ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2023 р. Справа №914/589/23

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Кравчук Н.М.

суддів Зварич О.В.

Матущак О.І.

секретар судового засідання Михайлишин С.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Девелоперська компанія Мальви, б/н від 02.06.2023 (вх. № апеляційного суду 01-05/1865/23, 01-05/1882/23 від 12.06.2023)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 18 травня 2023 року (суддя Стороженко О.Ф., м. Львів)

у справі № 914/589/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Юніко-Експо, м. Львів

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю Девелоперська Компанія Мальви , м. Новояворівськ, Яворівський район, Львівська область

до відповідача-2 Державної інспекції архітектури та містобудування України, м. Київ

про визнання протиправними дії та рішення відповідача-2 щодо

видачі (відповідачу-1) дозволу від 11.07.2017 на виконання

будівельних робіт і скасування такого дозволу

за участі учасників справи:

від позивача: Шпак В.В.

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.05.2023 (з врахуванням ухвали про виправлення описки від 24.05.2023) відмовлено у задоволенні клопотання відповідача-1 від 17.05.2023 про закриття провадження у справі стосовно частини позовних вимог та про виключення відповідача-2 з числа відповідачів у даній справі; задоволено заяву (клопотання) відповідача-2 про передачу справи за належною підсудністю; передано справу №914/589/23 на розгляд Господарському суду м. Києва - за належною юрисдикцією. При цьому, ухвалено не здійснювати розгляд по суті усного клопотання відповідача-1 про залишення позову без руху - у зв`язку з передачею справи за належною підсудністю.

При постановленні ухвали суд першої інстанції прийшов до висновку, що, враховуючи факт заявлення позову до двох відповідачів, одним з яких є Державна інспекція архітектури та містобудування України (відповідач-2), яка, згідно з Положенням про Державну інспекцію архітектури та містобудування України (затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1340 від 23.12.2020), є Центральним органом виконавчої влади, наявні підстави, передбачені нормою ч.5 ст.30 ГПК України, для передачі справи на розгляд Господарського суду м.Києва, - за належною юрисдикцією (п.1 ч.1 ст.31 ГПК України).

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, відповідач-1 звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції була винесена із порушенням норм процесуального законодавства, тому підлягає скасуванню. Зокрема, апелянт зазначає, що оскільки спір у даній справі стосується нерухомого майна, яке розташоване за адресою: місто Львів, вулиця Угорська, 14, тобто, місцезнаходженням нерухомого майна є Львівська область, тому ця справа повинна розглядатись Господарським судом Львівської області з підстав виключної підсудності. При цьому апелянт вважає, що, враховуючи предмет позову, Державна інспекція архітектури та містобудування України (ДАМ) не є правонаступником Державної архітектурно-будівельної інспекції України та не може бути залучена до участі у цій справі в якості відповідача -2, оскільки у вказаній справі не заявлялась позовна вимога до ДІАМ. Позовні вимоги про визнання протиправними дій та рішення Державної архітектурно-будівельної інспекції України щодо видачі (відповідачу-1) дозволу від 11.07.2017 на виконання будівельних робіт і скасування такого дозволу, - у контексті змісту позовної заяви відносяться до юрисдикції господарських судів, оскільки оскаржувані дії та рішення щодо видачі (відповідачу-1) дозволу від 11.07.2017 на виконання будівельних робіт і скасування такого дозволу стосуються правовідносин, які виникли між Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та іншою, відмінною від позивача, особою. Тому апелянт вважає, що то є спір про право між позивачем та іншою особою щодо нерухомого майна, відтак, на думку апелянта, за наведених обставин необхідно застосувати ч. 3 статті 30 ГПК у країни.

В судовому засіданні 28.11.2023 представник позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги. Просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін а апеляційну скаргу без задоволення.

Апелянт та Відповідач-2 та участі уповноважених представників в судове засідання 28.11.2023 не забезпечили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, однак, від апелянта на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності (вх. № 01-04/7754/23 від 28.11.2023).

Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено у статті 202 ГПК України.

Так, за змістом частини 1 і пункту 1 частини 2 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зокрема неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання.

Ураховуючи положення статті 202 ГПК України, наявність відомостей про направлення зазначеним учасникам справи ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, що підтверджено матеріалами справи, висновки Європейського суду з прав людини у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії», також те, що зазначені учасники справи не зверталися до суду з будь-якими заявами щодо розгляду справи, явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, Апеляційний Суд дійшов висновку про можливість розгляду касаційної скарги по суті за відсутності представників зазначених учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

За загальними правилами територіальної підсудності, встановленими ч. 1 ст. 27 ГПК України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Приписи ст. 30 ГПК України встановлюють правила виключної підсудності господарських спорів.

Виключна підсудність означає, що певні категорії справ не можуть розглядатись за загальними правилами підсудності, а також за правилами альтернативної підсудності.

У апеляційній скарзі ТОВ "Девелоперська компанія «Мальви» зазначає про те, що даний спір підсудний Господарському суду Львівської області на підставі ч. 3 ст. 30 ГПК України за місцезнаходженням нерухомого майна, яке розташоване за адресою : м. Львів, вулиця Угорська, 14.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 30 ГПК України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Водночас згідно з ч. 5 ст. 30 ГПК України спори, у яких відповідачем є Кабінет Міністрів України, міністерство чи інший центральний орган виконавчої влади, Національний банк України, Рахункова палата, Верховна Рада Автономної Республіки Крим або Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, а також справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Таким чином, якщо відповідачем у справі є орган, зазначений у ч. 5 ст. 30 ГПК України, то розгляд такої справи у будь-якому разі відноситься до компетенції виключно Господарського суду міста Києва та будь-який інший суд неуповноважений здійснювати розгляд відповідної справи.

З урахуванням наведеного, у випадку виникнення конкуренції норм ч. 3 ст. 30 ГПК України та ч. 5 ст. 30 ГПК України під час визначення підсудності спору з приводу нерухомого майна, відповідачем у якому є орган, зазначений у ч. 5 ст. 30 ГПК України, судам слід керуватись ч. 5 ст. 30 ГПК України.

Отже, Господарський суд міста Києва є єдиним судом до виключної підсудності якого віднесено справи, відповідачем у яких є, зокрема, центральний орган виконавчої влади.

Така позиція викладена в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.02.2020 у справі № 914/240/18.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що, враховуючи факт заявлення позову до двох відповідачів, одним з яких є Державна інспекція архітектури та містобудування України (відповідач-2), яка, згідно з Положенням про Державну інспекцію архітектури та містобудування України (затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1340 від 23.12.2020), є Центральним органом виконавчої влади, наявні підстави, передбачені нормою ч.5 ст.30 ГПК України, для передачі справи на розгляд Господарського суду м.Києва, - за належною юрисдикцією (п.1 ч.1 ст.31 ГПК України).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду (ч. 2 ст. 31 ГПК України).

Таким чином, вказана стаття регулює дії місцевого суду у випадку зміни підсудності справи під час розгляду справи.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що дана справа підлягає розгляду відповідно до правил виключної підсудності, визначених ч. 5 ст. 30 ГПК України, Господарським судом міста Києва.

Таким чином, перевіривши ухвалу суду апеляційної інстанції, встановивши, що доводи апеляційної скарги про порушення і неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального законодавства при прийнятті оскаржуваного судового акта не знайшли свого підтвердження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо відсутності підстав для її зміни чи скасування.

Судовий збір за подання апеляційної скарги в порядку ст. 129 ГПК України покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 271, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд-

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Девелоперська компанія Мальви на ухвалу Господарського суду Львівської області від 18.05.2023 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 18.05.2023 у справі № 914/589/23 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляду апеляційних скарг покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 07.12.2023

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

Суддів О.В. Зварич

О. І. Матущак