РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.12.2023Справа № 910/8253/23

За позовом Адвокатського бюро "Мамаєва Дмитра Юрійовича" (місто Київ)

до Публічного акціонерного товариства "Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву" - ПАТ "КИЇВЗНДІЕП" (місто Київ)

про стягнення 104 676,79 грн,

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Адвокатське бюро "Мамаєва Дмитра Юрійовича" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву" - ПАТ "КИЇВЗНДІЕП" про стягнення 104.676,79 грн, з яких: 50 214,81 грн заборгованості за Договором №17/07/17-04 від 17.07.2017, 33 619,15 грн пені, 17 809,31 грн інфляційних втрат та 3 033,52 грн 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.05.2023 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк і спосіб усунення виявлених недоліків.

07.06.2023 від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2023 відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, встановлено сторонам процесуальні строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, заяв і клопотань.

21.06.2023 до суду від відповідача надійшов відзив, яким він заперечує проти позову з підстав його необґрунтованості, та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін.

30.06.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2023 відмовлено в задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства "Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву" - ПАТ "КИЇВЗНДІЕП" про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

13.07.2023 відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив.

З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк (з урахуванням воєнного стану на території України), для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.07.2017 між Приватним підприємством "Велідіт" (Виконавець) та Публічним акціонерним товариством "Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву" - ПАТ "КИЇВЗНДІЕП" (Замовник) було укладено Договір №17/07/17-04 (далі -Договір), за умовами п. 1.1. якого Виконавець зобов`язався надавати, а Замовник - приймати та оплачувати послуги по представництву Замовника та підготовки та отриманні всіх необхідних документів для подання до адміністративних судів відповідно до підсудності за позовом ПАТ "КИЇВЗНДІЕП" про визнання дій протиправними та зменшення заборгованості з єдиного соціального внеску.

Відповідно до розділу 2 Договору Виконавець зобов`язався протягом строку дії цього Договору надавати Замовнику такі види юридичних послуг:

- подання позовних заяв та інших документів до суду, адміністративного суду;

- участь у всі судових засіданнях, представництво інтересів Замовника в суді, господарському суді, перед органами нотаріату, правоохоронними органами;

- подання запитів, скарг, листів, звернень до органів МВС, прокуратури, нотаріату, інших правоохоронних органів та інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування з питань розшуку боржника чи його майна;

- надання консультацій і роз`яснень з питань діючого законодавства;

- виконання доручень Замовника за рахунок останнього;

- забезпечення захисту майнових та немайнових прав і охоронюваних законом інтересів Замовника на будь-якій стадії провадження;

- надання юридичних висновків з окремих питань, що стосуються предмету договору;

- здійснення інформаційного правового обслуговування Замовника за його рахунок.

Вид та характер послуг можуть переглядатись сторонами шляхом укладення додаткової угоди до цього Договору.

Надання послуг проводиться на підставі заявки Замовника (п. 4.1. Договору).

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що Замовник протягом 2 днів з моменту отримання Акту прийому-передачі послуг, зобов`язаний підписати його та надіслати (вручити) один екземпляр Виконавцю.

У разі неотримання Виконавцем підписаного акту або мотивованої відмови від підписання акту в термін, зазначений у п. 5.1. договору, послуги вважаються прийнятими Замовником за обсягом, вартістю та якістю. Відсутність претензій в акті позбавляє в подальшому сторону посилатися на недоліки у виконаній роботі (п. п. 5.2., 5.3. Договору).

Пунктом 6.1. Договору передбачено, що вартість послуг, становить 7 000 грн без ПДВ, ПДВ додається до суми за підготовку позовних заяв та представництва в судах сплачується до подання позовної заяви до суду, але не пізніше винесення ухвали про порушення провадження у справі.

Відповідно до п. 6.2. Договору винагорода за зменшення суми оскаржуваного податкового боргу становить 5% без ПДВ і сплачується після набрання рішення суду законної сили, ПДВ 20% додається до суми винагороди.

Замовник відшкодовує витрати, пов`язані із сплатою державного мита, оплати послуг на забезпечення судового процесу, призначення та проведення експертизи, оплатою послуг перекладача, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи в адміністративному суді, а також витрати, пов`язані з виконавчим провадженням на стадії виконання рішення. Замовник здійснює відшкодування Виконавцю витрат, якщо Замовник не здійснює Виконавцю відшкодування таких витрат, Виконавець може призупинити надання послуг (п. 6.3. Договору).

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань, визначених цим Договором (п. 10.1. Договору).

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України ).

