ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2023 р. Справа № 917/634/23

Суддя господарського суду Полтавської області Білоусов С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укршлях", вул. Київська, 20, м. Житомир, 10014,

до Акціонерного товариства "Кременчуцьке кар`єроуправління "Кварц", вул. Київська, 85, м. Кременчук, Полтавська область, 39600,

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

20.04.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Укршлях" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Акціонерного товариства "Кременчуцьке кар`єроуправління "Кварц" про стягнення 546 140,05 грн. основної заборгованості за договором поставки № 140/1 від 31.10.2019 року, 181 424,13 грн. інфляційних нарахувань та 26 966,48 грн. 3 % річних.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 09.05.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укршлях" до Акціонерного товариства "Кременчуцьке кар`єроуправління "Кварц" про стягнення 546 140,05 грн. основної заборгованості за договором поставки № 140/1 від 31.10.2019 року, 181 424,13 грн. інфляційних нарахувань та 26 966,48 грн. 3 % річних. Постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Відповідач відреагував на позов відзивом за № 10/296 від 30.05.2023 року (вх. № 7176 від 07.06.2023 року), у якому не заперечує проти взятих на себе зобов`язань за договором поставки № 140/1 від 31.10.2019 року, проте, зазначає, що позивачем заявлено вимоги про стягнення основного боргу, що є предметом досудової санації, затвердженої ухвалою господарського суду Полтавської області від 29.03.2023 року по справі № 917/256/23.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 29.03.2023 року по справі № 917/256/23 задоволено заяву Акціонерного товариства "Кременчуцьке кар"єроуправління "Кварц" про затвердження плану санації до відкриття провадження у справі про банкрутство та затверджено план санації Акціонерного товариства "Кременчуцьке кар`єроуправління "Кварц" () до відкриття провадження у справі про банкрутство.

До плану санації до відкриття провадження у справі про банкрутство боржником включено вимоги, зокрема, кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Укршлях" на суму 546 140,05 грн.

Постановою Східного апеляційного господарського суду Полтавської області від 27.06.2023 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Промвпровадження" задоволено; ухвалу господарського суду Полтавської області від 29.03.2023 у справі № 917/256/23 скасовано; у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Кременчуцьке кар`єроуправління "Кварц" про затвердження плану санації до відкриття провадження у справі про банкрутство відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.09.2023 року касаційну скаргу Акціонерного товариства "Кременчуцьке кар`єроуправління "Кварц" задоволено частково; постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.06.2023 року у справі № 917/256/23 та ухвалу господарського суду Полтавської області від 29.03.2023 року скасовано; справу № 917/256/23направлено на новий розгляд до господарського суду Полтавської області.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 07.11.2023 року запропоновано відповідачу - АТ "Кременчуцьке кар`єроуправління "Кварц" протягом 5 днів з моменту отримання даної ухвали надати суду пояснення (контр розрахунок ціни позову) з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.09.2023 року по справі № 917/256/23.

Відповідач вимоги ухвали не виконав, пояснення (контр розрахунок ціни позову) з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.09.2023 року по справі № 917/256/23 - не надав.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРШЛЯХ" (постачальник) та Акціонерним товариством "Кременчуцьке кар`єроуправління "Кварц" (покупець) було укладено Договір поставки №140/1 від 31 жовтня 2019 року (далі Договір), відповідно до якого постачальник зобов`язується у визначені строки постачати (передавати у власність покупця) автомобільні шини, автокамери, обідні стрічки в асортименті (далі за текстом - Товар), а покупець зобов`язується його приймати та оплачувати ціну Товару.

Відповідно до п.1.2. Договору найменування, асортимент та кількість товару, ціна за одиницю та загальна ціна, визначені погодженою і підписаною Сторонами Специфікацією №1 (Додаток №1), яка є невід`ємною частиною цього Договору і додається до нього.

Відповідно до п.2.1. Договору ціна Товару, що є предметом цього Договору визначається у Специфікаціях (Додатках). Вартість кожної окремої партії Товару, який поставляється згідно з цим Договором, визначається у відповідних специфікаціях до нього. Загальна вартість цього Договору, усіх поставлених Товарів складається із вартості (ціни) окремих партій Товару, переданих постачальником покупцеві за відповідними Специфікаціями.

Відповідно до п.4.1. Договору покупець здійснює оплату за отриманий від постачальника Товар протягом 20 (двадцяти) банківських днів наступних за датою поставки.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укршлях", покладені на себе зобов`язання по Договору поставки № 140/1 від 31 жовтня 2019 року виконало належним чином, натомість відповідач в повному обсязі обов`язки з оплати поставленого товару не виконав, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 546 140,05 грн основної заборгованості, 181 424,13 грн інфляційних нарахувань та 26 966,48 грн 3 % річних.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 265 Господарського кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

За приписами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, і відповідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, на виконання взятих на себе договірних зобов`язань Товариство з обмеженою відповідальністю "Укршлях" поставило Товар на суму 633 522,05 грн., що підтверджується:

- специфікацією № 2 від 01.08.2020 року, № 3 від 01.11.2020 року, № 4 від 01.06.2021 року, № 5 від 01.09.2021 року, № 6 від 01.10.2022 року;

- видатковими накладними № 428 від 04.06.2021 року, № 473 від 23.06.2021 року, № 764 від 05.10.2021 року, № лт00000405 від 31.10.2022 року, № лт00000451 від 23.11.2022 року;

- рахунками на оплату № 500 від 04.06.2021 року, № 552 від 09.06.2021 року, № 830 від 13.09.2021 року, № лт00000456 від 11.10.2022 року, № лт00000553 від 21.11.2022 року.

В свою чергу, відповідач за поставлений товар розрахувався не в повному обсязі, у зв`язку з чим, станом на дату звернення позивача до суду з даним позовом у останнього виникла заборгованість в розмірі 546 140,05 грн, що підтверджується наданими платіжними дорученнями на часткову оплату та не заперечується відповідачем.

Також, на підтвердження заборгованості, в матеріалах справи міститься Акт звіряння взаємних розрахунків між сторонами за період 01.01.2021 року - 02.02.2023 рік, де підтверджується вищевказана заборгованість.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на дану норму, позивач заявив до стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 26 966,48 грн. та 181 424,13 грн. інфляційних втрат.

Здійснивши за допомогою системи "Ліга:Закон" перевірну наданих позивачем розрахунків суд встановив правильність їх нарахування.

За приписами ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суд справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Щодо судових витрат слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволені повністю, суд приходить до висновку, що судовий збір у розмірі 11 317,96 грн. слід покласти на відповідача.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 126, 231, 232-233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Кременчуцьке кар`єроуправління "Кварц" (вул. Київська, 85, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укршлях" (вул. Київська, 20, м. Житомир, 10014, ) 546 140,05 грн основної заборгованості, 181 424,13 грн інфляційних нарахувань, 26 966,48 грн. 3 % річних та 11 317,96 грн судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3.Копію рішення направити учасникам (сторонам) справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення складено та підписано 12.12.2023 року.

Суддя Білоусов С. М.