ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" листопада 2023 р.м. Одеса Справа № 916/2783/23
Господарський суд Одеської області у складі: суддя Рога Н.В., секретар с/з Крутькова В.О., розглянув заяву Акціонерного товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» (вх.№2-1702/23 від 10.11.2023р.) про ухвалення додаткового рішення у справі №916/2783/23
За участю представників сторін:
Від позивача: Сузанська Л.М.- на підставі довіреності №95/2023 від 16.03.2023р.;
Від відповідача: не з`явився.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.11.2023р. у справі №916/2783/23 позовну заяву Акціонерного товариства (далі - АТ) «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «ВЕЙЛ-БІЛДІНГ» про стягнення 320 115 грн 48 коп. задоволено повністю, стягнуто з ТОВ «ВЕЙЛ-БІЛДІНГ» на користь АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» грошові кошти у розмірі 320 225 грн 48 коп.

10 листопада 2023р. до суду від Акціонерного товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» надійшла заява (вх.№2-1702/23 від 10.11.2023р.) про ухвалення додаткового рішення у справі №916/2783/23 та стягнення з ТОВ «ВЕЙЛ-БІЛДІНГ» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000 грн.

В обґрунтування заяви позивач зазначив, що такий розмір витрат на правничу допомогу ним було наведено у попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат, який був наведений у позовній заяві, та такий розмір витрат підтверджується актом наданих послуг №310 від 09.11.2023р., який було складено АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» та АО «ПЕРШИЙ РАДНИК» на підставі договору про надання правової допомоги №137-ОЕМ від 25.09.2020р. та додаткових угоди до нього (№9 від 01.07.2021р., №2224-ООЕ/12 від 30.12.2021р.), а також на положення ст.ст.123, 126, 129 ГПК України та відповідну судову практику.

Ухвалою суду від 13.11.2023р. заяву АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» (вх.№2-1702/23 від 10.11.2023р.) про ухвалення додаткового рішення у справі №916/2783/23 та стягнення з ТОВ «ВЕЙЛ-БІЛДІНГ» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000 грн. прийнято до провадження та призначено судове засідання з розгляду заяви на 30.1102023р.

15 листопада 2023р. до суду від ТОВ «ВЕЙЛ-БІЛДІНГ» надійшли заперечення на заяву АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» (вх.№2-1702/23 від 10.11.2023р.), у якій відповідач зазначив, що дана заява задоволенню не підлягає, адже надані позивачем документи не можуть свідчити та підтвердити факт оплати за наданій послуги.

Крім того, відповідач вважає, що у даному випадку заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу не є розумним та співмірним, а є завищеним.

Також, на підтвердження своєї позиції відповідач послався на відповідну судову практику.

В судове засідання, призначене судом на 30.11.2023р. представник відповідача не з`явився, будь-яких клопотань та заяв щодо відкладення розгляду заяви до суду не надав.

Представник позивача в судовому засіданні заяви про ухвалення додаткового рішення підтримує у повному обсязі, наполягає на її задоволенні. Додатково, представник позивача зауважив, що відповідно до положень ч.2 ст.126 та ч.8 ст.129 ГПК України стягненню підлягають витрати на правничу допомогу як вже сплачені, так і ті що підлягають оплаті.

Розглянув матеріали справи, заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п.12 ч.3 ст.2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Пунктом 3 ч.2 ст.237 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатом розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 244Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частиною 2 ст.244 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Згідно з ч.1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч.3 зазначеної статті встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ч.1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Першою заявою по суті спору, поданою АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» з позовна заява (вх.№3268/23 від 30.06.2023р.), у якій позивач навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000 грн.

У ст. 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч.8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

За приписами ч.5 ст.240 Господарського процесуального кодексу України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Одеської області від 07.11.2023р. ( повний текст складено 08.11.2023р.), позовні вимоги АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» до ТОВ «ВЕЙЛ-БІЛДІНГ» про стягнення 320 115 грн 48 коп. задоволено повністю, стягнуто з ТОВ «ВЕЙЛ-БІЛДІНГ» на користь АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» грошові кошти у розмірі 320 225 грн 48 коп.

При цьому, представником позивача у справі до закінчення судових дебатів було заявлено про намір подати заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу.

