УХВАЛА

м. Київ

11.12.2023Справа № 910/16915/23

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ХДМ-Сервіс"

про забезпечення позову

у справі № 910/16915/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ХДМ-Сервіс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОКСЛЕНД"

про витребування майна з чужого незаконного володіння

Суддя Удалова О.Г.

Без виклику представників

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ХДМ-Сервіс" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОКСЛЕНД" (далі - відповідач), в якому просить витребувати з чужого незаконного володіння відповідача на користь позивача нежитлову будівлю техскладу (старого), літера "О", площею 660,1 кв. м., розташовану у м. Києві за адресою: вул. Деревообробна, 5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказане нерухоме майно було відчужене відповідачу в період протиправного заволодіння корпоративними правами позивача, тобто поза волею його законного власника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.11.2023 судом відкрито провадження у даній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання на 07.12.2023, а також встановлено строки для вчинення учасниками справи процесуальних дій.

06.12.2023 позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій сторона просить суд накласти арешт на нерухоме майно - нежитлову будівлю техскладу (старого), літера "О", площею 660,1 кв. м., розташовану у м. Києві за адресою: вул. Деревообробна, 5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), яке зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю "ФОКСЛЕНД", та заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії щодо відчуження вказаного нерухомого майна.

В обґрунтування вказаної заяви позивач посилається на те, що в разі відчуження відповідачем вказаного нерухомого майна, обраний позивачем спосіб захисту у вигляді витребування з чужого незаконного володіння відповідача на користь позивача майна буде неефективним.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, дослідивши наявні в матеріалах заяви докази, суд вважає, що вказана заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Положеннями ст. 136 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених ст. 136 ГПК України, а саме: якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною відповідачу вчиняти певні дії (п. 1, 2 вказаної норми).

Як вказано у постанові Верховного Суду від 13.01.2020 по справі № 922/2163/17, забезпечення позову - це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Предметом позову є наявність підстав для витребування з володіння відповідача на користь позивача нерухомого майна, яке, за твердженням позивача, вибуло з володіння поза його волею, зокрема, в період протиправного заволодіння корпоративними правами позивача, що підтверджується рішеннями суду у справах № 910/22027/21 та № 910/5022/23.

Як зазначено вище, обґрунтовуючи підстави для вжиття заходів забезпечення позову, позивач посилається на те, що у випадку продажу відповідачем такого майна вказане зробить неефективним захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача в межах даної справи та позивач змушений буде звертатись до суду з новим позовом до іншого власника майна.

Поряд з цим, суд зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідачем вчиняються дії щодо відчуження вказаного позивачем майна.

Крім того, суд зазначає, що накладення арешту на майно (яке є складом) може нанести збитки відповідачу або заблокувати його роботу, оскільки може утруднити або зробити неможливим використання відповідачем такого майна саме як складу, адже відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» при арешті майна може обмежуватись право користування майном, здійснюватись опечатування або вилучення його у боржника та передача майна на зберігання іншим особам.

При цьому, як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, нежитлова будівля техскладу (старого), літера "О", площею 660,1 кв. м., розташовану у м. Києві за адресою: вул. Деревообробна, 5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) належить на праві власності відповідачу у даній справі.

Підставою для реєстрації такого майна за відповідачем вказаний договір купівлі-продажу серії та номер 716 від 04.08.2022, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Каравай Н.В., укладений між позивачем та відповідачем у даній справі.

Вказаний договір укладено від імені позивача директором Рязановим С.В., позивачем, у свою чергу, оскаржується саме підстави та повноваження для розпорядження вказаним майном Рязановим С.В. як директором позивача.

Проте, суд вказує, що відповідач не був учасником справ № 910/22027/21 та № 910/5022/23 та, відповідно, не міг знати про наявність корпоративного спору між учасниками позивача.

Проте, суд вважає обґрунтованими та співмірними з заявленими позовними вимогами вимогу позивача про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії щодо відчуження нерухомого майна до набрання законної сили рішенням суду у даній справі, оскільки така заборона не призведе до обмеження прав відповідача щодо користування майном, яке зареєстровано за ним на праві власності.

Крім того, така заборона реєструється в окремому розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

За вказаних обставин, суд вважає подану позивачем заяву про забезпечення позову обґрунтованою в частині заборони відповідачу вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна, а саме нежитлової будівлі техскладу (старого), літера "О", площею 660,1 кв. м., розташованої у м. Києві за адресою: вул. Деревообробна, 5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

Відповідно до ч. 5 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

За вказаних обставин, суд вважає заяву позивача про забезпечення позову такою, що підлягає частковому задоволенню в частині заборони відповідачу вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна до набрання рішенням суду у даній справі законної сили.

Керуючись ст.ст. 74, 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ХДМ-Сервіс" про забезпечення позову задовольнити частково.

2. Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "ФОКСЛЕНД" вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі техскладу (старого), літера "О", площею 660,1 кв. м., розташованого у м. Києві за адресою: вул. Деревообробна, 5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) до набрання рішенням суду у даній справі законної сили.

3. В іншій частині заяви відмовити.

Дана ухвала є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років із наступного дня після набрання нею законної сили.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ХДМ-Сервіс" (04050, м. Київ, вул. Пирогова, буд. 2/37, код 25196694).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФОКСЛЕНД" (01014, м. Київ, вул. Звіринецька, буд. 63, код 44307042)

Ухвала підписана та набирає законної сили 11.12.2023. Ухвала підлягає оскарженню в порядку, встановленому чинним Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя О.Г. Удалова