ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2023 р. Справа №909/508/23

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

головуючий суддя Желік М.Б.

судді Орищин Г.В.

Галушко Н.А.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» №2410-10-3539 від 27.10.2023 (вх. №01-05/3336/23 від 30.10.2023)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22.09.2023 (повний текст складено 02.10.2023, суддя Рочняк О.В.)

у справі №909/508/23

за позовом: Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління»

пл. Міцкевича, 6/7, м. Львів, 79005

ел. пошта:

до відповідача: фізичної особи-підприємця Гурей Аліни Сергіївни

АДРЕСА_1

ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1

про стягнення 962 104 грн 38 коп. заборгованості

за участю представників:

від апелянта (позивача): Паращак І.В. - представник (в режимі відеоконференції)

від відповідача: Галайський О.В. - представник (в режимі відеоконференції)

Учасникам процесу роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46, Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 22.09.2023 у справі №909/508/23 у задоволенні позовних вимог відмовлено, судовий збір покладено на позивача.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, скаржник звернувся до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22.09.2023 у справі №909/508/23 та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити повністю, судові витрати покласти на відповідача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2023 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді -Галушко Н.А., Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.11.2021 поновлено Комунальному підприємству «Адміністративно-технічне управління» строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22.09.2023 у справі №909/508/23, зупинено дію оскарженого рішення, відкрито апеляційне провадження, встановлено відповідачу строк для надання відзиву на апеляційну скаргу до 24.11.2023 та призначено розгляд справи на 29.11.2023.

24.11.2023 на адресу суду надійшов відзив ФОП Гурей А.С. на апеляційну скаргу, в якому відповідачка просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні 29.11.2023 представниця апелянта підтримала вимоги апеляційної скарги, просила оскаржене рішення скасувати та задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідачки проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечив, просив залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а відтак оскаржуване рішення слід залишити без змін, з огляду на наступне.

Розгляд справи в суді першої інстанції. Короткий зміст позовних вимог, заперечень відповідача та рішення суду першої інстанції.

Комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління» звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до фізичної особи-підприємця Гурей Аліни Сергіївни про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних на загальну суму 962 104,38 грн. за прострочення поставки товару.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за умовами укладених сторонами договорів поставки відповідач повинен був не пізніше 20.11.2022 поставити товар, обумовлений договорами, однак, поставку було здійснено 16.12.2022, 26.12.2022 та 27.12.2022, що є підставою для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат. При цьому, відповідач своєчасно не повідомив позивача про настання обставин непереборної сили та не надав відповідні докази їх існування, а тому це не звільняє його від відповідальності за порушення взятого на себе зобов`язання щодо своєчасної поставки товару.

Відповідачка, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначала, що недотримання строків поставки товару позивачу згідно з укладеними між ними договорами, спричинене форс-мажорними обставинами, що полягали у відключенні електроенергії за адресою, де здійснювалось виробництво товару, про які відповідачка неодноразово повідомляла позивача. На підтвердження доводів про існування форс-мажорних обставин надано сертифікати про форс-мажорні обставини, видані Івано-Франківською Торгово-промисловою палатою від 20.04.2023.

Місцевий господарський суд, ухвалюючи оскаржене рішення, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача штрафних санкцій за несвоєчасну поставку товару у зв`язку з наявністю форс-мажорних обставин.

Узагальнені доводи апелянта (позивача) та відповідача.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що оскаржене рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. Так, апелянт наводить наступні доводи:

- суд дійшов помилкового висновку про те, що доведеним є факт існування форс-мажорних обставин в період існування договірних правовідносин між сторонами;

- суд неправомірно встановив, що умовами договорів поставки не передбачено наслідків прострочення чи невиконання обов`язку однією зі сторін щодо повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин (з посиланням на відповідний сертифікат ТПП чи без нього);

- відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 31.08.2022 у справі №910/15264/21, несвоєчасне повідомлення про форс-мажорні обставини позбавляє сторону, яка порушила цей обов`язок, права посилатися на ці обставини як на підставу звільнення від відповідальності, якщо це передбачено договором (втрата стороною права посилання на форс-мажор);

