ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"11" грудня 2023 р. Справа № 911/3059/23

За позовом Білоцерківського національного аграрного університету, 09117, Київська область, місто Біла Церква, площа Соборна, будинок 8/1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕЖИРІЧЧЯ-АГРО", 09154, Київська область, Білоцерківський район, село Яблунівка, вулиця Центральна, будинок 66

про стягнення 100 920,00 грн заборгованості за договорами на створення-передачу науково-технічної продукції (НТП)

суддя Н.Г. Шевчук

без виклику сторін

суть спору:

Білоцерківський національний аграрний університет звернувся до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕЖИРІЧЧЯ-АГРО" про стягнення 100 920,00 грн заборгованості за договорами на створення-передачу науково-технічної продукції (НТП) від 04.02.2022 № 25/3, від 07.02.2022 № 25/2, від 09.02.2022 № 25/4 та від 10.02.2022 № 25/5.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ним (виконавець) та ТОВ "СВК ім. Щорса" (правонаступником якого є ТОВ "МЕЖИРІЧЧЯ-АГРО") (замовник) укладено ряд договорів на створення-передачу науково-технічної продукції, а саме від 03.02.2022 № 25/1, від 07.02.2022 № 25/2, від 04.02.2022 № 25/3, від 09.02.2022 № 25/4 та від 10.02.2022 № 25/5, предметом яких є виконання науково-дослідних робіт на тему: "Науково-обґрунтована система забезпечення стійкого благополуччя стада великої рогатої худоби щодо лейкозу з використанням новітніх методів діагностики (ІФА та ПЛР) та ефективних схем профілактики". Згідно підписаних актів здачі-приймання науково-технічної продукції, Університетом було виконано та передано відповідачу відповідні роботи, однак відповідачем оплату здійснено лише за договором № 25/1 від 03.02.2022, у зв`язку із чим за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 100 920,00 грн (21240,00 грн за договором від 07.02.2022 № 25/2; 29640,00 грн за договором від 04.02.2022 № 25/3; 24720,00 грн за договором від 09.02.2022 № 25/4 та 25320,00 грн договором від 10.02.2022 № 25/5).

Отже, за змістом позовних вимог поданого Білоцерківським національним аграрним університетом позову вбачається, що предметом такого позову є стягнення заборгованості в загальному розмірі 100 920,00 грн, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов чотирьох договорів на створення-передачу науково-технічної продукції в частині повної та своєчасної оплати виконаних робіт.

Суд, керуючись статтями 173 та 176 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи подібність правовідносин, що склалися між сторонами за вказаними правочинами, а також принцип процесуальної економії, дійшов висновку щодо доцільності об`єднання і спільного розгляду заявлених позивачем вимог в межах одного позовного провадження по кількох договорах та ухвалою суду від 09.10.2023 відкрито провадження у справі; розгляд справи № 911/3059/23 вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався, відзиву на позов та інших документів до суду не надав.

Відповідно до частини дев`ятої статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Як передбачено частиною четвертою статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач про розгляд справи господарським судом був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з ухвалою суду (№ 685).

Згідно з частиною четвертою статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

Білоцерківським національним університетом в лютому 2022 року були укладені ряд договорів із Товариством з обмеженою відповідальністю "СВК ім. Щорса", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕЖИРІЧЧЯ-АГРО" на створення-передачу науково-технічної продукції, а саме: договір від 03.02.2022 № 25/1, договір від 04.02.2022 № 25/3, договір від 07.02.2022 № 25/2, договір від 09.02.2022 № 25/4 та договір від 10.02.2022 № 25/5.

Спірними договорами в межах цього провадження є договір від 04.02.2022 № 25/3, договір від 07.02.2022 № 25/2, договір від 09.02.2022 № 25/4 та договір від 10.02.2022 № 25/5.

За умовами пунктів 1.1 спірних Договорів, Замовник (відповідач) доручає, а Виконавець (позивач) бере на себе зобов`язання виконати науково-дослідні роботи на тему: "Науково-обґрунтована система забезпечення стійкого благополуччя стада великої рогатої худоби щодо лейкозу з використанням новітніх методів діагностики (ІФА та ПЛР) та ефективних схем профілактики" відповідно із завданням та календарним планом, які є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до пунктів 3.2 Договорів, оплата за виконані роботи проводиться відповідно до актів здачі-приймання науково-технічної продукції згідно графіку та календарного плану.

Згідно із пунктами 3.3 Договорів, Замовник зобов`язується здійснювати оплату виконаних робіт протягом 30 днів після підписання акту здачі-прийому виконаних робіт.

Пунктами 6.1 Договорів визначено термін їх дії, з моменту підписання до 31.12.2022.

До кожного з договорів між сторонами підписані: Додаток 1 "Замовлення-завдання", Додаток 2 "Протокол узгодження ціни", Додаток 3 "Календарний план робіт", Додаток 4 "Планова калькуляція вартості робіт".

