07.2021 № 1595/1636, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, що 03.08.2020 державним реєстратором Микитенко О.В. (Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності на адміністративну будівлю (літ. А), загальною площею 827, 9 кв. м, на вул. Старовокзальна, 22 у м. Києві за державою в особі Національної поліції України (номер запису про право власності 37668981 від 03.08.2020).

Підставою державної реєстрації зазначено Витяг з Єдиного реєстр об`єктів державної власності щодо державного майна, серія та номер: 10-15-14225 від 20.07.2020, видавник Фонд державного майна України.

Позивач також зазначає, що нежитловий будинок № 22 на вул. Старовокзальна належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва. Зазначений будинок передавався до сфери управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області без права відчуження, з метою здійснення ефективного управління об`єктом комунальної власності територіальної громади міста Києва.

Отже, обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначає, що спірний об`єкт нерухомого майна з комунальної власності територіальної громади міста Києва до державної власності в установленому законодавством порядку не передавався. Київська міська рада відповідного рішення не приймала. Будівля на вул. Старовокзальна, 22 у м. Києві на законних підставах не відчужувалась та належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва, а отже, на думку позивача, набуття державою у власність комунального майна в обхід законодавства України, свідчить про порушення публічного порядку та посягає на суспільні та економічні основи територіальної громади міста Києва.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, Національна поліція України зазначає, що 07.11.2015 набув чинності Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015, положення якого передбачили створення нового правоохоронного органу - Національної поліції України, одночасно законодавцем було прийнято рішення про ліквідацію органів внутрішніх справ, що входили до структури Міністерства внутрішніх справ та виконували правоохоронні функції. В рамках здійснення ліквідаційних заходів щодо органів внутрішніх справ МВС було прийнято рішення про передачу до сфери управління Національної поліції України державного майна, яке раніше використовувалося територіальними органами МВС.

Спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Національної поліції України № 97/227 від 14.02.2018 «Про передачу майна в Київській області до сфери управління Національної поліції» передано зі сфери управління Міністерства внутрішніх справ України з балансів територіальних органів і підрозділів МВС України в Київській області до сфери управління Національної поліції України на баланс Головного управління Національної поліції в Київській області нерухоме майно, зокрема адміністративний будинок по вул. Старовокзальна, 22 (літера - А) в м. Києві.

Крім того, відповідач зазначає, що Національною поліцією України був затверджений акт приймання-передачі від 31.07.2018, відповідно до якого комплекс розміщений за адресою вул. Старовокзальна, 22, м. Київ, передано до сфери Національної поліції України з балансу ГУМВС України в Київській області в оперативне управління (на баланс) Головного управління Національної поліції в Київській області.

Відповідач вказує, що в серпні 2020 року на підставі наявних в розпорядженні НПУ документів посадові особи ГУНП в Київській області здійснили реєстрацію вказаного будинку, як державної власності, що перебуває у сфері управління НПУ та балансоутримувачем якого є ГУНП в Київській області.

Власник має право витребувати майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 Цивільного кодексу України), незалежно від того, чи заволоділа ця особа незаконно спірним майном сама, чи придбала його у особи, яка не мала права відчужувати це майно.

Виходячи з цієї норми, фактичне володіння передбачає фактичне панування особи над річчю.

Під незаконним володінням слід розуміти фактичне володіння річчю, яке не має правової підстави (передбаченої законом, договором чи адміністративним актом) або правова підстава якого відпала чи визнана недійсною.

Аналіз вказаної норми та зміст позовних вимог за даним позовом свідчить про те, що даний позов відноситься до віндикаційних позовів (витребування майна з чужого незаконного володіння).

Віндикація - витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого не власника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей.

Віндикаційним позовом захищаються права власності в цілому, оскільки він пред`являється в тих випадках, коли порушені права володіння користування та розпорядження одночасно. Однак право власності за власником зберігається, тому що може бути підтвердженим правовстановлюючими документами, або іншими письмовими доказами.

Позивачем за віндикаційним позовом є неволодіючий власник. Відповідачем за віндикаційним позовом виступає незаконний володілець майна, який може і не знати про неправомірність і незаконність свого володіння та утримання такого майна. Незаконним володільцем визнається така особа, яка здійснює володіння майном без належних правових підстав.

Володіння - це фактичне, фізичне панування над майном, яке передбачає повний фізичний контроль його власника чи законного володільця.

Власник має право витребувати своє майно від особи, в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред`явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений.

Предметом доказування у справах за позовами про витребування майна з чужого незаконного володіння становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння, як то факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача та інше.

Підставою віндикаційного позову є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна із чужого незаконного володіння, зокрема факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, знаходження його в натурі у відповідача, які і становлять предмет доказування.

Аналогічні правові висновки містяться в постановах Верховного Суду від 15.05.2018 року у справі № 923/630/17, від 29.01.2019 року у справі № 911/3312/17, від 02.04.2019 року у справі № 911/737/18, від 19.06.2019 року у справі № 914/1671/17, від 27.08.2019 року у справі № 925/366/18, від 12.09.2019 року у справі № 21/93б.

Отже, як правильно вказав суд першої інстанції, умовами задоволення такого позову є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння.

Положеннями ст.387 Цивільного кодексу України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Як наслідок, позивач повинен довести, що він є законним власником спірного об`єкту нерухомого майна.