- у п.8.2. договорів поставки вказано, що сторона, яка не може виконувати зобов`язання за договором внаслідок дії обставин непереборної сили, повинна протягом трьох календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі на юридичну адресу, а у п.8.3. договорів вказано, що доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються уповноваженим органом постраждалій стороні за даним договором, проте, лист-звернення щодо продовження строку поставки товару №1 від 22.11.2022 позивач отримав 07.12.2022 без документального підтвердження обставин непереборної сили, а сертифікати ТПП було надано відповідачем вже після отримання претензій про нарахування штрафних санкцій;

- сторона повинна довести наявність форс-мажорних обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання;

- сертифікат торгово-промислової палати не є беззаперечним доказом існування форс-мажорних обставин та повинен оцінюватись судом критично, з урахуванням встановлених обставин справи та в сукупності з іншими доказами;

- введення воєнного стану (виключення світла) на території України не означає, що відповідач не може здійснювати господарську діяльність та набувати кошти, адже протилежного відповідач не довів та не надав доказів того, що підприємство зупинило роботу у зв`язку з виключенням світла, що всі працівники мобілізовані до складу Збройних сил України, все або частина складу рухомого майна підприємства задіяні під час тих чи інших заходів, що перешкоджало відповідачу здійснювати господарську діяльність;

- у цьому випадку відповідач не довів, що саме виключення світла призвело до унеможливлення виконання конкретних зобов`язань за договором поставки;

- суд дійшов неправильного висновку про те, що не зважаючи на виникнення форс-мажорних обставин, відповідач у повному обсязі виконав зобов`язання щодо виготовлення та поставки штурмового одягу, адже предметом договорів штормовий одяг не був, а суд навіть не з`ясував, який товар був поставлений з порушенням строків поставки;

- суд необґрунтовано дійшов висновку про те, що позивач, отримавши з простроченням на 8 днів повідомлення від відповідача про настання форс-мажорних обставин не відмовився від виконання зобов`язань за договорами та не розірвав їх, а прийняв поставлений товар з простроченням без будь-яких претензій та зауважень та здійснив оплату товару з простроченням більше, ніж 30 днів; суд залишив поза увагою, що позивач був зобов`язаний прийняти товар, а зауваження і претензії були, про що складався дефектний акт (акт невідповідності товару) від 23.01.2023;

- відповідач допустив порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобов`язань, тому сплата штрафних санкцій є його договірним зобов`язанням, яке узгоджується з приписами ч.2 ст.546 та ст.627 ЦК України, аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 06.06.2023 у справі №903/666/22.

Апеляційний суд зауважує, що у тексті апеляційної скарги зазначено, що складався дефектний акт (акт невідповідності товару) від 23.01.2023, копія якого додається, однак, в переліку додатків до апеляційної скарги такого доказу немає, в матеріалах скарги не міститься.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачка наводить фактичні обставини спору та вказує наступні аргументи на спростування доводів апелянта:

- із апеляційної скарги не вбачається, в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскаржуваного рішення;

- на підставі оцінки наявних в матеріалах справи доказів суд правильно встановив доведеним факт існування форс-мажорних обставин в період існування договірних правовідносин між сторонами;

- апелянт покликається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 31.08.2022 у справі №910/15264/21, однак, не обґрунтовує яким чином вказані висновки підтверджують незаконність оскарженого рішення, а в пунктах 50 та 52 постанови зазначено, що про те, що сторона позбавляється права посилатися на форс-мажорні обставини через несвоєчасне повідомлення має бути прямо зазначено в договорі, також подібні правові висновки містяться в постановах Верховного Суду від 22.06.2022 у справі №904/5328/21 та від 23.03.2023 у справі №920/505/22; отже, суд правильно встановив, що умовами укладених сторонами договорів не передбачено юридичних наслідків прострочення чи невиконання обов`язку однією із сторін щодо повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин;

- відповідно до п.п.1.1. та 1.2. договорів поставки постачальник зобов`язався поставити товар: комплекти: куртка вітровологозахисна зимова, куртка-утеплювач, штани вітровологозахисні зимові та утеплювач штанів вітровологозахисних зимових (ДК 021:20-7 штормовий одяг), тому суд правильно встановив обставини справи, а підстава апеляційної скарги є наслідком недослідження фактичних обставин спору саме позивачем;

- наявними та встановленими обставинами підтверджено факт, що попри наявність форс-мажорних обставин, відповідачка, все-таки, протягом строку їх дії змогла виконати зобов`язання, а не розпочала виконання зобов`язання після закінчення їх дії;

