ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2023м. ДніпроСправа № 904/645/22 (904/4672/23)

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Первушина Ю.Ю.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) представників сторін, справу:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (адреса: 49000, місто Дніпро, вулиця Поля, будинок 2, літ. А-2, )

до Комунального підприємства "Верхньодніпровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства Дніпропетровської обласної ради" (51600, Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, місто Верхньодніпровськ, вулиця Котляревського, будинок 4, )

про стягнення заборгованості в загальній сумі 65 052,50 грн та 2684,00 грн витрати по сплаті судового збору

в межах справи №904/645/22

за заявою Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради "Аульський водовід" (52300, Дніпропетровська область, Криничанський район, смт. Аули, Аулівська селищна рада, Комплекс будівель і споруд №2, )

до боржника Комунального підприємства "Верхньодніпровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства Дніпропетровської обласної ради" (51600, Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, місто Верхньодніпровськ, вулиця Котляревського, будинок 4, )

про визнання банкрутом

ПРОЦЕДУРА

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Верхньодніпровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства Дніпропетровської обласної ради" про стягнення заборгованості в загальній сумі 65 052,50 грн, із яких: основний борг - 43 366, 35 грн, пеня - 7 370, 26 грн, 3% річних - 1931,99 грн, інфляційні втрати - 12 383,90 грн. Також позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати, а саме суму сплаченого судового збору у розмірі 2 684, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР497-84-21 від 31.12.2020 в частині порушення строків оплати поставленого Позивачем природного газу.

Позовна заява подана в межах справи №904/645/22 про банкрутство Комунального підприємства "Верхньодніпровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства Дніпропетровської обласної ради" (51600, Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, місто Верхньодніпровськ, вулиця Котляревського, будинок 4, ).

Згідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.08.2023 справу №904/645/22(904/4672/23) передано на розгляд судді Первушина Ю.Ю.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

У паперовій формі ухвала суду від 04.09.2023 не направлялась, проте суд встановив, що ухвалу суду від 04.09.2023 надіслано позивачу в електронному вигляді на електронну адресу: та відповідачу на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до частин 5 статі 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС) в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Суд зазначає, що зі своєї сторони ним здійснені всі необхідні заходи щодо належного повідомлення учасників справи про розгляд справи №904/645/22 (904/4672/23).

За викладених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан.

Судова система не припиняє працювати, але значна кількість повітряних тривог, відключення електроенергії, відсутність фінансування на поштові відправлення, призводить до збільшення часу розгляду судових справ.

Судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема складність справи та поведінка заявників.

З огляду на викладене, з метою дотримання принципів господарського судочинства, суд розглянув справу в межах розумного строку.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України судом прийнято рішення у справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача, викладена у позовній заяві

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР497-84-21 від 31.12.2020 в частині порушення строків оплати поставленого Позивачем природного газу.

У зв`язку із невиконанням відповідачем свого зобов`язання з оплати за спожитий газ, позивач нарахував до стягнення заборгованість у розмірі 65 052,50 грн, з яких 43 366, 35 грн - основна заборгованість, 7 373, 26 грн - пеня, 1 931, 99 грн - 3% річних, 12 383,90 грн - інфляційні втрати та судовий збір.

Позиція відповідача, викладена у відзиві на позовну заяву

Відповідач визнає позовні вимоги частково в сумі основного боргу, а саме у сумі 42 737,33 грн.

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач заперечив проти стягнення пені, відсотків річних та інфляційних втрат, зокрема, через дію форс-мажорні обставини, що викликані введення в Україна воєнного стану згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, а також, через дію постанови КМУ №206 від 05.03.2022, яка забороняє здійснення відповідних нарахувань на заборгованість, що утворилась внаслідок несвоєчасного та/або неповного внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Позиція позивача, викладена у відповіді на відзив

Позивач зазначив, що правовідносини між Позивачем та Відповідачем, що виникли на підставі Договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР497-84-21 від 31.12.2020, не включають в себе відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках; а заборгованість Відповідача перед Позивачем не є заборгованістю, утвореною за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Окрім цього, саме після початку повномасштабної військової агресії російської федерації між Позивачем та Відповідачем були укладені Додаткова угоди №9 від 09.03.2022 та Додаткова угода №12 від 31.03.2022 до договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів споживачу №41АР497-84-21 від 31.12.2020, де Сторонами була узгоджена ціна на газ з 01.03.2022 року та з 01.04.2022 року відповідно. Тобто на момент укладення додаткових угод Відповідач усвідомлював існування, як він стверджує, обставин непереборної сили, також це свідчить про те, що Відповідач не припинив і продовжував господарську діяльність і несе ризики пов`язані з цим.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

31.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» (далі-Позивач, Постачальник) та Комунальним підприємством «Верхньодніпровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпропетровської обласної ради» (далі - Відповідач, Споживач) укладено договір постачання природного газу для потреб непобутових споживачів споживачу №41АР497-84-21 (далі-Договір, арк.с. 12-13).

