ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2023 р. м. Київ Справа № 911/3058/23

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства Укртрансгаз (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1)

до Державного підприємства Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 119) (08343, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Мартусівка, вул. Бориспільська, 1)

про визнання грошових вимог у розмірі 75036,30 грн. та зобов`язання включити їх до ліквідаційного балансу,

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Укртрансгаз (далі АТ Укртрансгаз, позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Державного підприємства Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 119) (далі ДП Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 119), відповідач) про визнання грошових вимог у розмірі 75036,30 грн. та зобов`язання включити їх до ліквідаційного балансу.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем щодо якого було прийнято рішення про припинення шляхом ліквідації, обов`язку про задоволення кредиторських вимог позивача у розмірі 75036,30 грн., які утворилися внаслідок тривалого невиконання відповідачем судового рішення за договорами про постачання природного газу № 1577/1617-ТЕ-17 від 21.09.2016 р. та № 1875/1617-БО-17 від 28.10.2016 р.

Беручи до уваги характер спірних правовідносин, предмет, підстави позову і обраний позивачем спосіб захисту, а також категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, зважаючи на заявлену у даному спорі ціну позову, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд дійшов висновку, що справа за поданою Акціонерним товариством Укртрансгаз позовною заявою до Державного підприємства Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 119) про визнання грошових вимог у розмірі 75036,30 грн. та зобов`язання включити грошові вимоги до ліквідаційного балансу, підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.10.2023 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи № 911/3058/23 постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Ухвалу суду було направлено, зокрема, відповідачу, проте, вручення поштового відправлення № 593 не відбулося, і конверт повернувся на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Згідно з ч. 10 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України (в редакції на час направлення ухвали сторонам) судові рішення вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 232 ГПК України, ухвала є судовим рішенням.

Поряд з цим, п. 99 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 р., встановлено, що рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначкою Судова повістка), рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Частиною 6 ст. 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення, зокрема, є: день вручення судового рішення під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

В силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Відповідно до абз. 1 п. 116 Правил надання послуг поштового зв`язку, зокрема, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження.

Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику (абз. 1 п. 117 Правил).

Отже, встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, а також строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

До повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас, законодавство України, в тому числі - ГПК, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема, позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із згаданою статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

У разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Поряд з тим слід зазначити, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку - суду. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 р. у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 р. у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 р. у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 р. у справі № 24/260-23/52-б, від 19.05.2021 р. у справі № 910/16033/20.

Суд також зазначає, що у відповідності до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду Київської області від 10.10.2023 р. у справі № 911/3058/23 в Єдиному державному реєстрі судових рішень, яка опублікована та доступна до вільного перегляду.

У строк, встановлений ч. 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, клопотань від сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 161 ГПК України до заяв по суті справи належать відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив.

Відзиву на позов чи інших пояснень або заперечень щодо позовних вимог відповідачем до матеріалів справи не подано.

З огляду на зазначене, у відповідності з приписами ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає дану справу за наявними в ній на час ухвалення рішення матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Державне підприємство Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 119) є юридичною особою, що утворене 08.06.2000 р. (запис про державну реєстрацію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 21.12.2006 р. № 0001073).

Міністерством юстиції України, як засновником (органом, уповноваженим здійснювати управління державним майном), було прийняте рішення про припинення юридичної особи ДП Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 119) в результаті його ліквідації.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 14.06.2021 р. до ЄДР внесено запис про рішення засновника ДП Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 119) щодо припинення юридичної особи (номер запису 017003712), встановлено строк для заявлення кредиторами своїх вимог до 15.08.2021 р.

Як вбачається з матеріалів справи, AT «Укртрансгаз» зверталось до Господарського суду Київської області з позовом про стягнення з ДП «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№119)» про стягнення 59816,98 грн. компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу у лютому 2017 року, 1361,86 грн. 3% річних та 8489,49 грн. інфляційних втрат, 2684,00 грн. судового збору.