- доводи апелянта про те, що законом встановлена заборона на односторонню відмову від договору та те, що апелянт був зобов`язаний прийняти товар, не відповідає дійсності, адже виходячи з п.7.4. укладених договорів замовник має право ініціювати розірвання договору у разі невиконання постачальником зобов`язань за договором у встановлені строки;

- згідно із п.4.3. договорів, підписання замовником видаткової накладної на товар здійснюється лише після перевірки замовником якості наданого постачальником зразка тканини та зразка товару на відповідність цих зразків поданим з пропозицією сертифікатом/паспортом/деклараціям на товар та на тканину; підписання видаткових накладних від 16.12.2022, 27.12.2022, 26.12.2022 є підтвердженням відповідності товару вимогам замовника до якості, таким чином дефектний акт від 23.01.2023, який відсутній в матеріалах справи та не розглядався судом першої інстанції, не є доказом невідповідності товару та не має жодного юридичного значення щодо договорів;

- нездійснення активних дій (розірвання договору) апелянтом при простроченні виконання зобов`язання відповідачем свідчить про намір отримати виконане зобов`язання і, одночасно, стягнути штрафні санкції, про що й заявлено позов;

- відповідно до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 та у постанові Верховного Суду від 12.07.2023 у справі №922/2720/21, господарські санкції за неналежне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію майнових втрат кредитору, такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів;

- враховуючи зміст зобов`язання, яке було встановлено договором - поставка одягу, позивач помилково застосував норми ст.625 ЦК України, оскільки за договором поставки грошового зобов`язання у відповідача не виникало, а договором чітко передбачені наслідки несвоєчасного виконання зобов`язання - штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня).

Фактичні обставини справи, правильно встановлені судом першої інстанції.

07.11.2022 за результатами проведення відкритих торгів на закупівлю товару (штормового одягу) між фізичною особою-підприємцем Гурей Аліною Сергіївною (постачальник) та Комунальним підприємством «Адміністративно-технічне управління» (замовник) укладено два договори поставки, а саме: договір поставки №07/11/22/1 та договір поставки №07/11/22/2.

Відповідно до п.п.1.1, 1.2 укладених договорів постачальник зобов`язується поставити, а замовник - прийняти і оплатити такий товар: комплекти: куртка вітровологозахисна зимова та куртка утеплювач, штани вітровологозахисні зимові та утеплювач штанів вітровологозахисних зимових (ДК 021:20-7 штормовий одяг). Найменування, кількість, ціна та розміри товару вказані в специфікаціях до договорів (додаток №1 до договорів).

В специфікаціях до договорів сторони узгодили кількість, розміри, ціну та загальну вартість товару. Згідно зі специфікацією до договору поставки №07/11/22/1 поставці підлягає 1300 комплектів на загальну суму 8 811 400 грн, а згідно зі специфікацією до договору поставки №07/11/22/2 - 1200 комплектів на загальну суму 8 220 000 грн.

Згідно з п.2.2 договорів поставка товару здійснюється транспортом та коштом постачальника, в розмірах та в кількості відповідно до специфікацій не пізніше 20.11.2022.

В пунктах 3.1 договорів передбачено, що загальна ціна договорів складає 8 811 400 грн та 8 220 000 грн без ПДВ. Вартість товару включає в себе всі податки, збори, транспортні витрати на доставку товару за адресою замовника.

Строк поставки (передачі) товару - не пізніше 20.11.2022. Місце поставки - м. Львів, площа Міцкевича, 6/7 (п. п. 5.1, 5.2 договору).

Відповідно до п.п.6.3.1 п.6.3 договорів, постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором.

Згідно із п.7.1 договорів у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законом та цим договором.

Пунктом 7.2 договорів передбачено, що у разі несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товарів постачальник сплачує на вимогу замовника штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) у розмірі податної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення.

Відповідно до п.7.4 договорів у разі невиконання постачальником своїх зобов`язань за договором у строки, передбачені п.2.2, замовник має право ініціювати розірвання цих договорів. Договір вважається розірваним на 10 день від дати скерування замовником на юридичну адресу постачальника додаткової угоди про розірвання договору.

В розділі VIII договорів сторони визначили обставини непереборної сили.