Згідно пункту 1.1 Договору, Постачальник зобов`язувався передати у власність Споживача природний газ, а Споживач зобов`язувався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

Відповідно до пункту 4.1 Договору, передбачено, що розрахунковий період за Договором становить один календарний місяць.

Відповідно до пункту 2.3 Договору обсяг переданого (спожитого) газу за розрахунковий період, що підлягає оплаті Споживачем, визначається на межі балансової належності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильників газу), визначених в заяві-приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між Оператором ГРМ та Споживачем, а також з урахуванням процедур, передбачених кодексом ГРМ.

Відповідно до пункту 4.2. Договору, оплата за Договором здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України - гривні в наступному порядку:

- Оплата в розмірі 100% (сто відсотків) здійснюється Споживачем до 28 числа місяця, що передує місяцю поставки;

- Остаточний розрахунок за фактично переданий Постачальником газ здійснюється Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітнім.

Відповідно до пункту 2.5.1 Договору за підсумками розрахункового періоду Споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати Постачальнику копію відповідного акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (транспортованого) природного газу Споживачу за розрахунковий період, що складені відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

Відповідно до пункту 2.5.2.Договору на підставі отриманих від Споживача даних та/або Оператора ГТС Постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає Споживачу два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженими представниками Постачальника або з використанням ЕЦП.

Відповідно до пункту 2.5.3. Договору Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу підписаний уповноваженим представником Споживача або надати в письмовій формі відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу.

Відповідно до пункту 3.3 Договору в редакції Додаткової угоди №11 від 28.01.2022, ціна газу за 1 куб.метр з урахуванням послуги до потужності становить 37,63657600 грн, крім того податок на додану вартість 7,52731520 грн, всього з ПДВ 45,16389120 грн (арк.с. 11).

Відповідно до пункту 3.3 Договору в редакції Додаткової угоди №9 від 09.03.2022, ціна газу за 1 куб. метр з урахуванням послуги до потужності становить 40,95749333 грн., крім того податок на додану вартість 8,19149867 грн., всього з ПДВ 49,14899200 грн (арк.с. 16).

Відповідно до пункту 3.3 Договору в редакції Додаткової угоди №12 від 31.03.2022, ціна газу за 1 куб.метр з урахуванням послуги до потужності становить 40,83333333 грн., крім того податок на додану вартість 8,19398187грн, всього з ПДВ 49,16389120грн (арк.с.12).

Пунктом 9.1 Договору встановлено, що цей Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої Споживач включений до реєстру споживачів ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» в інформаційній платформі оператора ГТС до 31.12.2021 року, а в частині проведення розрахунків-до їх повного здійснення.

В подальшому, Додатковою угодою №7 від 01.12.2021 Сторони домовилися викласти п.9.1.Договору в наступній редакції: «цей Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої Споживач включений до реєстру споживачів ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» в інформаційній платформі оператора ГТС до 31.12.2022 року, а в частині проведення розрахунків-до їх повного здійснення».

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивач здійснив на користь відповідача поставку природного газу в наступних обсягах:

- в січні 2022 року природний газ об`ємом 922,51 м3на загальну суму 60 587,82 грн, що

підтверджується актом приймання-передачі природного газу №ДО382001754 від 31.01.2022 (арк.с. 18).

- в лютому 2022 року природний газ об`ємом 345,36 м3на загальну суму 15 597,80 грн, що підтверджується актом приймання-передачі природного газу №ДО382003943 від 28.02.2022 (арк.с. 19).

- в березні 2022 року природний газ об`ємом 46,07 м3 на загальну суму 2 310,36 грн, що підтверджується актом приймання-передачі природного газу №ДО382005344 від 31.03.2022 (арк.с. 19).

- в квітні 2022 року поставлено природний газ об`ємом 17,77 м3на загальну суму 873,37 грн, що підтверджується актом приймання-передачі природного газу №Д від 30.04.2022 (20).

Зазначені вище акти були підписані та скріплені печатками позивача та відповідача, без зауважень з боку відповідача.

Позивач зазначив, що станом на 01.01.2022 у Відповідача обліковувалась переплата в розмірі 26000,00 грн, а також 09.02.2022 Відповідачем сплачено частково суму заборгованості в розмірі 10 000,00 грн. за спожитий природний газ в січні 2022 року.

