РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.11.2023Справа № 910/7335/23

За позовом ІНФОРМАЦІЯ_1

до ІНФОРМАЦІЯ_2

про стягнення 576 869 968,80 грн,

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники учасників справи:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідача: ОСОБА_2

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення 576 869 968,80 грн попередньої оплати за державним контрактом ІНФОРМАЦІЯ_4.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 06.06.2023.

05.06.2023 від відповідача надійшло клопотання про продовження встановленого ухвалою від 15.05.2023 процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву.

06.06.2023 суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвали: про надання відповідачі додаткового строку для подання відзиву та про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 11.07.2023.

16.06.2023 відповідачем подано відзив на позовну заяву, яким він заперечує проти задоволення позову та зазначає про невірний розрахунок позивачем суми попередньої оплати та відсутність підстав для її повернення позивачу.

11.07.2023 суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про продовження строку підгото0432ого провадження на 30 днів та оголошення перерви в підготовчому засіданні до 08.08.2023.

13.07.2023 позивачем подано відповідь на відзив.

01.08.2023 до суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив.

07.08.2023 від відповідача надійшла заява про залучення до участі у справи третьої особи.

У підготовчому засіданні 08.08.2023 суд постановив протокольну ухвалу про відмову в задоволенні клопотання відповідача про залучення третьої особи, у зв`язку з його необґрунтованістю та відсутністю встановлених ст. 50 ГПК України підстав для залучення третьої особи до участі у справі.

08.08.2023 суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 28.09.2023.

28.09.2023 суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 24.10.2023.

24.10.2023 суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 14.11.2023.

У судовому засіданні 14.11.2023 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві та інших заявах по справі.

14.11.2023 суд, по виходу з нарадчої кімнати, проголосив вступну та резолютивну частини рішення та повідомив, що повне рішення буде складено у строк, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_6 між ІНФОРМАЦІЯ_1 (Замовник) та ІНФОРМАЦІЯ_2 (Виконавець) укладено державний контракт ІНФОРМАЦІЯ_5 (далі - Контракт) на поставку продукції спеціального призначення (далі - продукція), відповідно до п. 1.1 якого Виконавець зобов`язався з дотриманням вимог законодавства поставити продукцію, у кількості та у строки, зазначені в Специфікації товарів, що поставляються за державним контрактом що постачається в умовах воєнного стану (далі - Специфікація) а Замовник - прийняти і оплатити продукцію.

30.12.2022 між сторонами укладено додаткову угоду № 1, якою були внесені зміни до розділу 2 Контракту та Специфікації.

03.03.2023 сторони уклали додаткову угоду № 2, якою також були внесені зміни до розділу 2 Контракту та Специфікації.

Умовами п. п. 1.1, 3.1 Контракту визначено, що товар поставляється з іноземної держави, в умовах воєнного стану та з метою забезпечення відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальної цілісності, обмеження конституційних прав і свобод людини.

Згідно з п. 2.1 Контракту та Специфікації (в редакції Додаткової угоди № 1) загальна вартість Товару, що поставляється за Держконтрактом, складає ІНФОРМАЦІЯ_7.

Відповідно до п. 2.9 Контракту Замовник може здійснювати попередню оплату в розмірі до 97 % від вартості Товару за Контрактом на строк не більше, як на дев`ять місяців з дати перерахування коштів на рахунок Виконавця. У разі проведення попередньої оплати, Товар поставляється не пізніше строку поставки Товару, зазначеного у Специфікації Товару, що поставляється.

Згідно з п. 3.1 Контракту Товар поставляється відповідачем позивачу та передається Вантажоодержувачу в пункті перетину державного кордону (місце поставки), який сторони узгодять додатково та письмово.

Пунктом 3.2 Контракту передбачено, що поставка Виконавцем та приймання Вантажоодержувачем товару за Контрактом здійснюється відповідно до комплекту технічної документації, що поставляється разом з товаром у місці поставки з підписанням сторонами акту приймання-передачі товару.

Пунктом 3.4 Контракту обумовлено, що датою виконання Виконавцем зобов`язань щодо поставки Товару є дата, зазначена в товаросупровідній документації.

Специфікацією встановлено, що строк поставки Товару - не пізніше 15.06.2022.

Контракт набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2023 (п. 10.1 в редакції Додаткової угоди №1).

22.04.2022, на виконання умов Контракту, позивач перерахував відповідачу попередню оплату в розмірі 659 449 000,00 грн.

Позивач, звертаючись до суду, вказує, що станом на час подання позову відповідач поставив продукцію за Контрактом поставлено частково на суму 31 598 207,80 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 на адресу Виконавця було направлено претензії від 16.06.2022 №403/3/2/3648, від 22.09.2022 №403/3/2/7828 та від 22.09.2022 №403/3/2/7829, які не були задоволені.