Як вже зазначалося вище, із заявою про ухвалення додаткового рішення АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» звернулося до суду 10.11.2023р.

Таким чином, АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» дотримано вимоги ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України при зверненні до суду з заявою ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат.

Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч.1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

За положеннями п.4 ст.1, ч.ч. 3, 5 ст.27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Згідно ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст.28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017р. розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020р. у справі № 910/4201/19).

Відповідно до матеріалів справи, 25.09.2020р. між АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «ПЕРШИЙ РАДНИК» (Виконавець) був укладений договір №137-ОЕМ про надання правової допомоги, відповідно до п.1.1 якого в рамках цього Договору Виконавець зобов`язується надавати Клієнтові правову допомогу за окремим письмовим або усним дорученням останнього.

01 липня 2021р. сторони уклади додаткову угоду №9 до Договору №137 від 25.09.2020р., якою виклали Договір №137-ОЕМ про надання правової допомоги у новій редакції.

У новій редакції Договору сторони домовилися. що в рамках даного Договору Виконавець зобов`язується надавати Клієнтові правову допомогу за окремими письмовими або усним дорученням останнього ( п.1.1). Для цілей цього Договору видами правової допомоги, що може надаватись Виконавцем є, зокрема, але не виключно: надання консультацій і роз`яснень Клієнту з правових питань; збір доказів по судовій справі, визначення засобів доказування; ознайомлення з матеріалами судової справи; складання процесуальних та інших документів правового характеру (позовів, відзивів, заперечень, пояснень, заяв, клопотань, скарг, запитів, звернень тощо); інші види правової допомоги, що не передбачені цим Договором, однак є необхідними для його виконання та захисту інтересів Клієнта (п.1.2). Сторони узгодили, що зміст, обсяг, вартість послуг, номер судової справи, в межах якої надається правова допомога, та судова інстанція відображається сторонами в акті наданих послуг (п.1.3).

Згідно п.1.4 Договору Клієнт надає Виконавцю право, а Виконавець приймає на себе зобов`язання здійснювати всі дії від імені і в інтересах Клієнта в процесі кримінального, цивільного, адміністративного та господарського судочинства, виконавчого провадження, під час судового слідства та у відносинах з органами державної виконавчої влади. Для цього Виконавець має право бути представником Клієнта, зокрема, у судових органах України будь-якої ланки з усіма необхідними для того повноваженнями, які надано законом позивачеві /відповідачу/третій особі /заявнику, зацікавленій особі, з питань, пов`язаних із захистом прав Клієнта, у тому числі та зокрема, право пред`явити від імені Клієнта та й його інтересах відповідний позов, брати участь у судових засіданнях та дослідженні доказів, заявляти клопотання, ознайомлюватися з матеріалами справи тощо.

Відповідно до розділу 3 Договору приймання-передача послуг за цим Договором здійснюється сторонами за актами наданих послуг (п.3.1). Акт наданих послуг складається та підписується Виконавцем за результатом надання послуг. Такий акт наданих послуг невідкладно (в день його складання) направляється Виконавцем Клієнту (п.3.2). Враховуючи складність справи, значення справи для Клієнта, часу витраченого адвокатом на надання послуг сторони відображають в акті наданих послуг опис наданих послуг та їх загальну вартість (розмір гонорару) (п.3.3).

У п.4.1 Договору сторони домовилися, що ціна Договору становить 500 000 грн без ПДВ.

Розмір гонорару, який має сплатити Клієнт, визначається згідно з актом наданих послуг, в якому зазначається номер справи та судова інстанція, в межах якої надавалась правова допомога. Розмір гонорару може бути змінено за взаємною домовленістю сторін (п.4.2). Вартість наданих послуг (розмір гонорару) у кожній судовій справі може визначатись погодинно або у фіксованому розмірі (п.4.3). Вартість наданих послуг може визначатись окремо у кожній справі та кожній судовій інстанції ( в якій розглядалась справа), про що складається відповідний акт наданих послуг п.4.4).

Згідно п.5.1 Договору цей Договір набирає чинності з дати його підписання та діє до 31.12.2021р., але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань

Додатковою угодою №2224-ООЕ/12 від 30.12.2021р. продовжено строк дії Договору №137-ОЕМ від 25.09.2020р. до 30.12.2022р.

