ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2023м. ДніпроСправа № 904/5158/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бондарєва Е.М. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справу за позовом Фізичної особи-підприємця Турченко Дмитра Юрійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога" (52930, Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Веселе, Межівська ТГ, вул. Центральна, буд. 74, ідентифікаційний код 30927164) про стягнення 92 628,00 грн. заборгованості за послуги перевезення, 4 500,00 грн. штрафу, 418,73 грн. 3% річних, 509,45 грн. пені

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець Турченко Дмитро Юрійович звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом №б/н від 25.09.2023 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога" заборгованості на загальну суму 98 056,18 грн., з яких:

- 92 628,00 грн. заборгованість за послуги перевезення;

- 4 500,00 грн. штраф;

- 418,73 грн. 3% річних за період з 02.08.2023 по 25.09.2023;

- 509,45 грн. пені за період з 02.08.2023 по 25.09.2023.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 2 684,00 грн. витрат по сплату судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №ТП-142-П на внутрішні перевезення вантажів автомобільним транспортом від 08.07.2023 щодо своєчасної та повної оплати за послуги перевезення отримані на загальну суму 139 696,00 грн. за наступними актами здачі-прийняття робіт:

- №ОУ-0000055 від 22.07.2023 на суму 47 304,00 грн.;

- №ОУ-0000056 від 22.07.2023 на суму 46 564,00 грн.;

- №ОУ-0000057 від 22.07.2023 на суму 45 828,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №904/5158/23, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

На електрону пошту суду 23.11.2023 надійшли пояснення позивача в яких останній зазначає, що після відкриття провадження у справі відповідач погасив основний борг в розмірі 92 628,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями №1991 від 22.11.2023 на суму 46 564,00 грн., №1990 від 22.11.2023 на суму 45 828,00 грн., №1989 від 22.11.2023 на суму 236,00 грн.

На підтвердження адреси відповідача судом долучено до матеріалів справи Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 27.09.2023, з якого вбачається, що місцезнаходженням відповідача є: 52930, Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Веселе (колишня Веселівська с/р), Межівська ТГ, вул. Центральна, буд. 74, на яку і була направлена кореспонденція суду для відповідача.

Поштове відправлення на вказану адресу відповідача, в якому містилися ухвала суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, отримана відповідачем 12.10.2023, що підтверджується витягом інформації відстеження пересилання поштового відправлення за ідентифікатором №702 "Трекінг" з інтернет-порталу АТ "Укрпошта".

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Відповідно до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

08 липня 2023 року між Фізичною особою-підприємцем Турченком Дмитром Юрійовичем (далі перевізник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Перемога" (далі замовник, відповідач) укладено договір №ТП-142-П на внутрішні перевезення вантажів автомобільним транспортом (далі договір) відповідно до п.1.1 якого перевізник зобов`язується протягом усього строку дії договору за завданням замовника в обумовлені сторонами строки приймати довірений йому замовником вантаж, доставляти цей вантаж власним автомобільним транспортом до пункту призначення та видавати його визначеній замовником особі, яка має право на одержання такого вантажу, а замовник зобов`язується оплачувати належним чином надані перевізником послуги.

Відповідно до пункту 4.1 договору надання послуг по договору фіксується двостороннім Актом виконаних робіт (послуг), який складається у двох примірниках, по одному для кожної із сторін, підписується уповноваженими представниками перевізника і замовника та засвідчується печатками сторін та повинен містити наступну інформацію: найменування перевізника та замовника, вантажовідправника та вантажоодержувача, інформація про перевезений ватаж, дата і маршрут перевезення, інформація про транспортний засіб, вартість перевезення.

Загальна сума договору складається із сум вартостей підписаних обома сторонами актів виконаних робіт (послуг) (п.4.2 договору).

Факт надання послуги з перевезення підтверджуються: документами, що підтверджують передавання вантажу від вантажовідправника перевізнику, передавання вантажу перевізником вантажоодержувачу згідно чинного законодавства України, товарно-транспортною накладною, актом виконаних робіт (послуг) (п.4.5 договору).

Пунктом 4.6 договору передбачено, що замовник оплачує вартість послуг з перевезення на підставі виставленого перевізником рахунку-фактури протягом 7 банківських днів з моменту отримання замовником від перевізника належним чином оформлених документів згідно п.4.5 договору. При здійсненні оплати замовник має право вартість послуг за рахунком-фактурою зменшити на суми заборгованості перевізника перед замовником відповідно до пунктів 5.3, 5.4.1 договору.