Згідно прохальної частини позову, позивач просить суд витребувати у відповідача адміністративну будівлю (літ. А) загальною площею 827, 9 кв. м. на вулиці Старовокзальна, 22 , у м. Києві на користь територіальної громади міста Києва, в особі Київської міської ради.

В обґрунтування наявності права власності на вказане нерухоме майно позивач посилається на додаток №1 до рішення Київської міської ради народних депутатів від 13.01.1992 № 26 «Про формування комунального майна міста та районів», прийняте на підставі постанови Кабінету Міністрів України №311 від 05.11.1991.

Як зазначено судом вище, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №311 від 05.11.1991 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)» затверджено перелік державного майна України, що передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності). Установлено, що державне майно України, крім майна, яке належить до комунальної власності, є загальнодержавною (республіканською) власністю.

Пунктом 2 зазначеної постанови доручено міністерствам і відомствам України, органам, уповноваженим управляти державним майном, здійснити до 01.01.1992 передачу державного майна, яке перебуває у їх віданні, до комунальної власності згідно із затвердженим цією постановою переліком.

Згідно розділу 2 переліку державного майна України, що передається до власності адмiнiстративно-територіальних одиниць (комунальної власності), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №311 від 05.11.1991 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)», до власності міста Києва, серед іншого, передано житловий та нежитловий фонд міської Ради народних депутатів.

Суд зазначає, що доказів того, що спірний об`єкт нерухомості, який просить витребувати позивач з чужого незаконного володіння, а саме: адміністративна будівля (літ. А), загальною площею 827, 9 кв.м. на вул. Старовокзальна, 22 у м. Києві входила до складу нежитлового фонду міської Ради народних депутатів суду не надано.

При цьому, згідно з додатком 1 таблиці 14 до рішення Київської міської ради народних депутатів від 13.01.1992 № 26, до комунальної власності міста Києва передано нежилий будинок на вул. Старовокзальна, 22, одноповерховий, 620, 00 кв.м., що мала назву «Сантехпраця» (п. 607 таблиці).

Інших об`єктів нерухомості за вказаною адресою до комунальної власності м. Києва не передавалося.

Згідно копії розпорядження представника президента України у м. Києві від 29.05.1992 № 368 «Про створення державного комунального виробничого житлового ремонтного об`єднання», пунктом 6 якого за вказаним підприємством на праві повного господарського відання були закріплені нежилі будинки міста, жилі будинки маневренного фонду, майновий комплекс апарату ВЖРО та учбового комбінату згідно з переліком.

Переліком комунального майна, що закріплюється на правах повного господарського відання за державним комунальним виробничим житлово-ремонтним об`єднанням (додаток до розпорядження представника президента України у м. Києві від 29.05.1992 № 368), за вказаним суб`єктом було закріплено нежилий будинок по вулиці Старовокзальній, 22 (розділ 7 п. 602). Опис нежилого будинку в переліку не наведено.

Тобто, будинок, який просить витребувати позивач на його користь має інші технічні характеристики та знаходиться за іншою адресою, а саме будинок має загальну площу 827, 9 кв.м. та знаходиться за адресою вул. Старовокзальна, 22 літера А, м. Київ, в той час як до вказаного вище переліку було включено одноповерховий будинок загальною площею 620, 00 кв.м., по вул. Старовокзальна, 22, м. Київ.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відхилення доводів позивача про те, що спірний об`єкт нерухомого майна набутий у комунальну власність відповідно до рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 13.01.1992 №26 «Про формування комунального майна міста та районів», ухваленого на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 №311, оскільки у затвердженому цією постановою переліку відсутній спірний об`єкт нерухомого майна площею 827, 9 кв.м.

Отже, враховуючи відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів підтвердження передання у власність територіальної громади міста Києва об`єкту нерухомого майна площею 827, 9 кв.м. за адресою: вул. Старовокзальна, 22, літ. А, м. Київ, суд першої інстанції дійшов обґрунтовано висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

А з огляду на відмову у задоволенні позову з підстав необґрунтованості, колегія суддів не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин наслідків спливу строку позовної давності.

3.3. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду

Порушенням права є такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що позивач належними та допустимими доказами не довів, що реєстрація за відповідачем права власності на спірну будівлю порушує права та охоронювані законом інтереси позивача.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

За результатами розгляду справи колегією суддів встановлено, що позивач не довів обґрунтованість заявленого позову, що є підставою для відмови у задоволенні позову в повному обсязі.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондують з положенням статті 20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частин першої та другої статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 Цивільного кодексу України).

Положеннями ст.387 Цивільного кодексу України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст.326 Цивільного кодексу України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади.

Згідно ч. 1 ст.1 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», управління об`єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

Колегія суддів дослідила доводи позивача, що спірний нежитловий будинок перебуває у власності позивача та зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин, а крім того доводи щодо надання позивачем спірного майна в оренду у 2006 році не свідчать, що такі дії були правомірними .

Щодо доводів позивача, що літера «А» є технічною і не свідчить, що мова йде про 2 різні об`єкти, які розташовані за різними адресами, колегія суддів зазначає, що об`єкти відмінні не тільки за адресним позначенням, а й за площею, а тому у суду відсутні підстави вважати, що у позивача наявне право власності саме на спірну споруду.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2023 у справі №910/5428/22 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Київської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2023 у справі №910/5428/22 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

7.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Київської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2023 у справі №910/5428/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2023 у справі №910/5428/22 залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст складено та підписано після виходу судді Шаптали Є.Ю. з відпустки 12.12.2023.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді Є.Ю. Шаптала

І.А. Іоннікова