- п.8.1 - сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за ним договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо);

- п.8.2 - сторона, що не може виконувати зобов`язання за даним договором внаслідок дії обставин непереборної сили, повинна протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі на юридичну адресу;

- п.8.3 - доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні, документи, які видаються уповноваженим органом постраждалій стороні за даним договором;

- п.8.4 - у разі коли строк дії обставин непереборної сили продовжується більше ніж 10 днів, кожна із сторін в установленому порядку має право розірвати цей договір.

Згідно з п.9.1 договорів спори, які виникають з цих договорів, вирішуються сторонами шляхом переговорів та прийняттям відповідних рішень, у разі недосягнення сторонами згоди зі спірних питань, спори (розбіжності) вирішуються у судовому порядку.

Ці договори набирають чинності з моменту його підписання та діють до 31.12.2022. Строк дії договорів, строк поставки товару може були продовжено у випадку непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника або інших обставин, за домовленістю сторін, шляхом підписання додаткової угоди (п.п.10.1, 10.2 договорів).

На виконання умов договору №07/11/22/1 від 07.11.2022 відповідач поставив, а позивач прийняв товар на загальну суму 8 220 000 грн, про що свідчать накладні №16/12 від 16.12.2022 на суму 1507000 грн та №27/12 від 27.12.2022 на суму 6 713 000 грн.

За договором 07/11/22/2 від 07.11.2022 відповідач поставив, а позивач прийняв товар на суму 8 811 400 грн, що підтверджується накладними №26/12 від 26.12.2022 на суму 2 711200 грн та №26/12-2 від 26.12.2022 на суму 6 100 200 грн.

Враховуючи, що 20.11.2022 припало на вихідній день, відповідно строк поставки товару переноситься на наступний робочий день (понеділок) - 21.11.2022. Таким чином, прострочення поставки товару настало 22.11.2023. Отже, прострочення поставки товару за договором поставки №07/11/22/1 на суму 1507000 грн становить 24 дні, а на суму 6 713 000 грн - 35 днів, а прострочення поставки товару за договором поставки №07/11/22/2 на суму 8811400 грн - 34 дні.

В зв`язку з простроченням строку поставки товару КП «Адміністративно-технічне управління» надіслало ФОП Гурей А.С. листи-вимоги №2410-10-876 та №2410-10-877 від 29.03.2023 про стягнення штрафних санкцій в розмірах 382 661,64 грн. та 422 464,38 грн.

У відповідях на претензії, направлених позивачу на офіційну електронну адресу позивача, №1 від 24.04.2023 та №2 від 24.04.2023 відповідачка вимоги про стягнення штрафних санкцій не визнала, зазначила про наявність форс-мажорних обставин, які стали причиною порушення строків поставки товару з наданням сертифікатів Торгово-промислової палати по договорах.

На підтвердження вказаних обставин, відповідачка надала надала суду:

- копії сертифікатів №2600-23-1913 та №2600-23-1914 від 20.04.3023 Івано-Франківської торгово-промислової палати, виданих ФОП Гурей А.С., в яких зазначено, що невиконання зобов`язань ФОП Гурей А.С. перед КП «Адміністративно-технічне управління» щодо своєчасної поставки товару спричинене виникненням в період з 10.11.2022 по 26.12.2022 форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що виразились з пошкодженні енергетичної системи України та періодичному вимкненні електроенергії через постійні масовані ворожі атаки іноземного ворога;

- копії виписок з електронної пошти , в яких зазначено про надсилання на електронну пошту відповідей на претензії;

- копію листа-звернення №1 від 11.11.2022, адресованого КП «Адміністративно-технічне управління» із проханням щодо продовження строку поставки товару та повідомлення про настання форс-мажорних обставин по договорах № 07/11/22/1 та №07/11/22/2, копію накладної № 4236652 про надіслання 11.11.2022 цього листа на юридичну адресу позивача (м.Львів, площа Міцкевича, 6/7) службою кур`єрської доставки ФОП Іваненко Д.М. та його повернення 14.11.2023 з відміткою «по вказаній адресі адресат відсутній»;

- копію квитанції про оплату послуг доставки;

