СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м. Харків Справа № 917/1854/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Істоміна О.А. , суддя Медуниця О.Є.

за участю секретаря судового засідання Євтушенка Є.В.

за участю представників сторін

від прокурора Хряк О.О., посвідчення №072721 від 01.03.2023

від позивача не з`явився

від відповідача Кутько Г.С., адвокат, ордер серія АХ № 1154837 від 25.10.2023

Семеха Д.С., адвокат, довіреність від 06.11.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Східного апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія «Комбінат виробничих підприємств» (вх. №2344 П/З) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 26.10.2023 у справі № 917/1854/21 (повний текст складено та підписано 30.10.2023 у м.Полтава) суддя Киричук О.А.

за позовною заявою Заступника керівника Полтавської обласної прокуратури в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Комбінат виробничих підприємств, с. Терешки, Полтавський р-н, Полтавська обл.

про стягнення 4 026 124,99 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Заступника керівника Полтавської обласної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області до Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Комбінат виробничих підприємств про стягнення 4 026 124,99 грн, у тому числі: 3 773 652, 16 грн основного боргу по договору про пайову участь (внесок) у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області №02-49/49 від 06.05.2019 та 252 472, 83 грн пені.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 10.02.2022 у справі №917/1854/21 позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Комбінат виробничих підприємств на користь Виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області 3 773 652, 16 грн основного боргу та 252 472, 83 грн пені; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Комбінат виробничих підприємств на користь Полтавської обласної прокуратури витрати на сплату судового збору у розмірі 60391,87 грн.

На виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 10.02.2022 у справі № 917/1854/19, яке залишене без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 14.12.2022 та постановою Верховного Суду від 09.03.2023 рішення судів залишені без змін, 13.04.2023 видано накази.

13.06.2023 Полтавським відділом державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на підставі наказу про примусове виконання рішення відкрито виконавче провадження №72022646 з виконання наказу про стягнення 3773652, 16 грн основного боргу та пеня у розмірі 252 472, 83 грн.

11.10.2023 на адресу Господарського суду Полтавської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Комбінат виробничих підприємств про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню по справі № 917/1854/21 в частині стягнення 3 773 652, 16 грн основного боргу та 252 472, 83 грн пені (м.о.,а.с.9-20)

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 26.10.2023 у справі №917/1854/19 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія «Комбінат виробничих підприємств» у задоволенні заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню по справі № 917/1854/19 (м.о.,а.с.54-58).

Ухвала господарського суду обґрунтована тим, що надані заявником докази та обставини, зазначені боржником в заяві про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, є такими, що не дають можливості вважати вказаний наказ таким, що не підлягає виконанню у розумінні вимог статті 328 ГПК України у зв`язку з тим, що відсутні докази саме добровільного виконання боржником рішення суду, на що вказує боржник у заяві.

Посилання заявника на припинення обов`язку ТОВ "Будівельна компанія «Комбінат виробничих підприємств» щодо сплати суми у розмірі 4026124,99 грн (складається з суми стягнення 3 773 652, 16 грн заборгованості за договором про пайову участь (внесок) у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 06.05.2019 №02-49/49 та 252 472, 83 грн пені) у зв`язку з його припиненням зустрічним зобов`язанням не знайшли підтвердження при розгляді заяви.

Так, суд зазначив, що в даному випадку зустрічним зобов`язанням заявник визначає факт інвестування ТОВ "Будівельна компанія «Комбінат виробничих підприємств» в розвиток інженерних мереж та/або об`єктів інженерної інфраструктури, які знаходяться поза межами земельних ділянок, де велось будівництво житлових будинків за адресами: вул. Полтавська, буд.1, Полтавська, буд.3 та вул. Кременчуцька, будинок 54б в с.Розсошенці Полтавського району (будівництво колекторів), проте вказане не може свідчити про добровільне виконання боржником рішення суду у справі № 917/1854/21, оскільки ці обставини виникли до подання прокурором позову у справі № 917/1854/21 і були предметом дослідження та оцінки судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій.

Інших підстав для визнання наказу про примусове виконання рішення від 13.04.2023 №917/1854/21 таким, що не підлягає виконанню, боржником у заяві не наведено.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Комбінат виробничих підприємств», звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Полтавської області від 26.10.2023 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву ТОВ «Будівельна компанія «Комбінат виробничих підприємств» про визнання виконавчого листа таким, що, не підлягає виконанню. Здійснити виклик у судове засідання як представника ТОВ «БК «Комбінат виробничих підприємств» за допомогою системи «Електронний суд» адвоката Семеха Д.С. та проводити судове засідання за його участі (м.о., а.с.60-74).