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України та ст. 173 Господарського кодексу України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною першою статті 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Приписами частини 2 цієї статті визначено, що положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Частина 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Український зональний науково - дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, у якому просило суд скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 12 жовтня 2017 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.04.2018 у справі №826/14791/17 позов задоволено та скасовано вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 12 жовтня 2017 року №Ю-8095-17 про сплату боргу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2019 року у справі №826/14791/17 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у м. Києві було відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі №826/14791/17 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДФС у м. Києві на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2019 року у справі №826/14791/17.

Також, Публічне акціонерне товариство "Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву" звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у м. Києві від 6 липня 2017 року №Ю-8095-17.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2020 року у справі №826/9398/17, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 6 жовтня 2020 року, позов задоволено, визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у м. Києві від 06.07.2017 р. №Ю-8095-17.

Ухвалою Верховного Суду від 05 листопада 2020 року касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 6 жовтня 2020 року у справі у справі №826/9398/17 повернуто.

Як вказує позивач, на виконання умов договору про надання юридичних послуг №17/07/17-04 від 17.07.2017 Приватним підприємством "Велідіт" було надані Публічному акціонерному товариству "Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву" - ПАТ "КИЇВЗНДІЕП" послуги по підготовці та подачі позовних заяв і представництву інтересів цього підприємства в Окружному адміністративному суді міста Києва у справах №826/14791/17 та №826/9398/17.

За наслідками надання юридичних послуг за Договором було скасовано вимоги про сплату єдиного соціального внеску на суму 537 902,15 грн (справа №826/14791/17) та на суму 466 394,01 грн (справа №826/9398/17), проте відповідач своїх зобов`язань за Договором не виконав та не оплатив надані послуги.

Позивач звертався до відповідача з листом №12/05/21-1 від 12.05.2021, в якому вимагав підписати додані Акти про прийняття послуг за Договором та сплатити заборгованість, проте вартість наданих за Договором послуг залишається несплаченою.

Крім того, 20.04.2020 між Приватним підприємством "Велідіт" (первинний кредитор) та Адвокатським Бюро "Мамаєва Д.Ю." (новий кредитор) було укладено договір № 20/04/20-01 право вимоги до Публічного акціонерного товариства "Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву" по договору про надання юридичних послуг (надалі - договір про передачу боргу).

Відповідно до умов п. 1 договору про передачу боргу сторони домовились про передачу боргу за наданні юридичні послуги згідно договорів №17/07/17-04 від 17 липня 2017 року та № 23/08/17-01 від 23 серпня 2017 року, який утворився за наслідками розгляду справ та задоволених заяв та скасування Вимог по сплаті єдиного соціального внеску. Згідно договору відступлення права вимоги передаються всі права та обв`язки за договорами про надання юридичних послуг №17/07/17-04 від 17 липня 2017 року та № 23/08/17-01 від 23 серпня 2017 по підписанню актів, рахунків та всіх документів по наданню послуг.

Загальна сума заборгованості, що передається за цим договором, складає 77244,16 грн (сімдесят сім тисяч двісті сорок чотири грн. 16 копійок ) та підтверджується рішеннями судів та оригіналом договорів.

Боржник проводить всі розрахунки за надані послуги з новим кредитором, після отримання уповноваженим представником повідомлення про уступку права вимоги. Новий кредитор проводить самостійно і на свій розсуд роботи по стягненню заборгованості. Первинний кредитор зобов`язаний надати новому кредитору всі підтверджуючі документи стосовно боржника та боргу. Боржник розраховується з вторинним кредитором відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до п. 2.1. договору про передачу боргу він набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань, визначених цим договором.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивачем направлено на адресу відповідача вимоги про сплату заборгованості та Акт приймання-передачі послуг №05/05/21-2 від 05.05.2021 на суму 50 214,81 грн.

Листом за вих. №09-611 від 18.05.2021 відповідач повідомив позивача про сплату коштів у сумі 8 400,00 грн за надані послуги та звернув увагу, що податковими органами не скасовано борг, про який зазначено в Акті приймання-передачі послуг № 05/05/21-2 від 05.05.2021.

Стаття 510 Цивільного кодексу України визначає, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за своєю правовою суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Згідно ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Матеріалами справи підтверджується, що заміна кредитора відбулась шляхом укладення договору №20/04/20-01 від 20.04.2020 право вимоги до Публічного акціонерного товариства "Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву". Договір № 20/04/20-01 від 20.04.2020 є чинним, недійсним в судовому порядку не визнавався.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що, за доводами позивача, судовими рішеннями у справах Окружного адміністративного суду міста Києва у справах №826/14791/17 та №826/9398/17 було скасовано вимоги про сплату єдиного соціального внеску, тож у відповідача виникло зобов`язання щодо сплати позивачу винагороди, передбаченої п. 6.2. Договору №17/07/17-04 від 17.07.2017.

