РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.12.2023Справа № 910/14729/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон»

про стягнення 66442,63 грн

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» про стягнення 66442,63 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.11.2022 в м. Ізмаїл Одеської області сталось ДТП за участі автомобіля «Kia Carens», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Дана ДТП сталась в результаті порушення ПДР водієм автомобіля «Kia Carens», д.н.з. НОМЕР_1 . Внаслідок даної ДТП автомобілю марки «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_2 були спричинені механічні пошкодження. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Kia Carens» на момент ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Еталон» за полісом АР №002515481, позивач просить суд стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 54014,79 грн. Окрім того, позивачем заявленого до стягнення 3% річних у розмірі 728,09 грн та пеню у розмірі 11699,75 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2023 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Визначено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 12.10.2023, для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 23.10.2023 та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, але не пізніше 02.11.2023. Визначено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання, але не пізніше 30.10.2023.

Зазначена ухвала була отримана відповідачем 03.10.2023, що підтверджується Повідомленням про доставку електронного листа до електронного кабінету відповідача.

Проте ПрАТ «СК «Еталон» в установлений строк відзиву на позов не подало, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направило.

Таким чином, суд вказує на те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.08.2022 між Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» (позивач, страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник) укладено Договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків №FА-00227372 та Поліс №АТ/3089654 (далі - Договір), за умовами якого застраховано, автомобіль марки ««Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_2 , в тому числі за страховим ризиком - ДТП.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.12.2022 по справі №946/8154/22, 22.11.2022 о 17 годині 00 хвилин в м. Ізмаїл Одеської області на перехресті вулиць Аврамівська та Горького ОСОБА_1, керуючи автомобілем «KIA Carens» державний номерний знак НОМЕР_1 , по другорядній дорозі, не надала дорогу автомобілю «Hyundai Sonata» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, у результаті чого сталося зіткнення та в наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Згідно з постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.12.2022 по справі №946/8154/22, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Позивачем також додано до матеріалів справи відповідь від Національної поліції України №806454.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, враховуючи, що вищезазначеною постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.12.2022 по справі №946/8154/22, яка не була оскаржена у передбаченому законом порядку та набрала законної сили, якою встановлено наявність вини ОСОБА_1 у скоєному 22.11.2022 ДТП, суд вважає, що доведення вини останнього не потребують повторного доказування відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач на виконання умов Договору згідно страхового акту №21480/21/922 від 30.11.2022, визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування у сумі 56614,79 грн без ПДВ на рахунок ОСОБА_3 , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією платіжної інструкції №303118 від 01.12.2022.

Розрахунок суми страхового відшкодування позивачем здійснено, зокрема, на підставі Акту огляду транспортного засобу (дефектної відомості) від 24.11.2022, ремонтної калькуляції системи AUDATEX №19784_21 від 25.11.2022.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні вказаного ДТП належним чином доведена доказами, наявними у матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Kia Carens», д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» за полісом обов`язкового страхування №АР/002515481.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що поліс обов`язкового страхування №АР/002515481 був чинний на момент скоєння ДТП - 22.11.2022. Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 130000 грн, франшиза - 2600 грн.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані власнику автомобіля марки «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_2 збитки у межах передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності в даному випадку є відповідач.

Пунктом 36.4. ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

З огляду на викладене, до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором, перейшло право вимоги, яке ОСОБА_3 , мала до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 29.12.2022 звертався до відповідача із заявою №04459/9222 від 22.12.2022 на виплату страхового відшкодування, яку було отримано відповідачем 03.01.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Проте, вказана заява позивача залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Враховуючи вище встановлені обставини, суд доходить висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 54014,79 грн підлягає задоволенню.

Крім того, пунктом 32.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими, зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Таким чином, оскільки відповідач впродовж визначеного Законом строку не сплатив суму страхового відшкодування та не направив позивачу обґрунтовану відповідь про відмову у виплаті страхового відшкодування, суд вважає, що строк зобов`язання по сплаті страхового зобов`язання сплив 03.04.2023.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також, пунктом 36.5. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та пені, судом встановлено, що надані розрахунки відповідають вимогам законодавства та є арифметично вірними, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та пені підлягають задоволенню.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування викладених у позові обставин.

Враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 33-Б, 2 під`їзд; ідентифікаційний код 20080515) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (03117, м. Київ, просп. Берестейський, 65; ідентифікаційний код 30115243) суму страхового відшкодування у розмірі 54014 (п`ятдесят чотири тисячі чотирнадцять) грн 79 коп., 3% річних у розмірі 728 (сімсот двадцять вісім) грн 09 коп., пеню у розмірі 11699 (одинадцять тисяч шістсот дев`яносто дев`ять) грн 75 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 11.12.2023

Суддя Я.В. Маринченко