Апеляційна скарга мотивована наступним.

Скаржник вважає прийняте судом рішення від 26.10.2023 незаконним, необґрунтованим, прийнятим у зв`язку з неповним встановленням обставин, які мають значення для справи, неправильним встановленням обставин, які мають значення для справи, неправильним дослідженням та оцінкою документів, які є в матеріалах справи, неправильним визначенням відповідно до встановлених судом обставин правовідносин, що є підставою для подання апеляційної скарги.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт посилається на наступне.

Прокурор не може представляти інтереси держави в суді у випадках, які прямо не передбачені п.3 ч. 1 ст.129 Конституції України, ст.2 Закону України «Про прокуратуру» та главою 12 розділу Ш ЦПК України, які містять виключний перелік функцій, які повинна виконувати прокуратура та відповідно яких питання нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень здійснюється прокуратурою виключно у кримінальних справах.

Отже, апелянт вважає, що прокурором при розгляді поданої відповідачем заяви здійснюється представництво інтересів Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, інтересів держави за наявності формальних підстав та без наявності доведеності відповідним компетентним органом нездійснення або неналежного здійснення захисту якого він потребує, що передбачено ч. 3,4 ст.53 ГПК України, ч. 3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру».

Апелянт зауважує, що зобов`язання щодо виконання грошових зобов`язань зі сплати пайової участі (внеску) у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, яке виникли з договору № 02-49/49, укладеного 06.05.2019, відповідачем виконано альтернативним зобов`язанням будівництва об`єкту інженерної інфраструктури колекторів з відображенням в обліку шляхом здійснення припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог, які виникли у зв`язку з виконанням ним альтернативного зобов`язання; здійснено до прийняття рішення Господарського суду Полтавської області від 10.02.2022.

Зазначене відповідає положенням ст.539, ч. 2 ст.598, 601 ЦК України, Порядку залучення розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населених пунктів Щербанівської сільської ради, яке затверджене рішенням Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області 10 сесії 7 скликання від 09.08.2016.

Датою виконання альтернативного зобов`язання та припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за договором № 02-49/49 від 06.05.2019 є дата складання Акту готовності об`єкту до експлуатації від 20.01.2021, а саме готовності до експлуатації двох напірних каналізаційних колекторів від КНС «Міськмолокозавод» у м.Полтаві по вул.Комарова,10 до Супрунівських очисних споруд.

Підставою для проведення припинення є не факт будівництва колекторів, а наявність фактично інвестованих коштів, зроблене на зворотній основі, повернення яких є обов`язком замовника Щербанівської сільської ради, а вимоги з повернення є наявними однорідними, безспірними (щодо розміру) грошовими зобов`язаннями.

При цьому, апелянт посилається на висновки ВС щодо безспірності заборгованості та заборони зарахування. ВС погодився з доводами ТОВ «БК «Комбінат виробничих підприємств» про те, що право забудовника на зменшення розміру пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту імперативно визначено законом та не може ставитись у залежність від волевиявлення органу місцевого самоврядування.

Судом не взято до уваги рішення суду, які мають преюдиціальну силу, а саме постанови Східного апеляційного господарського суду у справі № 917/161/21 від 16.02.2022 та у справі №917/1855/21 від 17.08.2023, які набули чинності та якими встановлено, що ТОВ «БК «Комбінат виробничих підприємств» має імперативне право на зменшення суми пайового внеску на суму кошторисної документації, в т.ч. виконанням альтернативного зобов`язання, яким є виконання будівництва об`єкту інженерної інфраструктури об`єкту двох напірних каналізаційних колекторів від КНС «Міськмолокозавод» у м.Полтаві по вул.Комарова, б.10 до Супрунівських очисних споруд, які і є інженерно-транспортною інфраструктурою.

