ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
05.12.2023м. СумиСправа № 920/459/23

про стягнення 825 452,55 грн
за участі представників учасників справи:
від позивача не з`явився,
від відповідача не з`явився,
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 852 452,55 грн на підставі договору купівлі-продажу від 20.08.2021 б/н, з яких: 797 063,97 грн - сума основного боргу та 28 388,58 грн - сума пені; а також позивач просить суд судові витрати покласти на відповідача.
Рішенням Господарського суду Сумської області від 08.11.2023 закрито провадження у справі № 920/459/23 в частині стягнення 28 388,58 грн (двадцять вісім тисяч триста вісімдесят вісім гривень п`ятдесят вісім копійок) пені у зв`язку із відмовою позивача від позову у цій частині й прийняття її судом; в іншій частині позов задоволено повністю; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Крук» (вул. Залізнична, буд. 50, м. Лебедин, Сумська область, 42200, ідентифікаційний код 22593940) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноблок» (вул. Володимирська, буд. 7, оф. 1, м. Київ, 01025, ідентифікаційний код 35393728) заборгованість в розмірі 797 063,97 грн (сімсот дев`яносто сім тисяч шістдесят три гривні дев`яносто сім копійок) та відшкодування витрат зі сплати судового збору у розмірі 11 955,96 грн (одинадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят п`ять гривень дев`яносто шість копійок).

Представником позивача подано до суду заяву про відшкодування витрат за надану професійну правничу допомогу від 13.11.2023 б/н (Вх. №4419 від 14.11.2023), в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Крук» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноблок» витрати на правничу допомогу у сумі 84 000 грн.

До зазначеної заяви на підтвердження факту понесення відповідачем витрат на правничу допомогу представником позивача додано копії: договору про надання правничої допомоги від 01.02.2023; додаток № 1до Договору про надання правової допомоги від 01.02.2023, в якому зазначено перелік основних видів юридичних послуг, Акту № 1 від 08.11.2023.

Ухвалою від 17.11.2023 у справі № 920/459/23 судом постановлено прийняти до розгляду заяву позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноблок» про ухвалення додаткового рішення у справі № 920/459/23; призначити її до розгляду на 05.12.2023, 15:00.

Представником відповідача подано до суду заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції №309 від 22.11.2023 (Вх. №4555 від 22.11.2023), в якій у зв`язку із неможливістю забезпечити явку адвоката Товариства з обмеженою відповідальністю «Крук» у судове засідання просив провести судове засідання в режимі відеоконференції з Лебединським районним судом Сумської області.

Ухвалою від 23.11.2023 у справі № 920/459/23 судом постановлено задовольнити заяву представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Крук» (вул. Залізнична, буд. 50, м. Лебедин, Сумська область, 42200, ідентифікаційний код 22593940) №308 від 22.11.2023 (вх. № 4555 від 22.11.2023) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; доручити Лебединському районному суду Сумської області (42200, м. Лебедин, вул. Петропавлівська, 2, e-mail: ) забезпечити проведення судового засідання у справі № 920/459/23, яке призначене на 05.12.2023, 15:00 у режимі відеоконференції у приміщенні Лебединського районного суду Сумської області (42200, м. Лебедин, вул. Петропавлівська, 2, e-mail: ).

Представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Крук» подано до суду додаткові пояснення у справі від 04.12.2023 б/н (Вх №1415 від 05.12.2023), в яких зазначено, що оцінюючи попередній розмір витрат на правничу допомогу адвоката, що наданий позивачем, слід зазначити, що за своєю категорією (стягнення збитків за договором постачання природного газу) дана справа не є спором значної складності, не характеризується наявністю виключної правової проблеми або значним суспільним інтересом, обмежується аналізом доказів, чітко врегульована нормами права, умовами договору і не потребує великого обсягу юридичної та технічної роботи з урахуванням незмінності правової позиції сторони впродовж правовідносин пов`язаних як з досудовим врегулюванням спору так і розгляду справи в суді. При цьому, розмір ціни позову не впливає на складність справи, оскільки такий розмір напряму залежить від ціни договору. В той же час, вбачається що представником позивача не здійснено як значного обсягу правничої роботи пов`язаної зі складанням та направленням позовної заяви до суду так і з наданням правничої допомоги безпосередньо в суді, зважаючи на те, що представник позивача приймав участь в трьох судових засіданнях, загальною тривалістю менше 60 хв. кожне в режимі відео конференції.

Зважаючи на вищезазначене, вважає, що розмір заявлених ТОВ «Техноблок» витрат на правову (правничу) допомогу у сумі 84000,00 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і неспівмірні з виконаною роботою під час підготовки та розгляду справи в суді, отже їх розмір є необґрунтованим.

Просить суд проводити засідання по розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення по справі без участі представника відповідача, у зв`язку із неможливістю прийняття участі в судовому засіданні через захворювання та перебування на лікуванні.

Представники учасників справи у судове засідання 05.12.2023 не з`явились.

