ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06.12.2023 Справа № 917/2160/23

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., розглянувши

заяву Viceroy Trade&Invest Limited

про забезпечення позову у справі

за позовною заявою Viceroy Trade&Invest Limited, Кіпр

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавський ремонтний завод залізничної техніки", м. Полтава,

Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Комодитез Лоджистикс», Одеська область

про визнання договору недійсним

встановив:

Viceroy Trade&Invest Limited звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавський ремонтний завод залізничної техніки" та до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Комодитез Лоджистикс» про визнання недійсним договору поставки № 18/01-20 від 18.12.2020, укладеного між відповідачами.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.12.2023 цей позов переданий на розгляд судді Безрук Т. М.

Разом з позовом Viceroy Trade&Invest Limited подав заяву про забезпечення позову від 04.12.2023 (вхід. № 15565 від 04.12.2023).

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 04.12.2023 заяву про забезпечення позову передано для розгляду судді Безрук Т. М.

В заяві про забезпечення позову Viceroy Trade&Invest Limited прохає накласти арешт на маневровий тепловоз серії ТЕМ2У, заводський номер 9354, 1989 року випуску, який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Нью Комодитез Лоджистикс» на підставі договору поставки № 18/01-20 від 18.12.2020, та перебуває володінні ТОВ "Полтавський ремонтний завод залізничної техніки" за адресою м. Полтава, вул. Старокотелевська, 2.

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що:

- на забезпечення виконання зобов`язань Товариством з обмеженою відповідальністю "Полтавський ремонтний завод залізничної техніки" перед позивачем з повернення суми позики за договором позики від 21.06.2019 був укладений договір застави від 30.07.2019, предметом якого є маневровий тепловоз серії ТЕМ2У, заводський номер 9354, 1989 року випуску, що належав Товариству з обмеженою відповідальністю "Полтавський ремонтний завод залізничної техніки";

- у листопаді 2023 року позивачу стало відомо про укладення між ТОВ "Полтавський ремонтний завод залізничної техніки" та ТОВ «Нью Комодитез Лоджистикс» договору поставки № 18/01-20 від 18.12.2020, предметом якого є тепловоз серії ТЕМ2У, заводський номер 9354,

- вказаний договір поставки був укладений без згоди заставодержателя (позивача), а предмет застави (маневровий тепловоз серії ТЕМ2У, заводський номер 9354, 1989 року випуску) був протиправно відчужений відповідачу - ТОВ «Нью Комодитез Лоджистикс»;

- на цей час вказаний тепловоз перебуває на території відповідача - ТОВ "Полтавський ремонтний завод залізничної техніки" у напіврозібраному стані, що створює ризики його повного розукомплектування, тобто припинення існування предмета застави, яким забезпечені вимоги позивача за договором позики від 21.06.2019;

- невжиття заходів забезпечення позову може призвести до укладення нових правочинів щодо передачі права власності на предмет застави, що зробить неможливим чи суттєво утруднить задоволення грошових вимог позивача за договором позики за рахунок предмета застави.

При розгляді заяви суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Положеннями ст. 140 ГПК України визначено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

У ч.1 ст. 137 ГПК України вказано, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У ч 4 ст. 137 ГПК України вказано, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду.

Верховний Суд у постанові від 10 листопада 2021 року у справі № 361/6799/14-ц виклав такі правові висновки щодо вжиття заходів забезпечення позову:

- розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

- при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Верховний Суд у постанові від 17 грудня 2020 у справі № 910/11857/20 виклав такі правові висновки щодо вжиття заходів забезпечення позову:

- вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення балансу інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу;

- достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінку такої відповідності здійснює господарський суд, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії;

- водночас якщо позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то така підстава для вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню;

- у цьому випадку підставою для застосування заходів до забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

- при цьому в таких немайнових спорах необхідно досліджувати, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Позивач, обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, у заяві вказує, що предмет застави знаходиться у напіврозібраному стані, що створює ризики його повного розукомплектування та припинення існування предмета застави, а також що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до укладення нових правочинів щодо передачі права власності на предмет застави, що зробить неможливим чи суттєво утруднить задоволення грошових вимог позивача за договором позики за рахунок предмета застави.

Разом з тим суд зазначає, що предметом заявленого позову є лише вимоги про визнання недійсним договору поставки № 18/01-20 від 18.12.2020, укладеного між відповідачами. Жодних майнових вимог, зокрема й щодо реституції за наслідком визнання договору поставки недійсним, позивач у цьому позові не заявляє.

Також суд враховує, що у позові не ставляться вимоги про звернення стягнення на предмет застави чи вимоги про повернення суми позики, на забезпечення якої укладений договір застави.

Також суд враховує, що захист прав позивача щодо задоволення його вимог про повернення суми позики, у тому числі і за рахунок заставного майна, не є предметом цього спору, та їх не може бути вирішено в межах цього судового провадження.

Отже, заявлені позивачем заходи забезпечення позову не є адекватними вимогам, для забезпечення яких позивач прохає їх вжити.

За таких обставин, оскільки, заявником не доведено те, що невжиття, визначених ним заходів, забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду за заявленими позовними вимогами або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 136, 137, 138-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити Viceroy Trade&Invest Limited у забезпеченні позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Ухвала може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду.

Дата підписання ухвали: 06.12.2023.

Суддя Т. М. Безрук