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.11.2023 року сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Істоміна О.А., суддя Стойка О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.11.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційної скаргою ТОВ «БК «Комбінат виробничих підприємств» на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 26.10.2023 у справі №917/1854/21; встановлено учасникам справи строк до 28.11.2023 включно, для подання відзиву на апеляційну скаргу. Звернуто увагу на те, що відповідно до частини четвертої ст.263 ГПК України до відзиву додаються докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи з урахуванням положень ст.42 цього Кодексу. Запропоновано учасникам справи в строк до 28.11.2023 включно надати до суду заяви, клопотання та заперечення ( у разі наявності), з доказами надсилання їх копій та доданих до них документів іншим учасникам справи. Призначено справу до розгляду на 06 грудня 2023 о 09:30 у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м.Харків, пр.Незалежності,13, 1-й поверх, зал засідань № 131. Витребувано матеріали справи № 917/1854/21 із Господарського суду Полтавської області.

27.11.2023 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали оскарження ухвали по справі № 917/1854/21 (т.4 на 59 арк.).

У строк, встановлений судом, від Заступника керівника Полтавської обласної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд залишити ухвалу Господарського суду Полтавської області від 26.10.2023 у справі № 917/1854/21 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення (м.о., а.с.97-105).

Відзив судом розглянутий, прийнятий до уваги та залучений до матеріалів справи.

У строк, встановлений судом, відзив на апеляційну скаргу від позивача у справі до суду не надійшов.

01.12.2023 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» до суду апеляційної інстанції надійшла заява представника відповідача адвоката Семехі Д.С. про участь у судовому засіданні 06.12.2023 о 09:30 в режимі відеоконференції, яка ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.12.2023 у справі № 917/1854/21 задоволена.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи від 04.12.2023 у зв`язку з відпусткою судді Стойка О.В., визначено наступний склад суду: головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Істоміна О.А., суддя Медуниця О.Є.

Представники відповідача в судовому засіданні підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та просили суд її задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Відповідно до приписів ст.ст.222, 223 ГПК України фіксування судового процесу здійснювалось технічними засобами, було складено протокол судового засідання.

Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників апелянта, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 10.02.2022 у справі № 917/1854/21 позов Заступника керівника Полтавської обласної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області до Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Комбінат виробничих підприємств про стягнення 4 026 124,99 грн, у тому числі: 3 773 652, 16 грн основного боргу по договору про пайову участь (внесок) у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області №02-49/49 від 06.05.2019 та 252 472, 83 грн пені задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Комбінат виробничих підприємств на користь Виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області 3 773 652, 16 грн основного боргу та 252 472, 83 грн пені. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Комбінат виробничих підприємств на користь Полтавської обласної прокуратури витрати на сплату судового збору у розмірі 60 391,87 грн (м.о., а.с.1-8).

13.04.2023 на виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 10.02.2022 у справі №917/1854/21, яке залишене без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 14.12.2022, які набрали законної сили 14.12.2022 та постанови Верховного Суду від 09.03.2023, яка набрала законної сили 09.03.2023, видано наказ (м.о., а.с.27).

13.06.2023 Полтавським відділом державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на підставі наказу про примусове виконання рішення відкрито виконавче провадження №72022646 з виконання наказу про стягнення 3 773 652, 16 грн основного боргу та 252 472, 83 грн пені відкрито виконавче провадження на підставі судового наказу №917/1854/21, виданого 13.04.2023 (м.о., а.с.28).

11.10.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельна компанія Комбінат виробничих підприємств на адресу Господарського суду Полтавської області надійшла заява про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі № 917/1854/21 (в частині стягнення 3 773 652, 16 грн основного боргу та 252 472, 83 грн. пені).

В обґрунтування поданої заяви ТОВ Будівельна компанія Комбінат виробничих підприємств посилався на таке.

Верховним Судом при слуханні справи № 917/1854/21 не було зроблено висновку щодо неможливості зменшення розміру пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту на суму їх кошторисної вартості, а зроблено висновок лише про передчасність такого висновку в межах конкретного спору;

- постановами суду, які набрали законної сили, по судовим справам №917/161/21 та №917/1855/21, які стосуються правовідносин, що є предметом даної справи встановлено обставини, які свідчать та підтверджують можливість здійснення зменшення суми пайового внеску за рахунок інвестиційних коштів, витрачених ТОВ Будівельна компанія Комбінат виробничих підприємств у якості інвестора на будівництво двох колекторів - створення інфраструктури;

