РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.12.2023Справа № 910/866/20 (910/13665/23)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житло-Сервіс" (03038, м. Київ, вул. Протасів Яр, буд. 8)

до Приватного акціонерного товариства "Ініціатор+" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 33-Б)

про стягнення 27 871,76 грн.

В межах справи № 910/866/20

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімреактив"

до Приватного акціонерного товариства "Ініціатор+" (ідентифікаційний код 32862717)

про банкрутство

суддя Чеберяк П.П.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 910/866/20 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімреактив" про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Ініціатор+" на стадії процедури розпорядження майном, введеної ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.06.2020 .

29.08.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Житло-Сервіс" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Ініціатор+" про стягнення 27 871,76 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.09.2023 прийнято позовну заяву Товариство з обмеженою відповідальністю "Житло-Сервіс" до Приватного акціонерного товариства "Ініціатор+" про стягнення заборгованості в розмірі 27 871,76 грн. до розгляду в межах справи №910/866/20 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Ініціатор+" та постановлено розглядати позовну заяву за правилами спрощеного позовного провадження.

06.10.2023 до Господарського суду м. Києва надійшов відзив відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов до висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного то обґрунтованого судового рішення, відповідно до ст. 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житло-Сервіс" (далі - виконавець, позивач), в особі директора Хорольського Сергія Петровича, що діє на підставі Статуту, з однієї сторони та Приватним акціонерним товариством "Ініціатор+" (далі - споживач, відповідач), в особі генерального директора Кобзара Андрія Олександровича, що є власником нежитлових приміщень у будинку, з іншої сторони, уклали Договір №КЛ7/26-ЦО про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Підпунктом 1.5.4 п.1.5 Договору тарифи на послуги з централізованого опалення становлять 1575,90 грн. за 1 Гкал.

За умовами вказаного Договору, а саме, п. 3.1 , п.3.2 розрахунковим періодом є календарний місяць. Платежі вносяться щомісяця не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений договором строк. (п.п. 4.2.1 п. 4.2 Договору).

Виконавець зобов`язаний своєчасно надавати послуги в установлених обсягах, належної якості, безпечні для його життя, здоров`я та які не спричиняють шкоди його майну відповідно до вимог законодавства, Правил та цього Договору. (п.п. 4.4.1 п.4.. Договору).

Згідно із п.10.1 Договору тарифи на послуги визначаються органами місцевого самоврядування та іншими нормативними актами згідно чинного законодавства України.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 23.09.2020 №1487 встановлено тариф на послугу з централізованого опалення у розмірі 1455, 95 грн. за 1 Гкал. На підставі вказаного розпорядження нарахування за послугу з централізованого опалення відповідачу за період з 01.11.2020 по 28.02.2021 здійснювалось за тарифом 1455,95 грн.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 29.12.2020 №2077 встановлено тариф на послугу з централізованого опалення у розмірі 1720, 16 грн. за 1 Гкал. На підставі вказаного розпорядження нарахування за послугу з централізованого опалення відповідачу за період з 01.03.2021 по 30.04.2021 здійснювалось за тарифом 1720,16 грн.

В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначає, що на виконання умов Договору, з метою забезпечення надання споживачам послуг з централізованого опалення, позивачем укладено договір з Комунальним підприємством "Київтеплоенерго" № 520375 від 11.07.2018 на постачання теплової енергії у гарячій воді, копія якого міститься в матеріалах справи.

В свою чергу, відповідач не здійснив плату за надані послуги з централізованого опалення, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість за період з 01.11.2020 по 31.08.2021 в розмірі 19 628,21 грн.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 1 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Частиною 1 ст. 10 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Частина 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні

виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

В матеріалах справи відсутні докази, що підтверджували б щомісячну сплату відповідачем за послуги з централізованого опалення за період з 01.11.2020 по 31.08.2021. Таким чином, заборгованість відповідача за надані послуги перед позивачем за вказаний період становить 19 628,21 грн.

У відзиві на позов відповідач зазначає, що не погоджується з позовними вимогами та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з наступних причин.

В справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Ініціатор+" є заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Житло-сервіс" з вимогами до боржника щодо стягнення 60 711, 42 грн., з яких 56 171, 42 грн. заборгованість за Договором №КЛ7/26-ЦО про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення за період з 01.11.2017 по 31.03.2020, а також судовий збір в розмірі 4 540,00 грн.

За переконанням відповідача, вимоги позивача заявлені у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Ініціатор+" та позовні вимоги щодо стягнення заборгованості в межах справи про банкрутство можуть спричинити конфлікт при виконанні судових рішень, оскільки позивачем зазначено однаковий договір, за яким утворилась заборгованість.

Водночас, відповідач не заперечує факту виконання договору з боку позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем дійсно заявлені вимоги у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Ініціатор +" за Договором №КЛ7/26-ЦО про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення за період з 01.11.2018 по 31.03.2020 у розмірі 56 171, 42 грн., натомість у межах справи про банкрутство позивачем заявлено заборгованість за період з 01.11.2020 по 31.08.2021 у розмірі 19 628,21 грн.

Таким чином, позивачем заявлено заборгованість за різні періоди та відповідно різні суми щодо стягнення заборгованості.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач, в порушення вищезазначених норм законодавства та умов договору №КЛ7/26-ЦО про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, не здійснив сплату за послуги з централізованого опалення, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості у розмірі 19 628,21 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 1 398,61 грн. та інфляційних нарахувань в розмірі 6 845,05 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідний висновок Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду викладено в постанові від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

Згідно з імперативними вимогами ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Здійснивши перевірку розрахунку 3% річних та інфляційних нарахувань, суд вважає дані розрахунки обґрунтованими, такими, що не суперечить положенням Договору та нормам чинного законодавства, відповідно виконані позивачем вірно. У зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 1 398,61 грн. та інфляційних нарахувань в розмірі 6 845,05 грн. також підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Отже, зважаючи на викладене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Ініціатор+" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 33-Б; ідентифікаційний код 24372433) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житло-Сервіс" (03038, м. Київ, вул. Протасів Яр, буд. 8; ідентифікаційний код 30167045) заборгованість в розмірі 19 628 (дев`ятнадцять тисяч шістсот двадцять вісім) грн. 21 коп., інфляційні втрати в розмірі 6 845 (шість тисяч вісімсот сорок п`ять) грн. 05 коп., 3 % річних в розмірі 1 398 (тисяча триста дев`яносто вісім) грн. 61 коп., судовий збір в розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Копію рішення направити сторонам та розпоряднику майна.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П. Чеберяк