- лист №19/07/ЛП від 19.07.2023 ФОП Іваненка Д.М., в якому зазначено, що дата (14.11.2023) в накладній № 4236652 є технічною помилкою під час заповнення, так як доставка кур`єрською службою відправлення № 4236652 відбулася 14.11.2022, у зв`язку із цим вірною датою на накладній кур`єрсько-поштового сервісу №4236652 слід вважати 14.11.2022. В листі також зазначено, що ФОП Іваненко Д.М. здійснює господарську діяльність без використання печатки, а тому її відсутність на накладній кур`єрсько-поштового сервісу № 4236652 не має наслідку нікчемності/недійсності цієї накладної;

- копію листа-звернення №1 від 18.11.2022, адресованого КП «Адміністративно-технічне управління», із проханням щодо продовження строку поставки товару та повідомлення про настання форс-мажорних обставин по договорах № 07/11/22/1 та №07/11/22/2 та докази надсилання цього листа 22.11.2022 на електронну пошту - ;

- лист-звернення №1 від 18.11.2022, адресований КП «Адміністративно-технічне управління», щодо продовження строку поставки товару та повідомлення про настання форс-мажорних обставин по договорах № 07/11/22/1 та № 07/11/22/2 та докази надсилання його 22.11.2022 позивачу Укрпоштою на юридичну адресу позивача (м.Львів, площа Міцкевича, 6/7), яке отримано відповідачем 07.12.2022;

- копію довідки АТ «Прикарпаттяобленерго» №12389/128 від 07.04.2023, яка видана Гурей А.С. , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , про те, що з 07.11.2022 по 27.12.2022 згідно ГПВ було відсутнє електропостачання ТП-481 впродовж 28 982 хв. та копії доданого до неї виписки з журналу фіксування відключень;

- копію витягу з Коломийського міжрайонного бюро технічної інвентаризації від 05.04.2005 про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на будинок за АДРЕСА_2 , копію договору оренди приміщення № 15 за адресою: АДРЕСА_2 та рухомого майна в ньому (столи прасувальні, швейні машинки, краєоверложувальні машинки, розпошивальні та закріпочні машинки тощо), від 01.01.2022, укладеного між ФОП Гурей А.І. та Гурей А.С., копію акту прийому-передачі майна від 01.01.2022, копію договору оренди № 102 рухомого майна (столи прасувальні, швейні машинки, краєоверложувальні машинки, розпошивальні та закріпочні машинки тощо), укладеного 10.07.2021 між ТзОВ «Гурей.Груп» та ФОП Гурей А.І., копію Меморандуму про співпрацю, укладеного 01.11.2022 між ФОП Гурей А.С. та ФОП Гурей А.І;

- довідку АТ «Прикарпаттяобленерго» №12389/329 від 18.08.2023, видану ФОП Гурей А.С. про те, що з 25.10.2022 по 07.11.2022 вимкнень електроенергії за адресою: АДРЕСА_2 не було;

- копії виписок з АТ «Райффайзен Банк» та повідомлення з АТ «Креді Агріколь Банк» з зазначенням дат надходжень оплат за поставлений товар.

Позивач, заперечуючи проти існування форс-мажорних обставин та повідомлення його відповідачем про їх існування, надав:

- фотокопію статті з невідомого джерела про запровадження на Прикарпатті з 25.10.2022 графіку аварійних вимкнень електроенергії, фотокопію виписки з сайту Прикарпаттяобленерго про зміну графіків вимкнень від 01.11.2022;

- копію виписки з сайту youcontrol.com.ua, в якій зазначено, що місцезнаходженням ОСОБА_3 , який надає послуги з кур`єрської доставки, є м.Харків;

- копію наказу КП «Адміністративно-технічне управління» №254/к від 07.12.2022 про звільнення з роботи ОСОБА_4 з 07.12.2022.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.

Спір між сторонами виник щодо застосування передбачених договором штрафних санкцій, а також нарахувань, передбачених ст.625 ЦК України, за порушення постачальником строку поставки замовленого товару.

За приписами ч.1 та ч.2 ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч.6 ст.265 ГК України).

Як визначено у ст.663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання згідно ч.2 ст.217 Господарського кодексу України застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Згідно ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Як визначено в ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч.4 ст.231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

В пунктах 7.2 договорів поставки, укладених між сторонами, передбачено відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язання у вигляді сплати штрафних санкцій у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого товару за кожен день прострочення.

Разом з тим, в пунктах 8.1 укладених договорів погоджено, що сторони звільняються від відповідальності у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо). Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії у відповідності до п.8.3 договорів поставки є відповідні документи, які видаються уповноваженим органом постраждалій стороні за даним договором.

