УХВАЛА

м. Київ

11.12.2023Справа № 910/18613/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Андреїшиної І.О., розглянувши заяву стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАК ІНДУСТРІЯ» про видачу судового наказу за вимогою до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «ХІМВЕКТОР» про стягнення заборгованості за договором поставки № 1007/1 від 10.07.2023 у розмірі 152 998,57 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ПАК ІНДУСТРІЯ» звернулоя до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ХІМВЕКТОР» суми заборгованості за договором поставки № 1007/1 від 10.07.2023 у розмірі 152 998,57 грн.

07.12.2023 через систему «Електронний суд» боржником подані заперечення на заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Так, статтею 147 ГПК України унормовано, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці.

Відповідно до ст. 148 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Так, суд звертає увагу заявника на положення ч. 2 ст. 12 ГПК України, відповідно до яких наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Разом з тим лише той факт, що договірні зобов`язання не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

Оскільки з поданої заяви вбачається її невідповідність ст. 148 ГПК України, а також враховуючи заперечення боржника проти видачі судового наказу, які надійшли до суду та з яких вбачається наявність спору між сторонами, який не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, подана заява про видачу судового наказу не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 148, 150, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ПАК ІНДУСТРІЯ» у видачі наказу за вимогою до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «ХІМВЕКТОР» про стягнення 152 998,57 грн.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання 11.12.2023 року та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 254 - 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.О. Андреїшина