З матеріалів справи слідує, що:

1) по Договору № 25/2 від 07.02.2022: згідно Календарного плану робіт, виконавець повинен зробити контрольне діагностичне РІД, ІФА дослідження на лейкоз корів, нетелів та телиць старше 6 міс. віку 117 голів; згідно Протоколу узгодження договірної ціни та пункту 3.1 Договору, вартість продукції становить 21 240,00 грн;

2) по Договору № 25/3 від 04.02.2022: згідно Календарного плану робіт, виконавець повинен зробити контрольне діагностичне РІД, ІФА дослідження на лейкоз корів, нетелів та телиць старше 6 міс. віку 247 голів; згідно Протоколу узгодження договірної ціни та пункту 3.1 Договору, вартість продукції становить 29 640,00 грн;

3) по Договору № 25/4 від 09.02.2022: згідно Календарного плану робіт, виконавець повинен зробити контрольне діагностичне РІД, ІФА дослідження на лейкоз корів, нетелів та телиць старше 6 міс. віку 206 голів; згідно Протоколу узгодження договірної ціни та пункту 3.1 Договору, вартість продукції становить 24720,00 грн;

4) по Договору № 25/5 від 10.02.2022: згідно Календарного плану робіт, виконавець повинен зробити контрольне діагностичне РІД, ІФА дослідження на лейкоз корів, нетелів та телиць старше 6 міс. віку 211 голів; згідно Протоколу узгодження договірної ціни та пункту 3.1 Договору, вартість продукції становить 25 320,00 грн.

Позивач у позові зазначає, що згідно підписаних актів здачі-приймання науково-технічної продукції за вказаними договорами відповідач мав протягом 30 днів провести оплату за виконану роботу, однак цього не здійснив, що призвело до виникнення у останнього заборгованості у розмірі 100 920,00 грн. Також позивач зазначив, що відповідачем було здійснено оплату у розмірі 24840,00 грн за договором № 25/1 від 03.02.2022, в підтвердження чого до матеріалів позову долучено банківську виписку від 28.02.2023.

05 червня 2023 року позивач звертався до відповідача із вимогою вих. № 08-11/102, в якій просив погасити заборгованість за вказаними договорами, однак суд не приймає її до уваги, оскільки належних доказів її направлення відповідачу позивачем не додано (відсутні описи вкладення).

Оскільки, ТОВ "МЕЖИРІЧЧЯ-АГРО" так і не розрахувалося за виконані роботи згідно договорів від 04.02.2022 № 25/3, від 07.02.2022 № 25/2, від 09.02.2022 № 25/4 та від 10.02.2022 № 25/5 на суму 100 920,00 грн, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування:

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із частиною другою статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до частини сьомої статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначено у статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності з частиною першою статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог частин першої-другої статті 887 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (частина перша статті 854 Цивільного кодексу України).

Згідно із приписами частини першої статті 331 Господарського кодексу України за договором на створення і передачу науково-технічної продукції одна сторона (виконавець) зобов`язується виконати зумовлені завданням другої сторони (замовника) науково-дослідні та дослідно-конструкторські роботи (далі - НДДКР), а замовник зобов`язується прийняти виконані роботи (продукцію) і оплатити їх.

Науково-технічною продукцією є завершені науково-дослідні, проектні, конструкторські, технологічні роботи та послуги, створення дослідних зразків або партій виробів, необхідних для проведення НДДКР згідно з вимогами, погодженими із замовниками, що виконуються чи надаються суб`єктами господарювання (науково-дослідними, конструкторськими, проектно-конструкторськими і технологічними установами, організаціями, а також науково-дослідними і конструкторськими підрозділами підприємств, установ і організацій тощо) (частина третя статті 331 Господарського кодексу України).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені у даній справі позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно із частинами першою, третьою статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Поряд з цим, приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Як слідує з матеріалів справи, відповідач в порушення умов договорів та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, в частині оплати виконаних робіт.

При цьому, всупереч вимогам статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України, відповідач доводів позивача не спростував, наявності та розміру основного боргу не заперечував, доказів оплати робіт згідно договорів від 04.02.2022 № 25/3 (29640,00 грн), від 07.02.2022 № 25/2 (21 240,00 грн), від 09.02.2022 № 25/4 (24 720,00 грн) та від 10.02.2022 № 25/5 (25 320,00 грн) у загальній сумі 100 920,00 грн та, відповідно, відсутності заборгованості суду не надав.

Отже, факт порушення відповідачем зобов`язань за договорами судом встановлений та по суті відповідачем не спростований.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договорами від 04.02.2022 № 25/3, від 07.02.2022 № 25/2, від 09.02.2022 № 25/4 та від 10.02.2022 № 25/5, з урахуванням встановлення судом факту наявності заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 100 920,00 грн, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Судові витрати відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 238 Господарського процесуального кодексу України суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕЖИРІЧЧЯ-АГРО" (09154, Київська область, Білоцерківський район, село Яблунівка, вулиця Центральна, будинок 66, ) на користь Білоцерківського національного аграрного університету (09117, Київська область, місто Біла Церква, площа Соборна, будинок 8/1, ) 100 920 (сто тисяч дев`ятсот двадцять) грн 00 коп. заборгованості та 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись із змістом судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Н.Г. Шевчук

Рішення складено та підписано: 11.12.2023