Крім того, 12.10.2022 за № 403/3/2/8687 на адресу Виконавця було направлено рекламаційний акт від 30.06.2022 № 34/3-3 щодо невідповідності поставленого товару умовам державного контракту.

30.12.2022 сторони уклали додаткову угоду до Контракту, якою специфікацію до Контракту виклали у новій редакції, відповідно до якої позивач прийняв 24 тисячі поставленої 30.06.2022 на загальну суму ІНФОРМАЦІЯ_12 продукції.

Крім того, відповідачем було добровільно повернуто позивачу частину попередньої оплати на суму 50 980 823,40 грн.

Таким чином, позивач вказує, що сума попередньої оплати, на яку відповідачем не поставлено товар, становить 576 869 968,80 грн, що зумовило його звернення до суду з даною позовною заявою.

Відповідач заперечує проти позову та зазначає, що він належним чином приступив до виконання своїх обов`язків за Контрактом, з метою виконання його умов уклав зовнішньоекономічний контракт ІНФОРМАЦІЯ_8 з іноземним постачальником - компанією "ІНФОРМАЦІЯ_3" (АДРЕСА_1) про поставку Товару, який є предметом поставки за укладеним з позивачем Контрактом.

03.03.2022 відповідач отримав дозвіл Державної служби експортного контролю України (надалі - ДСЕК) на імпорт в Україну товарів військового призначення, міжнародні передачі яких підлягають державному контролю.

14.04.2022 відповідач листом від 14.04.2022 №USE-55-1404.3 повідомив позивача про укладення контракту з іноземним постачальником та, керуючись п. 2.6 Контракту, просив переказати попередню оплату за Товар.

22.04.2022 відповідач отримав від позивача попередню оплату за Товар.

25.04.2022 відповідач сплатив на рахунок Іноземного постачальника попередню оплату за Товар у сумі 22 500 000,00 доларів США 00 центів, що становить 100 % загальної вартості Товару за Контрактом.

Відповідач повністю виконав грошове зобов`язання за укладеним з компанією "ІНФОРМАЦІЯ_3" контрактом та очікував на належне виконання Іноземним постачальником зобов`язань з поставки Товару відповідно до умов Контракту, зокрема у строк, що ним встановлений, тобто не пізніше 16.06.2022.

У період з 10.05.2022 по 24.06.2022 відповідач отримав низку листів Іноземного постачальника, якими він повідомив про виникнення обставин, що зумовили невиконання зобов`язання з поставки Товару у встановлений строк.

30.06.2022 Іноземний постачальник здійснив поставку частини Товару за укладеним з відповідачем контрактом у кількості ІНФОРМАЦІЯ_11.

У свою чергу, відповідач 01.07.2022 здійснив поставку частини Товару позивачу в кількості ІНФОРМАЦІЯ_11. на загальну суму ІНФОРМАЦІЯ_12, що підтверджується відповідними товаросупровідними документами (митною декларацією, міжнародною товарно-транспортною накладною, пакувальним аркушем та рахунком-фактурою).

Проте, після поставки вказаного Товару з`ясувалось, що якість частини поставленого Товару не відповідає умовам Контракту.

05.09.2022 відповідач отримав лист Іноземного постачальника від 04.09.2022 №Ю1/МО/22, в якому Іноземний постачальник вчергове повідомив про виникнення обставин, що зумовили невиконання Іноземним постачальником зобов`язання з поставки решти Товару за контрактом.

Таким чином, станом на початок вересня 2022 року Іноземний постачальник не в повному обсязі та зі значним простроченням поставив відповідачу лише частину Товару за Контрактом, чим істотно порушив зобов`язання з поставки Товару, що виникло з Контракту.

20.12.2022 відповідач та Іноземний постачальник уклали Додаткову угоду № 1 до контракту, відповідно до якої відповідач та Іноземний постачальник домовились про зменшення ціни Товару за Контрактом, зменшення загальної суми Контракту та визначення її у загальному розмірі ІНФОРМАЦІЯ_15, загальна ціна непоставленого Товару визначена в розмірі ІНФОРМАЦІЯ_16. У зв`язку з цим сторони погодили, що Іноземний постачальник зобов`язаний повернути відповідачу різницю отриманих коштів за Контрактом у сумі ІНФОРМАЦІЯ_14, поставити Товар за Контрактом в кількості ІНФОРМАЦІЯ_13. зі складського зберігання після відновлення замість поточного року виробництва зі зменшенням вартості кожної одиниці вказаного Товару на 4 дол. США.

27.12.2022 відповідач повернув позивачу 50 980 823,40 грн. попередньої оплати платіжною інструкцією № 3765.

30.12.2022 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 1, якою були внесені зміни до Контракту, аналогічні змінам, що внесені відповідачем та Іноземним покупцем в укладену між ними угоду.