- 10 серпня 2023 року ТОВ "БК "Комбінат виробничих підприємств" направило Виконавчому комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області листа (вихідний №1/495), в якому, з урахуванням висновків Верховного Суду по справі № 917/1854/21, матеріалів, які є у сторін, Пункту 4.9 Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населених пунктів Щербанівської сільської ради, який затверджено Рішенням 10 сесії 7 скликання Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області передбачено:

Якщо технічними умовами передбачається необхідність будівництва замовником інженерних мереж або об`єктів інженерної інфраструктури поза межами його земельної ділянки, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури зменшується на суму їх кошторисної вартості, а такі інженерні мережі та/або об`єкти передаються у комунальну власність Щербанівської сільської ради.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 26.10.2023 у справі №917/1854/19 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія «Комбінат виробничих підприємств» у задоволенні заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню по справі № 917/1854/19 (м.о.,а.с.54-58).

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012).

Статтею 18 ГПК України, яка кореспондується зі статтею 326 цього Кодексу, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Розділом V Господарського процесуального кодексу України врегулювано процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у господарських справах.

Згідно частин 1, 3 статті 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Відповідно частини 1 статті 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (ч. 2 ст. 328 ГПК України).

В постанові Верховного Суду від 16.01.2018 по справі №55/15479/15-ц було наголошено, що підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Враховуючи імперативні приписи статті 129-1 Конституції України, статей 18, 326 ГПК України щодо обов`язковості виконання судового рішення, що набрало законної сили, положення статті 328 ГПК України визначає можливість визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, лише за наявності для цього безумовних і безспірних підстав, тобто є процедурною нормою, що врегульовує правовідносини між боржником і стягувачем на стадії виконання рішення.

Отже, дослідженню, в даному випадку, підлягають обставини наявності визначених процесуальним законодавством підстав визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Процесуальним законодавством передбачено підстави, за якими наказ може бути визнано таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини 1, 2 статті 598 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України).

Відповідно до приписів частини 1 статті 202 Господарського кодексу України (далі- ГК України) господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управненої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 3 ст. 202 ГК України).

Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 "Припинення зобов`язання" розділу І книги п`ятої "Зобов`язальне право" ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "БК "Комбінат виробничих підприємств", заперечуючи проти задоволення позовних вимог вказувало на те, що ним виконано свій обов`язок за Договором - замінивши грошове зобов`язання альтернативним. Зокрема, відповідач стверджував, що ним побудовано об`єкти інженерної інфраструктури відповідно до технічних умов, а відтак у нього, як у замовника відсутній обов`язок зі сплати 3 773 652,16 грн, оскільки частка кошторисної вартості будівництва інженерних об`єктів, як виконання технічних умов з водопостачання та водовідведення багатоквартирного житлового будинку по вул. Полтавській, 3, у с. Розсошенці, Полтавського району, Полтавської області перевищує визначений позивачем розмір пайового внеску. З огляду на наведене, відповідач вважає, що відповідно до частини п`ятої статті 30 та статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту для нього по об`єкту будівництва будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями по вул. Полтавській, 3, у с. Розсошенці, Полтавського району, Полтавської області повинен бути зменшений.

На обґрунтування своїх доводів відповідач вказував, що він, як замовник будівництва багатоквартирних житлових будинків за адресами: вул. Полтавська, 1, Полтавська, 3 та вул. Кременчуцька, 54б у с. Розсошенці, Полтавського району, Полтавської області саме з метою початку проектування зазначених будинків, отримав технічні умови від 06.09.2013 №2/514 на підключення об`єкту, що проектується (реконструюється). Технічними умовами передбачено будівництво двох напірних каналізаційних колекторів від КНС "Міськмолокозавод" у м.Полтаві по вул. Комарова, буд. 10 до Супрунівських очисних споруд. Вказані споруди, після завершення будівництва, у будь якому випадку мають бути передані у комунальну власність Щербанівської територіальної громади, як передбачено умовами договору, а вартість будівництва вказаних споруд складає 16 420 730,00 грн.

З огляду на те, що позивачем не прийнято рішення про зменшення розміру пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, відповідач вважав, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за договором про пайову участь у розмірі 4 026 124,99 грн є необґрунтованою, заявленою завчасно, протиправною та такою, що порушує гарантовані права та свободи відповідача, як забудовника.