Копії ухвал суду від 17.11.2023, 23.11.2023 були направлені на адресу позивача, яка ним зазначена у заяві про ухвалення додаткового рішення, повернуто відділом поштового зв`язку до суду з відміткою у довідці про причини повернення: "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до п.5 ч.6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, ухвала суду направлялась на належну адресу позивача, а тому він вважається належним чином повідомленим про розгляд справи, оскільки судом вчинені всі дії, які передбачені ст. 120 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення, суд зазначає наступне.

Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване статтею 131-2 Конституції України, статтею 16 ГПК України, відповідними нормами Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування витрат на правову допомогу як складової судових витрат (п. 12 ч. 3 ст. 2, ст. 123, ч. 2 ст. 126 ГПК України).

Зі змісту частини третьої статті 123 ГПК України вбачається, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною першою статті 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини другої статті 126 ГПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Згідно із пунктом 6.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі № 903/390/18, від 21.01.2020 у справі № 916/2982/16, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19).

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (частині п`ята статті 126 ГПК України).

Частиною шостою статті 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно з частиною першою статті 169 ГПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої, шостої статті 126 ГПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Відповідно до частини четвертої статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною восьмою статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження судових витрат представником позивача надано суду копії: договору про надання правничої допомоги від 01.02.2023; додаток № 1 до Договору про надання правової допомоги від 01.02.2023, в якому зазначено перелік основних видів юридичних послуг, Акту № 1 від 08.11.2023.

Відповідно до наданих представником позивача письмових доказів розмір судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою складає 84 000,00 грн.

Відповідно до пункту 5.1 про надання правничої допомоги від 01.02.2023, плата за надані Адвокатським об`єднанням послуги за цим Договором встановлюється відповідно до виставлених останнім актів про надання послуг згідно переліку вартості послуг зазначених у Додатку № 1, що є невід`ємною частиною даного Договору.

В матеріалах справи міститься Додаток № 1 до Договору про надання правової допомоги від 01.02.2023, де зазначена вартість основних видів юридичних послуг.

Окрім того, відповідно до Акту № 1 наданих послуг від 08.11.2023, Адвокатське об`єднання надало ТОВ «Техноблок» наступні послуги:

- написання позовної заяви від 27.04.2023 про стягнення з ТОВ «Крук» боргу (8 годин) на суму 32 000, 00 грн;

- прийняття 15.06.2023 участі у судовому засіданні Господарського суду Сумської області (1 година) на суму 8 000 грн;

- написання та подання відповіді на відзив у справі №920/459/23 (4 години) на суму 16 000 грн;

- написання та подання письмових пояснень від 29.09.2023 (3 години) на суму 12 000 грн;

- прийняття 03.10.2023 участі у судовому засіданні Господарського суду Сумської області (1 година) на суму 8 000 грн;

- прийняття 08.11.2023 участі у судовому засіданні Господарського суду Сумської області (1 година) на суму 8 000 грн.

Відповідно до вищезазначеного Акту сторони погодили, що загальна вартість наданих юридичних послуг за договором від 01.02.2023 складає 84 000, 00 грн.

Такий розмір судових витрат наведено представником відповідача у заяві про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача судових витрат.

Відповідно до статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Отже, за приписами статті 244 ГПК України додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.

Ураховуючи те, що рішенням Господарського суду Сумської області від 08.11.2023 у цій справі позовні вимоги в було задоволено повністю, позивачем подано належні докази в обґрунтування обсягу наданих ним послуг і виконання робіт та їх вартості, наведено детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, але представником відповідача заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у даній справі, яким заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 30 000 грн відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Такий розмір відповідатиме обсягу наданих адвокатом послуг та витраченому часу, їх реальності, розумності та співмірності.

Верховний Суд у постанові від 30.08.2023 у справі № 911/3586/21 зазначає, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

Задовольняючи частково вимоги про ухвалення додаткового рішення на суму 30 000 грн, суд бере до уваги, що участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, його очікування та безпосередню участь у судовому засіданні. Подібний висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 18.04.2023 у справі № 903/378/22, від 23.03.2023 у справі № 921/434/21, від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19.

Тому при визначенні розміру витрат, які підлягають відшкодуванню судом фактично задоволено витрати на участь адвоката в судових засіданнях у повній мірі. Однак, судом вбачається визначення вартості інших робіт (зокрема, щодо підготовки процесуальних документів) з врахуванням характеру та обсягу матеріалів справи такими, що не відповідають критеріям співмірності, розумності та реальності. Відшкодування витрат на правову допомогу має бути компенсаційним, а не прибутковим, тому суд, враховуючи заяву відповідача щодо неспівмірності витрат на правову допомогу, дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача про ухвалення судового рішення та стягнення з відповідача на користь позивача 30 000 грн таких витрат.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 124, 126, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Крук» (вул. Залізнична, буд. 50, м. Лебедин, Сумська область, 42200, код 22593940) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноблок» (вул. Володимирська, буд. 7, оф. 1, м. Київ, 01025, код 35393728) відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 30 000, 00 грн (тридцять тисяч гривень).

2. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Згідно із частинами першою, другою статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 256 та статті 257 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини сьомої статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повні реквізити сторін зазначені у пункті 1 резолютивної частини цього додаткового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано суддею 13.12.2023.

Суддя Ю.А. Джепа