04.01.2023 Іноземний постачальник повернув відповідачу кошти в сумі ІНФОРМАЦІЯ_14.

02.02.2023 Іноземний постачальник здійснив поставку частини Товару за Контрактом у кількості ІНФОРМАЦІЯ_9

У свою чергу, відповідач 04.02.2023 здійснив поставку частини Товару позивачу в кількості ІНФОРМАЦІЯ_9 на загальну суму ІНФОРМАЦІЯ_10, що підтверджується відповідними товаросупровідними документами (митною декларацією, міжнародною товарно-транспортною накладною, пакувальним аркушем та рахунком-фактурою).

Разом з тим, до теперішнього часу Іноземний постачальник не виконав з поставки решти Товару відповідачу, що спричиняє неможливість поставки відповідачем позивачу решти Товару за Контрактом.

Відтак відповідач стверджує, що з вини Іноземного постачальника відбувається зрив виконання Контракту про поставку в Україну продукції оборонного призначення для потреб ІНФОРМАЦІЯ_1, а різниця між сумою отриманої від позивача передоплати та вартістю поставленого відповідачем Товару становить 489 123 273,60 грн, що суперечить розрахункам позивача.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги Договір як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У частині 2 статті 712 ЦК України зазначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 663 Цивільного Кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Статтею 688 Цивільного кодексу України на покупця покладено обов`язок повідомити продавця про порушення умов договору щодо кількості, асортименту, якості, комплектності товару в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Згідно з ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч. 2 ст. 693 ЦК України).

Можливість обрання варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову.

За ч. 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Дослідивши зібрані в матеріалах справи докази, суд встановив, що 09.03.2023 відповідачем на виконання умов Контракту поставлено позивачу товар 31 598 207,80 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Акта приймання-передачі товару від 09.03.2023.

Крім того, 04.02.2023 відповідач поставив позивачу частину товару в кількості ІНФОРМАЦІЯ_9 на загальну суму ІНФОРМАЦІЯ_10.

Відповідно до п. 3.2 Контракту поставка Виконавцем та приймання Вантажоодержувачем товару за Контрактом здійснюється відповідно до комплекту технічної документації, що поставляється разом з товаром у місці поставки з підписанням Сторонами акту приймання-передачі товару. Товар передається Виконавцем та приймається Вантажоодержувачем згідно з товаросупровідними документами, технічною документацією, копіями Сертифікатів якості, Сертифікатами походження.

Позивач вказує, що Сертифікати відповідно до п. 3.2 Контракту не надані Замовнику на ІНФОРМАЦІЯ_9, Замовник не має права використовувати зазначений товар, відповідно, відповідачем не виконано зобов`язань з належної поставки позивачу товару на суму ІНФОРМАЦІЯ_10.

Статтею 662 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Положеннями ст. 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Отже, з огляду на встановлення у пункті 3.2. Контракту обов`язку відповідача передати позивачу товар разом із товаросупровідними документами, технічною документацією, копіями Сертифікатів якості, Сертифікатами походження, в силу положень ст. ст. 662, 664 ЦК України, зобов`язання відповідача з поставки частини товару в кількості ІНФОРМАЦІЯ_9 на загальну суму ІНФОРМАЦІЯ_10 не можуть вважатися виконаними до передачі всього обсягу товаросупровідної документації на цей товар.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позивачем вірно розраховано суму попередньої оплати, яка підлягає поверненню відповідачем, у розмірі 576 869 968,80 грн.

Суд відхиляє як необґрунтовані також доводи відповідача про відсутність у нього обов`язку з повернення позивачу суми попередньої оплати, які мотивовані відсутністю посилання позивача на статтю 693 ЦК України відсутністю відмови від поставки Товару.

Суд звертає увагу на те, що перерахуванням попередньої оплати за Контрактом є правом, а не обов`язком позивача, і в пункті 2.9 Контракту сторони погодили можливість надання попередньої оплати на строк не більше, як на дев`ять місяців з дати перерахування коштів на рахунок Виконавця.

Отже, з`явлення позивачем вимоги про повернення відповідачем суми попередньої оплати за товар, не поставлений відповідачем належним чином відповідно до Контракту, відповідає умовам цього правочину і вимогам чинного законодавства, тож така вимога підлягає задоволенню судом.

Частиною 3 ст. 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з ч. 2 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. (ч. ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 76, 77 ГПК України).

Положеннями ст. 86 ГПК України унормовано наступне. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та не спростованими належним чином у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_2; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_3; ідентифікаційний код НОМЕР_2) 576 869 968 (п`ятсот сімдесят шість мільйонів вісімсот шістдесят дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) грн 80 коп. попередньої оплати та 939 400 (дев`ятсот тридцять дев`ять тисяч чотириста) грн 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повний текст рішення складено 11.12.2023.

Суддя Т.М. Ващенко