УХВАЛА

11 грудня 2023 року

м. Київ

cправа № 906/910/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бакуліна С.В. головуючий (доповідач), Кролевець О.А., Студенець В.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги фізичної особи-підприємця Голік Раїси Борисівни

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.10.2023 (головуючий суддя - Коломис В.В., судді: Саврій В.А., Миханюк М.В.) та рішення Господарського суду Житомирської області від 28.06.2023 (суддя Кравець С.Г.)

у справі №906/910/22

за позовом Комунального підприємства "Агенція з питань регіонального розвитку" Житомирської обласної ради

до фізичної особи-підприємця Голік Раїси Борисівни

про стягнення 55 548,91 грн,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Агенція з питань регіонального розвитку" Житомирської обласної ради звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до фізичної особи-підприємця Голік Раїси Борисівни (далі - ФОП Голік Р.Б.) про стягнення 55 548,91 грн основного боргу, а також судових витрат.

Господарський суд Житомирської області рішенням від 28.06.2023 у справі №906/910/22, яке Північно-західний апеляційний господарський суд залишив без змін постановою від 16.10.2023, позов Комунального підприємства "Агенція з питань регіонального розвитку" Житомирської обласної ради до ФОП Голік Р.Б. про стягнення 55 548,91 грн задовольнив частково. Стягнув з ФОП Голік Р.Б. на користь Комунального підприємства "Агенція з питань регіонального розвитку" Житомирської обласної ради 39 365,69 грн заборгованості з орендної плати. В іншій частині позову відмовив.

ФОП Голік Р.Б. звернулася 18.11.2023 (згідно з поштовим штампом на поштовому конверті) до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить: (1) поновити строк на касаційне оскарження постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.10.2023 та рішення Господарського суду Житомирської області від 28.06.2023 у цій справі; (2) скасувати зазначені судові рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Комунального підприємства "Агенція з питань регіонального розвитку" Житомирської обласної ради до ФОП Голік Р.Б.

Перевіривши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Частиною другою статті 6 та частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За приписами пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 ГПК для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина сьома статті 12 ГПК визначає, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є стягнення грошових коштів на загальну суму 55 548,91 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на момент подання позову до суду (248 100,00 грн), а тому у розумінні ГПК справа №906/910/22 є малозначною.

Колегія суддів звертає увагу скаржника, що у пункті 2 частини третьої статті 287 ГПК унормовано випадки, за умови доведення скаржником наявності яких посиланням на відповідні обставини, судове рішення у малозначній справі може бути предметом касаційного оскарження.

ФОП Голік Р.Б. підставою касаційного оскарження вищезазначених судових рішень вказує те, що: (1) судами попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних рішень порушено норми матеріального та процесуального права; (2) ця справа для неї не є малозначною, так як відповідачка є інвалідом другої групи; (3) вона позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваними судовими рішеннями, при розгляді іншої справи (підпункт "б" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК). Також скаржниця зазначає про неврахування судами висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 287 ГПК).

Посилання скаржниці на обставини, які, на її думку, доводять випадок, зазначений у підпункті "б" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК, за оцінкою Верховного Суду не підтверджує наявності цього випадку.

Твердження скаржниці, що вона позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженими судовими рішеннями, при розгляді іншої справи, остання не обґрунтовує посиланням на те, про які саме обставини йдеться та у якій саме справі такі обставини потребують спростування.

При цьому, саме лише посилання скаржниці на те, що ця справа для неї не є малозначною, так як ФОП Голік Р.Б. є інвалідом другої групи, Суд не вважає належним обґрунтуванням, оскільки скаржниця не зазначає, що вона зверталася до суду першої інстанції з клопотаннями про розгляд справи у формі загального позовного провадження, з одночасним наведенням аргументів того, що справа не є незначної складності.

Щодо посилань ФОП Голік Р.Б. на неврахування судами попередніх інстанцій висновків, викладених у постановах Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, то колегія суддів відзначає, що це є саме підставою касаційного оскарження судових рішення, передбаченою пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК, втім не є доводом, який у розумінні підпунктів "а" - "г" пункту 2 частини 3 статті 287 цього Кодексу, підтверджують наявність випадку/випадків, який/які дає/дають право вважати судове рішення таким, що підлягає касаційному оскарженню.

Касаційна скарга фактично зводиться до спроби переконати суд у необхідності переглянути зміст рішення, ухваленого судами першої та апеляційної інстанцій, однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішення суду тільки через те, що таке рішення скаржник вважає незаконним.

Верховним Судом під час аналізу доводів та аргументів касаційної скарги також взято до уваги: предмет позову, правову природу спірних правовідносин, складність справи, факт розгляду даної справи судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява № 21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

За змістом статті 7 ГПК правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Відповідно до частини першої статті 46 цього Кодексу сторони користуються рівними процесуальними правами.

На підставі наведеного надання стороні будь-яких переваг, зважаючи на сферу її діяльності, правовий статус, предмет спірних відносин, призведе до порушення одної з основних засад господарського судочинства - рівності учасників судового процесу перед законом і судом.

З огляду на відсутність належного обґрунтування наявності обставин, передбачених підпунктом "б" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК, Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ФОП Голік Р.Б. на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.10.2023 та рішення Господарського суду Житомирської області від 28.06.2023 у цій справі на підставі пункту 1 частини першої статті 293 ГПК, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 12, 163, 234, 235, 287, 293 ГПК, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця Голік Раїси Борисівни на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.10.2023 та рішення Господарського суду Житомирської області від 28.06.2023 у справі №906/910/22.

2. Копії ухвали надіслати учасникам справи.

3. Касаційну скаргу надіслати скаржнику разом з доданими до неї матеріалами. Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий С. В. Бакуліна

Судді О. А. Кролевець

В. І. Студенець