Додатковою угодою від 28.12.2022р. продовжено строк дії Договору №137-ОЕМ від 25.09.2020р. до 31.12.2023р.

Судом встановлено, що інтереси АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» у межах розгляду справи №916/2783/23 представляла адвокатеса Сузанська Лариса Миколаївна, яка діяла на підставі довіреності №95/2023 від 16.03.2023р.

З наданого позивачем до матеріалів справи витягу з наказу про прийняття на роботу №4-к від 20.01.2021р. вбачається, що Сузанську Ларису прийнято на посаду адвоката АО «ПЕРШИЙ РАДНИК» з 21.01.2021р.

З акту надання послуг №310 від 09.11.2023р. за договором про надання правової допомоги №137-ОЕМ від 25.09.2020р. вбачається, що АО «ПЕРШИЙ РАДНИК» було надано Клієнту - АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», було надано наступний обсяг послуг, які прийнято без зауважень: вивчення нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, аналіз судової практики з подібних спорів 4,5 год, загальна вартість послуги 4 500 грн; розробка загальної стратегії дій щодо захисту інтересів Клієнта, підготовка та систематизація, збір доказової бази 4.5 год., загальна вартість послуги 4 500 грн; підготовка та подання процесуальних та інших документів правового характеру (позовна заява, заперечення на клопотання) 6 год, загальна вартість послуги 6 000 грн; участь у судових засіданнях 14 год, загальна вартість послуги 14 000 грн; здійснення моніторингу та відстеження процесуальних дій в рамках справи у реєстрах- 1 год, загальна вартість послуги 1 000 грн. Фінансова вартість наданих адвокатом виконавця послуг ( розмір гонорару) в складає 30 000 грн (без ПДВ) (п.2 Акту).

Виходячи з аналізу положень ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Відповідно до висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 08 квітня 2020р. року у справі №306/1198/17, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Одним із принципів господарського судочинства, який передбачено положеннями ст. 129 ГПК України, є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до висновку Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

Чинне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, однак зобов`язує надати докази щодо надання правової допомоги.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях ГПК України визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову (дослідження обґрунтованості, наявності доказів, що їх підтверджують).

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, ухвалення законного й обґрунтованого рішення.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.03.2021р. у справі №910/15621/19 від 01.08.2019р. у справі № 915/237/18, від 24.10.2019р. у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020р. у справі № 904/3583/19, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч.ч.5-7, 9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019р. у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020р. у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У даній справі у запереченнях на клопотання (заяву) про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу ТОВ «ВЕЙЛ-БІЛДІНГ» не просить про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, а заперечує проти задоволення цієї заяви взагалі, посилаючись на відсутність доказів оплати витрат на правничу допомогу станом на дату подачі заяви про ухвалення додаткового рішення, а також на не співмірність та необґрунтованість розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу.

Але, з такою позицію ТОВ «ВЕЙЛ-БІЛДІНГ» не можна погодитися, адже, як вже зазначалося судом вище, стягненню підлягає розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

Крім того, враховуючи надані позивачем до матеріалів справи докази та матеріали справи, суд вважає, що у даному випадку витрати АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» на правничу допомогу є обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами, є співмірними та розумними.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ТОВ «ВЕЙЛ-БІЛДІНГ» витрат на правничу допомогу у розмірі 30 000 грн.

ЄСПЛ у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. ЄСПЛ зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення ЄСПЛ у справі «Трофимчук проти України»).

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Керуючись ст.ст. 123 - 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Акціонерного товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» (вх.№2-1702/23 від 10.11.2023р.) про ухвалення додаткового рішення у справі №916/2783/23 задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЙЛ-БІЛДІНГ» (49107, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, проспект Гагаріна, буд.59, офіс 102, , електронна адреса: ) на користь Акціонерного товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» (65031, м. Одеса, вул. М.Боровського, буд.28Б, , електронна адреса: ) витрати на правничу допомогу у розмірі 30 000 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст додаткового рішення складено 11.12.2023р. у зв`язку із хакерською атакою на інформаційні (автоматизовані), електронні комунікаційні мережі і ресурси Господарського суду Одеської області.

Суддя Н.В. Рога