При цьому, в п.8.2 договорів поставки, укладених між сторонами, встановлено обов`язок сторони, що не може виконувати свої зобов`язання за цими договорами внаслідок дії обставин непереборної сили, повідомити про це іншу сторону протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту їх виникнення.

Відповідно до ч.2 ст.141-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб здійснює Торгово-промислова палата України згідно п.п.2 ч.3 ст.14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні».

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Така правова позиція є усталеною в судовій практиці.

Суд першої інстанції в оскарженому рішенні обґрунтовано зазначив, що договори поставки від 07.11.2022 сторонами було укладено вже в період дії воєнного стану в країні, введеного 24.02.2022 в зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а отже приймаючи на себе зобов`язання за договорами сторони (як постачальник, так і замовник) розуміли чи мали розуміти всі ризики, які можуть виникнути у них в процесі виконання цих договорів.

Відповідно до сертифікатів №2600-23-1913 та № 2600-23-1914 від 20.04.2023 Івано-Франківської торгово-промислової палати, невиконання ФОП Гурей А.С. своїх зобов`язань перед КП «Адміністративно-технічне управління» щодо своєчасної поставки товару спричинене виникненням в період з 10.11.2022 по 26.12.2022 форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що виразились в пошкодженні енергетичної системи України внаслідок постійних масованих ворожих атак іноземного ворога та періодичному вимкненні в зв`язку з цим електроенергії, що стало перешкодою для належного здійснення ФОП Гурей А.С. виробничих процесів.

За інформацією, наданою АТ «Прикарпаттяобленерго», в період з 25.10.2022 по 07.11.2022 (до укладення між сторонами договорів поставки) вимкнень електроенергії за адресою здійснення ФОП Гурей А.С. своєї діяльності не було. Вперше аварійне вимкнення електроенергії за місцезнаходженням відповідача в зв`язку з пошкодженням енергетичної системи відбулося 10.11.2022.

Також, відповідно до довідки Філії АТ «Прикарпаттобленерго» «Карпатська» №12389/128 від 07.04.2023 з 07.11.2022 по 27.12.2022 згідно з ГПВ було відстнє електропостачання ТП-481 впродовж 29 982 хв (тобто, загалом близько двадцяти діб), що підтверджується розгорнутою інформацією щодо дат та часу початку і кінця перерви постачання, тривалості перерви в хвилинах.

При цьому, обставини аварійних вимкнень електроенергії у спірний період, спричинених ракетними обстрілами російською федерацією об`єктів критичної інфраструктури України, є загальновідомими обставинами.

За встановлених обставин, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що відповідачка не довела, що вимкнення світла призвело до унеможливлення виконання конкретних зобов`язань за договором, та погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що доведеним є факт існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) в період існування договірних правовідносин між сторонами.

Також суд першої інстанції встановив, що ФОП Гурей А.С. прострочила виконання свого обов`язку, передбаченого у п.8.2 договорів, щодо повідомлення іншої сторони у письмовій формі на юридичну адресу про наявність форс-мажорних обставин протягом трьох днів з моменту їх виникнення, а докази існування обставин непереборної сили - сертифікати №2600-23-1913 та №2600-23-1914 від 20.04.2023 Івано-Франківської торгово-промислової палати, були надані ФОП Гурей А.С. уже після отримання претензії від позивача про нарахування штрафних санкцій.

Разом з тим, як зазначає Верховний Суд у постанові від 31.08.2022 у справі №910/15264/21, потрібно розрізняти вчасне повідомлення сторони про виникнення форс-мажорних обставин (яке сторона має зробити у передбачений договором строк) від звернення до ТПП за отриманням сертифікату, яке є можливим лише після порушення виконання зобов`язання. Через це сертифікат ТПП може бути отриманий значно пізніше за дату, коли сторона з`ясувала неможливість виконання договору через вплив форс-мажорних обставин. Саме ж повідомлення про форс-мажор має бути направлено іншій стороні якнайшвидше. Хоча й форс-мажорні обставини впливають, як правило, на одну сторону договору (виконавця), але вони мають негативні наслідки насамперед для іншої сторони договору, яка не отримує його належне виконання.