Враховуючи часткову оплату та наявну попередню оплату, які надходили від Відповідача, у останнього виникла заборгованість перед Позивачем, за Договором на постачання природного газу від 31.12.2020 №41АР497-84-21 у сумі 43 366,35 грн. (за січень - 24 587,82 грн, за лютий - 15 597,80 грн, за березень - 2 310,36 грн, за квітень - 873,37 грн).

Отже, неналежне виконання відповідачем умов договору в частині розрахунків за спожитий у лютому - квітні 2022 року природний газ і зумовило звернення позивача до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права. Крім суми основного боргу за поставлений природний газ у розмірі 43 366,35 грн, позивач також просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 7 370,26 грн, інфляційні втрати в розмірі 12 383,90 грн та 3% річних у розмірі 1 931,99 грн.

Відповідач визнає частково позовні вимоги в частині основного боргу.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

За матеріалами справи судом встановлено, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, який підпадає під правове регулювання норм § 5 глави 54 Цивільного кодексу України та § 3 глави 30 Господарського кодексу України, а саме - договором постачання природного газу.

Щодо суми основного боргу

Позивач належним чином виконав своє зобов`язання за договором з поставки відповідачу природного газу у січні - квітні 2022 року, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем. Отже, у відповідача виникло зустрічне зобов`язання з оплати вартості спожитого ним природного газу.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Положення аналогічного змісту закріплені в частині першій статті 526 Цивільного кодексу України.

За приписами статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на положення укладеного сторонами договору строк виконання відповідачем зобов`язань з оплати вартості спожитого у січні - квітні 2022 року природного газу є таким, що настав.

За приписами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідач у порушення умов договору не здійснив повних та своєчасних розрахунків із позивачем, у зв`язку з чим зі сторони відповідача має місце неналежне виконання взятих на себе зобов`язань за договором.

Згідно з викладеними у позові обставинами у відповідача за договором залишилась неоплаченою заборгованість за поставлений у лютому - квітні 2022 року природний газ у розмірі 43 366,35 грн.

Відповідач наявну суму основного боргу визнав частково, а саме у сумі 42 737,33 грн.

Відповідач у поданому до суду відзиві на позовну заяву стверджував, що сума переплати становить 26 629, 02 грн, але до відзиву Відповідачем не надані належні докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення Відповідача, а саме не наданий первинний документ на підтвердження здійснення платежу через банківську установу на користь Позивача саме в сумі 26 629,02 грн, що зазначена Відповідачем.

Надана відповідачем разом із відзивом оборотно-сальдова відомість по рахунку 631 за 31.01.2022 -16.06.2023 вказує на наявність сальдо на початок періоду в розмірі 26629,02 грн. вказує на відмінність суми сальдо від суми заявленої позивачем, але не містить даних про відповідальну особу яка видала документ, не містить відомостей про порядок розрахунків між сторонами та не має посилань на рух коштів до 31.01.2022. Акту звіряння розрахунків станом на 31.01.2022 сторони до матеріалів справи не надали.

А тому, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 43 366, 35 грн визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо суми пені

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписом статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Стаття 549 Цивільного кодексу України визначає, що неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нормою частини 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Підпунктом 6.2.1 пункту 6.2 договору передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пені, від суми простроченого платежу, за кожен день простроченого платежу.

Пунктом 9.12 Договору Сторонами було досягнута домовленість, що строк позовної давності, у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, компенсацій встановлюється тривалістю у 3 (три) роки.

У зв`язку з несвоєчасною оплатою відповідачем вартості спожитого у лютому - квітні 2022 року природного газу позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача пені в розмірі 7 370,26 грн, з яких з 11.02.2022 по 10.08.2022 у розмірі 3833,01 грн, за період з 11.03.2022 по 10.09.2022 у розмірі 2854, 61 грн, за період з 11.04.2022 по 10.10.2022 у розмірі 478,53 грн, та за період з 11.05.2022 по 10.11.2022 у розмірі 204,11 грн, розрахунок якої здійснено виходячи з подвійної облікової ставки Національного банку України.

Перевіркою наданого позивачем розрахунку пені, судом встановлено його невідповідність положенням чинного законодавства, з огляду на наступне.

Розрахунок пені позивачем здійснено з урахуванням строку нарахування штрафних санкцій в порядку передбаченому ч. 6 ст. 232 ГК України - протягом шести місяців від дня виникнення заборгованості.