Судами встановлено, що сторонами при укладанні Договору не передбачено зменшення розміру пайової участі для ТОВ "БК "Комбінат виробничих підприємств" на суму вартості будівництва каналізаційних колекторів для об`єкту будівництва по вул. Полтавській, 3 у с. Розсошенці, а у матеріалах справи відсутнє відповідне рішення органу місцевого самоврядування про відшкодування замовнику різниці між здійсненими витратами та розміром пайової участі замовника у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що сторонами при укладенні Договору не передбачено зменшення розміру пайової участі для ТОВ "БК "Комбінат виробничих підприємств" на суму вартості будівництва каналізаційних колекторів для об`єкту будівництва по вул. Полтавській, 3, у с. Розсошенці, Полтавського району Полтавської області. Натомість зменшення розміру пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту на підставі частини п`ятої статті 30 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" суд визнав безпідставним, оскільки згідно з Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" частину п`яту статті 30 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" виключено. Ураховуючи, що матеріалами справи підтверджено факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань у частині своєчасного та повного перерахування суми пайового внеску, часткову сплату відповідачем суми пайового внеску, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення основного боргу та пені.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції, зазначив про те, що до спірних правовідносин належить застосовувати норми Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" у редакції, що діяла на момент їх виникнення, оскільки ці правовідносини у сфері містобудування пов`язані з зобов`язанням позивача взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста виникли з 06.05.2019 на підставі Договору, тобто до втрати чинності положень частини п`ятої статті 30 та статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Водночас, відхиляючи твердження відповідача щодо необхідності застосування до спірних правовідносин положень частини п`ятої статті 30 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", суд апеляційної інстанції виходив з того, що положеннями вказаної норми лише передбачено право замовника на зменшення розміру пайової участі, і яке у будь-якому випадку має бути реалізовано з урахуванням загальних засад цивільного законодавства та умов Договору. При цьому, судом враховано, що сторонами при укладанні Договору не передбачено зменшення розміру пайової участі для ТОВ "БК "Комбінат виробничих підприємств" на суму вартості будівництва каналізаційних колекторів, а також те, що відповідач фактично не скористався своїм правом на вирішення спору, шляхом внесення змін до Договору.

Верховний Суд у своїй постанові від 09.03.2023 у справі № 917/1854/21 погодився з доводами скаржника про те, що право забудовника на зменшення розміру пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту імперативно визначено законом та не може ставитись у залежність від волевиявлення органу місцевого самоврядування.

Водночас, Верховний Суд зауважив, що таке право замовника ставиться у залежність від обставин дотримання ним норм законодавства у сфері створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Щербанівської сільської ради та здійснення відповідних дій та процедур, які визначені у Порядку і дають змогу встановити як точну суму пайової участі замовника у розвитку інфраструктури населеного пункту так і суму здійснених витрат на будівництва інженерних мереж, які підлягають передачі до комунальної власності населеного пункту. Подібна за змістом правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 18.06.2020 зі справи №910/7707/19.

Отже, при вирішенні питання зменшення розміру пайової участі замовник має довести кошторисну вартість інженерних мереж або об`єктів інженерної інфраструктури, будівництво яких поза межами його земельної ділянки є необхідним за технічними умовами, а також надання уповноваженому органу місцевого самоврядування затвердженої в установленому порядку кошторисної документації об`єкта, яка б підтверджувала суму коштів, на яку позивач просить зменшити розмір пайової участі.

Таким чином, лише за умови доведеності факту здійснення відповідачем будівництва інженерних мереж або об`єктів інженерної інфраструктури поза межами його земельної ділянки відповідно до технічних умов замовник дійсно має право на зменшення розміру пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, зокрема на суму їх кошторисної вартості.

Верховний Суд в постанові у даній справі зазначив, що стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює презумпцію правомірності правочину, зокрема, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Кожний вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Отже до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

За висновком Верховного Суду, відповідач після закінчення відповідних робіт з будівництва двох напірних каналізаційних колекторів від КНС "Міськмолокозавод" у м. Полтаві по вул. Комарова, буд. 10, до Супрунівських очисних споруд не позбавлений права звернутися до суду з позовом про стягнення відшкодування вартості понесених витрат та в межах відповідного спору. Подібні за змістом висновки викладено і у постановах Верховного Суду від 13.11.2019 зі справи №911/2646/18 та від 17.09.2020 зі справи №916/1337/18.

За таких обставин, суд касаційної інстанції залишив касаційну скаргу ТОВ "БК "Комбінат виробничих підприємств" без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного господарського суду у справі № 917/1854/21 без змін.