У п.50 та п.52 вищевказаної постанови, на яку покликається апелянт у скарзі, від 31.08.2022 Верховний Суд зазначає, що неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про форс-мажорні обставини позбавляє сторону, яка порушила цей обов`язок, права посилатися на ці обставини як на підставу звільнення від відповідальності, якщо це передбачено договором (втрата стороною права посилання на форс-мажор). Про те, що сторона позбавляється права посилатися на форс-мажорні обставини через несвоєчасне повідомлення має бути прямо зазначено в договорі. Подібний за змістом правовий висновок міститься і у п.5.63 постанови Верховного Суду від 22.06.2022 у справі № 904/5328/21, а також в постанові Верховного Суду від 23.03.2023 у справі № 920/505/22.

Як вбачається з матеріалів справи, умовами укладених між сторонами договорів поставки №07/11/22/1 та № 07/11/22/2 від 07.11.2022 не передбачено юридичних наслідків прострочення чи невиконання обов`язку однією із сторін щодо повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин (із посиланням на відповідний сертифікат ТПП чи без нього). Також умовами договорів не встановлено строку на подання доказів існування форс-мажорних обставин під час виконання договорів, а лише зазначено, що такі докази повинні бути надані постраждалій стороні уповноваженим органом.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що порушення ФОП Гурей А.С. передбачених договорами строків повідомлення КП «Адміністративно-технічне управління» про настання форс-мажору означає автоматичну втрату нею права посилатись на форс-мажорні обставини, які мали місце.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що умови договорів поставки не передбачають юридичних наслідків прострочення виконання обов`язку однією із сторін щодо повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин, однак, не покликається на конкретні пункти договорів, де було б зазначено протилежне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 та постанові Верховного Суду від 12.07.2023 у справі № 922/2720/21 вказано, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за неналежне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію майнових втрат кредитору. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України). Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами. Загалом зміст цих принципів (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону. Добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Матеріалами справи підтверджується, що незважаючи на виникнення форс-мажорних обставин, відповідачка у повному обсязі виконала взяті на себе згідно укладених між сторонами договорів поставки зобов`язання щодо виготовлення та поставки штормового одягу позивачу. Натомість, позивач, отримавши з простроченням на 8 днів повідомлення від відповідача про настання форс-мажорних обставин не відмовився від виконань зобов`язань за договорами та не розірвав їх, а прийняв поставлений відповідачем товар з простроченням встановлених договорами термінів без будь-яких претензій та зауважень; здійснив оплату за отриманий товар з простроченням більше, ніж 30 днів.

При цьому, необґрунтованими є доводи апелянта про те, що товар був неякісний, адже в матеріалах справи відсутній дефектний акт (акт невідповідності), на який покликається апелянт.

Колегія суддів відхиляє за безпідставністю доводи апелянта про те, що предметом договору не був штормовий одяг, а суд не з`ясував предмету поставки, адже у п.п.1.1, 1.2 укладених договорів передбачено, постачальник зобов`язується поставити, а замовник - прийняти і оплатити такий товар: комплекти: куртка вітровологозахисна зимова та куртка утеплювач, штани вітровологозахисні зимові та утеплювач штанів вітровологозахисних зимових (ДК 021:20-7 штормовий одяг).

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача штрафних санкцій за несвоєчасну поставку товару у зв`язку з наявністю форс-мажорних обставин.

Також, не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних з огляду те, що обов`язок боржника сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, встановлений в ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, виникає у боржника у разі прострочення виконання саме грошового зобов`язання. Проте, у цьому випадку у відповідача відсутні грошові зобов`язання перед позивачем, а нарахування інфляційних втрат та 3% річних здійснено за прострочення поставки товару.

Відтак доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлені місцевим господарським судом обставини, апелянт не обґрунтував та не довів порушення застосування судом норм матеріального чи процесуального права.

Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Враховуючи встановлені обставини справи, межі перегляду оскаржуваного рішення, доводи сторін, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають до задоволення, відтак оскаржуване рішення слід залишити без змін.

В порядку положень ст. 129 ГПК України сплачений скаржником за подання апеляційної скарги судовий збір слід покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні вимог апеляційної скарги Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» №2410-10-3539 від 27.10.2023 (вх. №01-05/3336/23 від 30.10.2023) - відмовити.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22.09.2023 у справі №909/508/23 - залишити без змін.

3. Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги - покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 11.12.2023.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В.