Підставою для виставлення рахунку-фактури є дані підписаного сторонами Акту виконаних робіт (послуг), відмітки замовника у супровідних документах, а також акти, складені для підтвердження фактів, які можуть бути підставою для покладення на перевізника матеріальної відповідальності (п.4.7 договору).

У разі відсутності претензій у замовника до якості перевезення, замовник підписує наданий перевізником Акт виконаних робіт (послуг). За наявності претензій щодо якості перевезення замовник надає перевізнику мотивовану письмову відмову від прийняття послуг. У разі наявності у замовника претензій щодо якості наданих перевізником послуг, строк оплати продовжується на кількість днів, протягом яких сторони врегульовували розбіжності (п.4.9 договору).

Договір набуває чинності з дати його підписання обома сторонами і діє до 31 грудня 2023 року. Строк дії договору автоматично продовжується до 31 числа грудня місяця наступного календарного року якщо до закінчення строку дії договору жодна із сторін не заявить про його припинення (п.9.1 договору).

На виконання умов договору позивачем надано послуги перевезення на загальну суму 139 696,00 грн., що підтверджується підписаними сторонами актами здачі-прийняття робіт (надання послуг):

- №ОУ-0000055 від 22.07.2023 на суму 47 304,00 грн.;

- №ОУ-0000056 від 22.07.2023 на суму 46 564,00 грн.;

- №ОУ-0000057 від 22.07.2023 на суму 45 828,00 грн.

та товарно-транспортними накладними:

- №700849 від 08.07.2023.

- №700850 від 08.07.2023;

- №700851 від 08.07.2023;

Також перевізником виставлені замовнику рахунки-фактури:

- №СФ-0000055 від 22.07.2023 на суму 47 304,00 грн.;

- №СФ-0000056 від 22.07.2023 на суму 46 564,00 грн.;

- №СФ-0000057 від 22.07.2023 на суму 45 828,00 грн.

Відповідачем 18.08.2023 частково оплачено надані послуги на суму 47 068,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №1217 від 18.08.2023.

У зв`язку з простоєм транспортних засобів перевізника з вини замовника, перевізником за погодженням з замовником був нарахований штраф за три доби простою кожного з транспортних засобів, а саме MAN НОМЕР_2 н/п НОМЕР_3 , MAN НОМЕР_4 н/п НОМЕР_5 , MAN НОМЕР_6 н/п НОМЕР_7 , тобто в розмірі 1 500,00 грн. за кожний, на загальну суму 4 500,00 грн.

Вказаний розмір штрафу був погоджений з боку замовника шляхом підписання актів здачі-прийняття робіт (надання послуг):

- №ОУ-0000058 від 22.07.2023 на суму 1 500,00 грн. штрафу;

- №ОУ-0000059 від 22.07.2023 на суму 1 500,00 грн. штрафу;

- №ОУ-0000060 від 22.07.2023 на суму 1 500,00 грн. штрафу

та для оплати штрафів за простій транспортних засобів перевізником були виставлені рахунки-фактури:

- №СФ-0000058 від 22.07.2023 на суму 1 500,00 грн.;

- №СФ-0000059 від 22.07.2023 на суму 1 500,00 грн.;

- №СФ-0000060 від 22.07.2023 на суму 1 500,00 грн.

Відтак, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача 92 628,00 грн. заборгованості за послуги перевезення, 4 500,00 грн. штрафу, 418,73 грн. 3% річних за період з 02.08.2023 по 25.09.2023 та 509,45 грн. пені за період з 02.08.2023 по 25.09.2023, що є причиною виникнення спору.

Предметом доказування по справі є обставини укладення договору, строк дії договору, види послуг, строки виконання послуг, вартість послуг за договором; умови оплати, наявність актів виконання робіт (надання послуг), наявність прострочення оплати послуг.

Згідно частини 1 статті 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Відповідно до частини 1 статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір, між сторонами склались правовідносини з перевезення.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У встановлений договором строк щодо оплати вартості наданих послуг відповідачем не виконані.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість заявлених вимог по стягненню заборгованості у розмірі 92 628,00 грн., строк оплати якої настав.