Але при розрахунку пені ( та інших санкцій ) позивач виходив із суми боргу станом на 11.02.2022 в розмірі 24587,82 грн. Судом встановлено, що сума боргу випливала з різниці між сумою заборгованості вказаної в акті №ДО382001554 (том-1 арк.с. 18) 60584,82 грн. та сумами переплати на 31.01.2022 в розмірі 26000,00 грн. разом із погашенням боргу в розмірі 10000,00 грн., що складає 60584,82 -(26000,00 +10000,00) = 24584,82 грн.

З огляду на наведене позивач невірно визначив суму боргу для розрахунків суми пені, інфляційних витрат та 3 відсотків суму заборгованості на 11.02.2022, а саме зазначено 24587,82 грн., коли вірною сумою є саме 24584,82 грн.

Судом було здійснено розрахунок за допомогою онлайн калькулятора https://ips.ligazakon.net/calculator/ff з врахуванням помилки позивача.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню у розмірі 7369,31 грн.

Щодо сум інфляційних втрат та 3% річних

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 12 383,90 грн, з яких за період з березня 2022 року по серпень 2023 року у сумі 7356,39 грн; за період з квітня 2022 року по серпень 2023 року в сумі 4347,56 грн, за період з травня 2022 по серпень 2023 в сумі 516, 74 грн, за період з червня 2022 по серпень 2023 у сумі 163, 21 грн, та 3% річних у розмірі 1931,99 грн, з яких: за період з 11.02.2022 по 21.08.2023 (з урахуванням часткових оплат) в сумі 1 125, 65 грн, за період з 11.03.2022 по 21.08.2023 в сумі 678,18 грн, за період з 11.04.2022 по 21.08.2023 у сумі 94,57 грн та за період з 11.05.2022 по 21.08.2023 у сумі 33,59 грн.

Перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3% річних за допомогою онлайн калькулятора https://ips.ligazakon.net/calculator/ff, суд встановив, що заявлені до стягнення суми вказаних нарахувань є невірними.

Суд здійснивши перерахунок інфляційних втрат та 3% річних та встановив, що стягненню підлягають інфляційні втрати у сумі 10908,86 грн. та 3% річних у сумі 1931,86 грн. В іншій частині слід відмовити.

Щодо доводів відповідача

Заперечуючи проти стягнення штрафних санкцій, які нараховані після 24.02.2022 року, відповідач посилається на дію форс-мажорних обставин, а саме введення на території України воєнного стану.

Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022. Торгово-промислова палата України підтвердила, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (частина 2 стаття 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України").

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно з положеннями статті 218 ГК України, у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 по справі №913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

З урахуванням наведеної правової позиції, слід визнати, що воєнний стан на території України сам по собі не означає, що Відповідач не може здійснювати свою підприємницьку діяльність, отримувати прибуток та здійснювати розрахунки з контрагентами. Підтвердженням протилежного в даному випадку могли б бути обставини, за яких усі працівники (чи їх частина), керівник підприємства, інші посадові особи мобілізовані та перебувають у складі Збройних Сил України, тимчасово не виконують професійні обов`язки в зв`язку з воєнними діями, або все, чи частина виробничого обладнання підприємства знищена, пошкоджена, або задіяна в тих чи інших заходах, які пов`язані з воєнними діями, що б перешкоджало відповідачу здійснювати свою підприємницьку діяльність під час введення воєнного стану.

З урахуванням відсутності, неподання у справу зазначених доказів, слід визнати, що відповідач не довів, що виникнення відповідних форс-мажорних обставин, мало для нього наслідком неможливість виконання свого зобов`язання з оплати поставленого позивачем природного газу, тобто, не доведено, що це порушення сталося внаслідок вказаної обставини непереборної сили, що виключає підстави для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання.

Заперечення відповідача з посиланням на постанову КМУ №206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», суд вважає безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, адже відповідна постанова передбачає заборону нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги саме населенням, як побутовими споживачами, і не стосується суб`єктів господарювання.

Таким чином заперечення відповідача судом не приймаються.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Згідно частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

Згідно пункту 3 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судовий збір у розмірі 2623,10 грн. слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Верхньодніпровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства Дніпропетровської обласної ради" (51600, Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, місто Верхньодніпровськ, вулиця Котляревського, будинок 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (адреса: 49000, місто Дніпро, вулиця Поля, будинок 2, літ. А-2, ) основний борг у розмірі 43 366, 35 грн, пеню в розмірі 7369,31 грн., інфляційні втрати у розмірі 10908,86 грн, 3% річних у розмірі 1 931,86 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2623,10 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та підписано - 13.12.2023.

Суддя Ю.Ю. Первушин