В межах розгляду справи № 917/1854/21 Верховний Суд визнав відсутність підстав та обов`язку позивача зменшити суму пайової участі у межах спірних правовідносин, водночас зазначивши, що права відповідача, якщо він вважає їх порушеними, можуть бути захищені у межах іншого провадження у справі з відповідним позовом.

Щодо посилання ТОВ "БК "Комбінат виробничих підприємств" на відсутність обов`язку боржника повністю у зв`язку з припиненням зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог, які виникли у зв`язку з виконанням ним альтернативного зобов`язання на підставі ст. 601 ЦК України, оскільки відповідачем направлено стягувачу заяву про залік зустрічних однорідних вимог, судова колегія зазначає наступне.

Статтею 601 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Аналогічні приписи містяться в частині 3 статті 203 ГК України.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є особливим способом припинення одночасно двох зобов`язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні є кредитором у другому).

Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог, як односторонній правочин, є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин.

За змістом статті 601 ЦК України, частини 3 статті 203 ГК України вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань по передачі родових речей, зокрема, грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо); 3) строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Разом з тим, ще однією важливою умовою для здійснення зарахування зустрічних вимог - є безспірність вимог, які зараховуються, а саме, відсутність спору щодо змісту, умови виконання та розміру зобов`язань. За відсутності безспірності вимог відповідний спір має бути вирішений у судовому порядку з дотриманням вимог процесуального закону.

Вказані висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду від 13.11.2018 у справі №914/163/14, від 11.09.2018 у справі №910/21648/17, від 23.10.2018 у справі №910/18256/17, від 25.04.2018 у справі №910/6781/17, від 02.04.2019 у справі №918/539/18.

З постанови Верховного Суду від 09.03.2023 у справі № 917/1854/21 вбачається, що позивач взагалі не визнає права відповідача щодо зменшення розміру пайової участі на суму кошторисної вартості будівництва двох напірних каналізаційних колекторів від КНС "Міськмолокозавод" у м. Полтаві по вул. Комарова, буд. 10, до Супрунівських очисних споруд. Зокрема, з огляду на те, що по-перше, вищевказані каналізаційні колектори не передані до комунальної власності Щербанівської сільської ради, Полтавського району, Полтавської області, по-друге, оскільки розташовуються на території Полтавської об`єднаної територіальної громади, а тому не можуть бути передані до комунальної власності Щербанівської об`єднаної територіального громади. На думку позивача, вказані об`єкти не можуть бути використані як предмет щодо зменшення розміру пайової участі в розвиток інфраструктури Щербанівської об`єднаної територіального громади для відповідача.

Виконавчий комітет Щербанівської сільської ради у запереченнях на заяву ТОВ БК "Комбінат виробничих підприємств" послався на те, що:

- подавши заяву про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, ТОВ БК "Комбінат виробничих підприємств" фактично намагається ініціювати перегляд остаточного судового рішення всупереч чинному процесуальному законодавству.

Усі відповідні обставини були предметом судового розгляду (як у першій, так і в апеляційній та касаційній інстанціях) та відповідним чином були оцінені судами при прийнятті рішення про стягнення основного боргу та пені з відповідача.

- Верховним Судом чітко визначено процесуальний механізм, яким у разі закінчення відповідних робіт у встановленому порядку має можливість скористатися відповідач. Відповідні обставини щодо завершення/незавершення будівництва можуть бути предметом дослідження в межах окремого судового провадження щодо спору зі стягнення відшкодування вартості понесених витрат, однак жодним чином не може бути підставою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі № 917/1854/21.

- Судами усіх інстанцій надано оцінку правомірності/неправомірності дій відповідача в частині виконання/невиконання умов Договору про сплату пайових внесків.

Зокрема, судами констатовано відсутність серед умов договору про можливості зменшення розміру пайової участі для відповідача на суму вартості будівництва каналізаційних колекторів.

З моменту винесення остаточного судового рішення у справі № 917/1854/21 не змінилися жодні фактичні обставини та відповідачем не додано жодних доказів зворотнього.

З огляду на наведене вище, Виконавчий комітет Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області не вбачає жодних правових підстав для визнання виконавчого документа у справі № 917/1854/21 таким, що не підлягає виконанню (м.о., а.с.50-53).

Матеріали справи свідчать, що між сторонами існує неузгодженість щодо наявності зустрічного зобов`язання, відтак відсутня безспірність заявлених вимог.

