ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2023 р. Справа№ 910/10548/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Полякова Б.М.

суддів: Сітайло Л.Г.

Остапенка О.М.

за участю секретаря судового засідання Дюкарєвої І.М.

розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Діджітал Солюшнс» про ухвалення додаткового рішення до постанови Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2023 у справі №910/10548/22

за результатом розгляду апеляційної скарги Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр»

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2023

у справі № 910/10548/22

за позовом комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр»

до державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» та

товариства з обмеженою відповідальністю «Діджітал Солюшнс»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-2 - громадська організація «Смарт Сіті Хаб»,

про визнання недійсним свідоцтва України №325675 на комбіновану торговельну марку «KYIV SMART CITY» та зобов`язання вчинити дії

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 04.12.2023

ВСТАНОВИВ:

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2023 апеляційну скаргу Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2023 у справі № 910/10548/22 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2023 у справі № 910/10548/22 залишено без змін. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладено на скаржника.

Через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу документів (канцелярія) від ТОВ «Діджітал Солюшнс» до апеляційного суду надійшла заява про ухвалення додаткової постанови по розподілу судових витрат.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2023 вирішення питання про ухвалення додаткової постанови до постанови Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2023 у справі №910/10548/22 призначено до розгляду на 04.12.2023.

Розглянувши у судовому засіданні 04.12.2023 заяву ТОВ "Діджітал Солюшнс" про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 5 ст. 125 ГПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини п`ятої статті 129 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За приписами частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Верховний Суд, зокрема, постановах: від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц від 27.06.2018 у справі № 866/1216/16, постановах Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 902/844/18, від 31.05.2022 у справі № 927/728/21 від 07.09.2022 у справі № 916/2348/21, від 09.03.2023 у справі № 925/1758/21 від 29.03.2023 у справі № 906/945/21, ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.06.2023 № 910/5316/2, прийшов до таких висновків: «При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін»; «На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про падання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законодавством: порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені»; «Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат»

Отже, відповідно до наведених висновків Верховного Суду відшкодування судових витрат на правову допомогу адвоката є правомірним якщо такі судові витрати реально (фактично) понесені стороною, що у справі має бути документально доведено.

На підтвердження зазначених витрат адвокатом Купайгородським Е.О. подано у справу договіри від 21.12.2020 № 01/2020 про надання правової допомоги (далі - Договір); додаткову угоду до Договору від 06.03.2023 № 1/2023 (далі - Додаткова угода); ордер про надання правничої (правової допомоги); попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу адвоката у суді апеляційної інстанції (далі - Розрахунок)

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з підпунктом 3.2.1. пункту 3.2. поданих у справу адвокатом договорів про надання послуг (далі - Договори) ТОВ «Діджітал Солюшнс» зобов`язане протягом 3 (трьох) банківських днів, що йдуть за датою виставлення адвокатом рахунків про сплату гонорару (електронною поштою, державною поштою України чи комерційною службою кур`єрської доставки) сплатити гонорар адвокату.

Не зважаючи на те, що рахунки датовані кінцем вересня, початком жовтня 2023 року, доказів виставлення адвокатом Купайгородським Є.О. до теперішнього часу зазначених рахунків-фактур ТОВ ДІДЖІТАЛ СОЛЮШНС для їх оплати, тобто - електронною поштою, державною поштою України, комерційною службою кур`єрської доставки (або в інший спосіб) до суду не надано.

А отже, ТОВ ДІДЖІТАЛ СОЛЮШНС навіть не обізнане у наявності таких рахунків, у обсязі, переліку, вартості наданих згідно з ними послуг.

Відповідно, адвокатом не надано й доказів, що ТОВ ДІДЖІТАЛ СОЛЮШНС прийняло послуги згідно з рахунками, зобов`язане їх сплатити, чи сплатило послуги. Тобто, реально понесло судові витрати на правову допомогу адвоката (що є обов`язковою для встановлення обставиною згідно з висновками Верховного Суду).

Таким чином, у справі не доведено обставин понесення ТОВ ДІДЖІТАЛ СОЛЮШНС судових витрат на правничу допомогу адвоката згідно з рахунками, а тому на переконання КП ПОЦ підстав для задоволення вказаної вище заяви немає.

Важливими є також висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час.

Слід звернути увагу на те, що правовий аналіз апеляційних скарг (п. 1 рахунків), підготування та подання відзиву (п. 2 рахунків), підготовка та участь в судових засіданнях (п. 3 рахунків) є частиною тієї ж підготовки до участі в судових засіданнях (п. 3 рахунків).

Крім того, доводи (докази) сторін у справі не відрізняються від доводів (доказів) у справі №910/8419/22, а тому послуги адвоката згідно з рахунками фактично не потребували від нього не аби яких професійних здібностей, витрати часу, заявленого у рахунках.

Відповідно, показники витраченого на такі послуги часу є явно надуманими адвокатом з огляду на складність справи.

Також, варто врахувати позицію викладену в постанові Верховного Суду від 27.07.2023 по справі № 560/9332/22, яка полягає в тому, що прибуття до суду та очікування початку судового засідання не передбачають використання адвокатом спеціальних знань або навичок, відтак вказаний час не може бути оплачений як час надання правничої допомоги.

Таким чином, відсутній факт того, що послуги адвоката оплачено чи буде оплачено ТОВ «Діджітал Солюшнс». Тобто, не підтверджено самого факту очікування понесения чи фактичного понесення ТОВ «Діджітал Солюшнс» у справі № 910/10548/22 судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Відповідно, надання доказів оплати гонорару, яких у справі немає, є обов`язковою умовою для вирішення питання розподілу судових витрат на правничу допомогу.

З огляду на вищевикладене, очевидно, що в матеріалах справи відсутні (не подавались до суду) докази двостороннього погодження між клієнтом та адвокатом вартості послуг з правової допомоги, обсягів такої правової допомоги та оплати за надані послуги з правової допомоги.

Отже, на переконання колегії суддів, наведені обставини вказують, що розмір витрат ТОВ «Діджітал Солюшнс» на оплату правничих послуг представника (адвоката) у даній справі (72 тис грн) є значно перебільшеним (нерозумним), непропорційним до предмета спору, необґрунтованим та неспівмірним до критеріїв, визначених ч. 4 ст. 126 ГПК України, крім того, за відсутності доказів, що підтверджували б замовлення зазначених послуг клієнтом у адвоката, прийняття наданих послуг клієнтом у адвоката, відсутністю оплат за надані послуги та недоведеністю обов`язку у клієнта оплачувати послуги адвоката, які не були пред`явлені останнім до оплати клієнту, а тому у задоволенні заяви ТОВ "Діджітал Солюшнс" про ухвалення додаткового рішення до постанови Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2023 у справі №910/10548/22 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 127, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджітал Солюшнс" про ухвалення додаткового рішення до постанови Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2023 у справі №910/10548/22 відмовити.

2. Справу №910/10548/22 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку згідно вимог ст.ст. 287-291 ГПК України.

Повний текст складено 05.12.2023.

Головуючий суддя Б.М. Поляков

Судді Л.Г. Сітайло

О.М. Остапенко