Рішенням Господарського суду Київської області від 31.07.2023 р. у справі № 911/1331/23 було задоволено позовні вимоги AT «Укртрансгаз» та стягнуто з ДП «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№119)» на користь AT «Укртрансгаз» 59816,98 грн. компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу у лютому 2017 року, 1361,86 грн. 3% річних та 8489,49 грн. інфляційних втрат, 2684,00 грн. судового збору.

Відповідач у добровільному порядку рішення Господарського суду Київської області від 31.07.2023 р. у справі № 911/1331/23 не виконав.

З метою примусового виконання рішення від 31.07.2023 р. у справі № 911/1331/23 Господарським судом Київської області 28.08.2023 р. було видано наказ у справі № 911/1331/23.

До виконання наказ Господарського суду Київської області у справі № 911/1331/23 не пред`являвся.

Суд відзначає, що зазначені вимоги AT «Укртрансгаз» є безспірними, оскільки вони підтверджені рішенням Господарського суду Київської області від 31.07.2023 р. у вказаній справі.

Як слідує з позову, AT «Укртрансгаз» звернулося до ліквідаційної комісії ДП «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 119)» із заявою № 1001ВИХ-23-6398 від 10.08.2023 р., відповідно до якої позивач просив визнати кредитором ДП «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 119)» за рішенням Господарського суду Київської області у справі № 911/1331/23 та включити до ліквідаційного балансу зазначену заборгованість (докази направлення долучено до матеріалів справи).

Відповіді на зазначену заяву AT «Укртрансгаз» від ліквідаційної комісії ДП «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 119)» не отримало. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

З огляду на зазначене, позивач і звернувся з даним позовом до суду про визнання грошових вимог у розмірі 75036,30 грн. та зобов`язання включити їх до ліквідаційного балансу.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідно статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно частини 2 статті 193 Господарського кодексу, України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статтей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Поряд з цим, згідно частин 3 та 4 статті 105 Цивільного кодексу України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

В силу приписів частини 6 статті 105 Цивільного кодексу України кожна окрема вимога кредитора розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Відповідно до частини 1 статті 107 Цивільного кодексу України кредитор може вимагати від юридичної особи, що припиняється, виконання зобов`язань якої не забезпечено, припинення або дострокового виконання зобов`язання, або забезпечення виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом.

Згідно частин 2, 5 статті 107 Цивільного кодексу України після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені у даній справі позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Судом враховано, що відповідач заявлених до нього вимог не спростував, належних та допустимих доказів, які підтверджують виконання ним вимог чинного законодавства щодо розгляду заявлених кредиторських вимог, прийняття відповідного рішення, надсилання його позивачу та включення вимог останнього до ліквідаційного балансу суду не надав.

Враховуючи викладене, а також наявність факту ухилення юридичної особи, що ліквідується відповідача, від розгляду та визнання заявлених кредиторських вимог позивача, а також відсутність у матеріалах справи доказів щодо включення кредиторських вимог позивача до ліквідаційного балансу відповідача, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання грошових вимог Акціонерного товариства Укртрансгаз у розмірі 75036,30 грн. та зобов`язання Державне підприємство Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 119) в особі ліквідаційної комісії включити їх до ліквідаційного балансу є доведеною, обґрунтованою, підтвердженою належними доказами і підлягає задоволенню.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов Акціонерного товариства Укртрансгаз задовольнити повністю.

2. Визнати грошові вимоги Акціонерного товариства Укртрансгаз (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, код 30019801) у розмірі 75036 (сімдесят п`ять тисяч тридцять шість) грн. 30 коп. та зобов`язати Державне підприємство Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 119) (08343, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Мартусівка, вул. Бориспільська, 1, код 08680201) в особі ліквідаційної комісії включити їх до ліквідаційного балансу.

3. Стягнути з Державного підприємства Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 119) (08343, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Мартусівка, вул. Бориспільська, 1, код 08680201) на користь Акціонерного товариства Укртрансгаз (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, код 30019801) 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повне рішення складене 11.12.2023 р.

Суддя В.М. Бабкіна