Судова колегія зазначає, що наявність заперечень однієї сторони не є перешкодою для проведення зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони.

Водночас, припинення зобов`язання зарахуванням можливе не тільки за умов однорідності та зустрічності вимог сторін, строк виконання яких настав, але й за обов`язкової їх безспірності. Адже, за відсутності безспірності вимог спір по боргу за договором повинен бути вирішений в порядку позовного провадження, а до цього спірна сума не може бути прийнята судом як зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки вказане зарахування не підтверджується належними та допустимими доказами (аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.10.2018 у справі №910/18256/17).

Таким чином, спірна вимога ТОВ "БК "Комбінат виробничих підприємств" про зарахування зустрічних однорідних вимог на час її подання не відповідала ознакам зустрічності, однорідності вимог та не є безспірною, за одночасної наявності яких можливе припинення зобов`язання за ст. 601 ЦК України на підставі односторонньої заяви сторони. Доводи заявника про те, що зобов`язання сторін припинились на підставі поданої ним заяви про зарахування, оскільки ним виконано свій обов`язок за Договором - замінивши грошове зобов`язання альтернативним є непідтвердженими належними та допустимими доказами та ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства, а також спрямовані на переоцінку обставин справи, що є неможливим на стадії виконання судового рішення.

До того ж, колегія суддів звертає увагу, що під час розгляду справи № 917/1854/21 судом першої інстанції досліджувались обставини щодо наявності заборгованості ТОВ "БК "Комбінат виробничих підприємств" перед Виконавчим комітетом Щербанівської сільської ради Полтавського району за договором про пайову участь №02-49/49 від 06.05.2019, однак відповідач не порушував питання про залік зустрічних однорідних вимог. Рішення Господарського суду Полтавської області від 10.02.2022 у справі № 917/1854/21 набрало законної сили і не скасоване, а отже, в силу приписів статей 18, 326 ГПК України є обов`язковим до виконання на всій території України.

За висновком Верховного Суду в постанові від 19.09.2022 у справі № 917/244/21, у межах розгляду саме заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого й однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, проте не здійснюється перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків.

Посилання апелянта на постанови Східного апеляційного господарського суду від 16.02.2022 у справі № 917/161/22 та від 17.08.2023 у справі № 917/1855/21 як на преюдиційні, судова колегія вважає необґрунтованими з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини., якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційність у процесуальному праві обов`язок суду, який розглядає справу, прийняти без перевірки та доказів факти, які раніше були встановлені таким, що набрало законної сили судовим рішенням або вироком у будь-якій справі. Преюдиційність дозволяє уникнути ухвалення суперечливих судових актів щодо одного й того ж питання та вирішувати справи з найменшими витрати часу та засобів.

Суд апеляційної інстанції вважає, що преюдиційність застосовується саме на стадії розгляду справи по суті. Враховуючи, що процесуальне питання про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню відноситься до питання, пов`язаного з виконанням судових рішень, то на цій стадії преюдиційність застосована бути не може.

Доводи апелянта щодо представництва прокурора в даній справі, в т.ч. на стадії вирішення питання про визнання наказу таким, що не підлягає задоволенню, колегія суддів відхиляє, оскільки при розгляді справи по суті судом було встановлено дотримання прокурором вимог ст.23 Закону України «Про прокуратуру» щодо підтвердження підстав для представництва інтересів держави в суді в межах спірних правовідносин.

Отже, заява ТОВ "БК "Комбінат виробничих підприємств" фактично ґрунтується на обставинах, що виникли до подання прокурором позову у справі № 917/1854/21 і були предметом дослідження та оцінки судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що відмова суду першої інстанції у задоволенні заяви ТОВ "БК "Комбінат виробничих підприємств" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню є правомірною та такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ТОВ "БК "Комбінат виробничих підприємств" задоволенню не підлягає, а ухвала Господарського суду Полтавської області від 26.10.2023 у справі №917/1854/21 повинна бути залишена без змін.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія «Комбінат виробничих підприємств» ухвалу Господарського суду Полтавської області від 26.10.2023 у справі № 917/1854/21 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 26.10.2023 у справі № 917/1854/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено та підписано 11.12.2023.

Головуючий суддя О.О. Радіонова

Суддя О.А. Істоміна

Суддя О.Є. Медуниця