Відповідач заперечує наявність заборгованості за Договором перед позивачем, оскільки ухвалення означених судових рішень не призвело до зменшення податкового боргу по сплаті єдиного внеску, а тому у відповідача відсутні підстави сплачувати позивачу винагороду за пунктом 6.2. Договору.

За умовами частини 1 статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що предметом Договору №17/07/17-04 від 17.07.2017 є надання виконавцем та прийняття і оплата замовником послуг по представництву Замовника та підготовки та отриманні всіх необхідних документів для подання до адміністративних судів відповідно до підсудності за позовом ПАТ "КИЇВЗНДІЕП" про визнання дій протиправними та зменшення заборгованості з єдиного соціального внеску.

У пункті 2.1. Договору сторони конкретизували перелік послуг, які надаються за цим правочином, а саме:

- подання позовних заяв та інших документів до суду, адміністративного суду;

- участь у всі судових засіданнях, представництво інтересів Замовника в суді, господарському суді, перед органами нотаріату, правоохоронними органами;

- подання запитів, скарг, листів, звернень до органів МВС, прокуратури, нотаріату, інших правоохоронних органів та інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування з питань розшуку боржника чи його майна;

- надання консультацій і роз`яснень з питань діючого законодавства;

- виконання доручень Замовника за рахунок останнього;

- забезпечення захисту майнових та немайнових прав і охоронюваних законом інтересів Замовника на будь-якій стадії провадження;

- надання юридичних висновків з окремих питань, що стосуються предмету договору;

- здійснення інформаційного правового обслуговування Замовника за його рахунок.

Таким чином, умовами Договору визначено як оплату наданих юридичних послуг, так і оплату винагороди за зменшення суми борг, за наслідками судового розгляду адміністративної справи, та відповідно відновлення прав відповідача щодо заборгованості з єдиного соціального внеску.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, судом встановлено, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.04.2018 у справі №826/14791/17 скасовано вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 12 жовтня 2017 року №Ю-8095-17 про сплату боргу; рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2020 року у справі №826/9398/17 визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у м. Києві від 06.07.2017 р. №Ю-8095-17, тож встановлені судами при розгляді перелічених справ обставини в силу ч. 4 ст. 75 ГПК України не підлягають доведенню при розгляді даної справи.

Оскільки станом на час розгляду даної справи вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 12.10.2017 №Ю-8095-17 та від 06.07.2017 №Ю-8095-17 скасовані, то відповідно до пункту 6.2. Договору винагорода у розмірі 5% підлягає сплаті відповідачем.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача винагороди за Договором у розмірі 50 214,81 грн.

Крім того, у зв`язку з порушенням строків розрахунків за Договором, позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення з відповідача 33 619,15 грн пені, 17 809,31 грн інфляційних втрат та 3 033,52 грн 3 % річних.

У пунктах 7.2. та 7.4. Договору сторони погодили, що у разі несвоєчасної або неповної оплати послуг та/або відшкодування витрат, замовник сплачує пеню у розмірі передбаченому чинним законодавством. Загальний строк позовної давності по виконанню фінансових розрахунків та стягненню пені сторони погодили в розмірі 10 років.

Відповідно до п. 1. договору №20/04/20-01 від 20.04.2020 боржник проводить всі розрахунки за надані послуги з новим кредитором, після отримання уповноваженим представником повідомлення про уступку права вимоги. Новий кредитор проводить самостійно і на свій розсуд роботи по стягненню заборгованості.

Частиною 1 ст. 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч. 1 ст. 550 ЦК України).

Частиною 1 ст. 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Приписами ст. 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань").

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Оскільки у Договорі сторони погодили сплату відповідачем пені за 10 років, у разі порушення грошових зобов`язань, то в даному випадку положення ч. 6 ст. 232 ГК України не підлягають застосуванню.

Згідно зі ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки сум пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд встановив їх правильність, арифметичну вірність та відповідність умовам Договору і вимогам чинного законодавства України.

За змістом частини 3 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Положеннями ст. 86 ГПК України унормовано, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву" - ПАТ "КИЇВЗНДІЕП" (01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26; ідентифікаційний код 01422826) на користь Адвокатського бюро "Мамаєва Дмитра Юрійовича" (02055, місто Київ, проспект Григоренка, будинок 15, офіс 218; ідентифікаційний код 42759693 ) 50 214 (п`ятдесят тисяч двісті чотирнадцять) грн 81 коп. заборгованості, 33 619 (тридцять три тисячі шістсот дев`ятнадцять) грн 15 коп. пені, 17 809 (сімнадцять тисячі вісімсот дев`ять) грн 31 коп. інфляційних втрат, 3 033 (три тисячі тридцять три) грн 52 коп. 3 % річних та 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Суддя Т.М. Ващенко