Матеріалами справи підтверджується, що після звернення позивача з позовом до суду відповідач сплатив суму основного боргу у розмірі 92 628,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями №1991 від 22.11.2023 на суму 46 564,00 грн., №1990 від 22.11.2023 на суму 45 828,00 грн., №1989 від 22.11.2023 на суму 236,00 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, в частині вимоги про стягнення 92 628,00 грн. провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (частини перша, друга статті 217 Господарського кодексу України). Штрафними санкціями відповідно до частини першої статті 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими Господарським кодексом України та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (частина перша статті 199 Господарського кодексу України),

Видами забезпечення виконання зобов`язання за змістом положень частини першої статті 546 Цивільного кодексу України є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток, а частиною другою цієї норми визначено, що договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік забезпечувальних заходів для належного виконання зобов`язання не є вичерпним і сторони, використовуючи принцип свободи договору, передбачений статтею 627 Цивільного кодексу України, мають право встановити й інші, окрім тих, що передбачені частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України, засоби, які забезпечують належне виконання зобов`язання, за умови, що такий вид забезпечення не суперечить закону.

За змістом положень частини четвертої статті 231 Господарського кодексу України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п.5.5 договору, у разі порушення замовником строків оплати наданих перевізником послуг, крім випадків, передбачених пунктами 4.8, 4.9 та розділом 6 договору, замовник зобов`язаний на вимогу перевізника сплатити пеню в розмірі 0,01% від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення.

Замовник зобов`язаний сплатити перевізнику за його вимогою штраф за простій у розмірі 500,00 грн. за транспортний засіб за кожну повну добу простою. При цьому, простоєм транспортного засобу є несвоєчасне завантаження/розвантаження транспортного засобу, що сталось з вини замовника, що обчислюється, починаючи з 49 години після подачі транспортного засобу на завантаження/розвантаження (п.5.6 договору).

Згідно з п.5.7 договору, сплата неустойки (штрафу, пені) і відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням зобов`язань, не звільняють сторони від виконання зобов`язань за договором в натурі.

Перевіривши розрахунок суми пені та штрафу судом встановлено, що позовні вимоги в цій частині відповідають вимогам чинного законодавства, а тому до стягнення з відповідача підлягає сума пені (п.5.5 договору) в розмірі 509,45 грн. за період з 02.08.2023 по 25.09.2023 та штрафу (п.5.6 договору) у розмірі 4 500,00 грн., який був погоджений з боку замовника шляхом підписання актів здачі-прийняття робіт (надання послуг): №ОУ-0000058 від 22.07.2023 на суму 1 500,00 грн. штрафу; №ОУ-0000059 від 22.07.2023 на суму 1 500,00 грн. штрафу; №ОУ-0000060 від 22.07.2023 на суму 1 500,00 грн. штрафу.

Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача 418,73 грн. 3% річних за період з 02.08.2023 по 25.09.2023, то суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми 3% річних, на предмет арифметичної правильності та відповідності вимогам закону, судом встановлено, що він здійснений правильно, а тому до стягнення з відповідача підлягає сума 3% річних в розмірі 418,73 грн.

Згідно із ч. 2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин, або на підтвердження сплати існуючої перед позивачем заборгованості.

За таких обставин, оцінивши подані докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судового збору суд враховує наступне.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, частиною 9 вказаної статті визначено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки сплата боргу в розмірі 92 628,00 грн. відбулася після пред`явлення позову до суду, а спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, зокрема, порушення відповідачем своїх зобов`язань, суд вважає за необхідне судовий збір в цій частині покласти на відповідача.

Керуючись ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача у сумі 2 684,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 129, п.1 ч. 1 ст. 231, ст.ст. 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов Фізичної особи-підприємця Турченко Дмитра Юрійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога" про стягнення 92 628,00 грн. заборгованості за послуги перевезення, 4 500,00 грн. штрафу, 418,73 грн. 3% річних, 509,45 грн. пені задовольнити частково.

Закрити провадження у справі в частині суми 92 628,00 грн. у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога" (52930, Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Веселе, Межівська ТГ, вул. Центральна, буд. 74, ідентифікаційний код 30927164) на користь Фізичної особи-підприємця Турченко Дмитра Юрійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 4 500,00 грн. штрафу, 418,73 грн. 3% річних, 509,45 грн. пені та судові витрати у вигляді судового збору у сумі 2 684,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Е.М. Бондарєв