ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2023 р. Справа№ 927/594/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

за участю секретаря судового засідання: Прокопенко О.В.

учасники справи:

від позивача: Бовкун В.І.

від відповідача: Іоффе А.Ю.

від третьої особи 1: не з`явився

від третьої особи 2: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду "Лайт Інвест" від імені якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Аста-Капітал"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 08.09.2023

у справі №927/594/23 (суддя Фесюра М.В.)

за позовом Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду "Лайт Інвест" від імені якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Аста-Капітал

до Приватного акціонерного товариства "Новгород-Сіверський Сирзавод"

за участю третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - 1. Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк",

2. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,

про стягнення 381 273,45 грн

УСТАНОВИВ:

Пайовий венчурний недиверсифікований закритий інвестиційний фонд "Лайт Інвест" від імені якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Аста-Капітал" звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Новгород-Сіверський Сирзавод" 381 273,45 грн інфляційних втрат та 3% річних за період з 01.05.20 по 31.05.20 по Договору про відкриття траншевої кредитної лінії №507 від 12.12.11 та Договору про відкриття кредитної лінії №759 від 05.11.13, з яких: 145 705,63 грн інфляційних втрат та 123 411,87 грн - 3% річних, нарахованих на заборгованість по Договору про відкриття траншевої кредитної лінії №507 від 12.12.11, та 60 723,49 грн інфляційних втрат та 51 423,46 грн - 3% річних, нарахованих на заборгованість по Договору про відкриття кредитної лінії №759 від 05.11.13.

В подальшому позивачем було змінено предмет позову шляхом подання до місцевого господарського суду відповідної заяви, згідно із якою позивач просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Новгород-Сіверський сирзавод» на користь Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду «Лайт Інвест» код ЄДІРІСІ 23300480, від імені якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління Активами «Аста-капітал» (Код за ) частково заборгованість по тілу кредиту за Договором про відкриття траншевої кредитної лінії № 507 від 12.12.2011 у розмірі 100 000,00 грн. та частково заборгованість по тілу кредиту за Договором про відкриття кредитної лінії № 759 від 05.11.2013 у розмірі 50000,00 грн, що становить 150000,00 грн. А також стягнути з ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» на користь Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду «Лайт Інвест» код ЄДІРІСІ 23300480, від імені якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управліннями Активами «АСТА-КАПІТАЛ» інфляційні витрати, три проценти річних в порядку ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України у загальній сумі 233118,38 грн, нараховані за період з 07.05.2015 по 31.05.2023 нараховані на 100 000,00 грн заборгованості по тілу кредиту за Договором про відкриття траншевої кредитної лінії № 507 від 12.12.2011 та на 50000,00 грн заборгованості по тілу кредиту за Договором про відкриття кредитної лінії № 759 від 05.11.2013, що складається з: 131 327,44 грн - інфляційні витрати нараховані на заборгованість за Договором про відкриття траншевої кредитної лінії № 507 від 12.12.2011; 24 024,48 грн - три відсотки річних нараховані на заборгованість за Договором про відкриття траншевої кредитної лінії № 507 від 12.12.2011; 65 663,72 грн - інфляційні витрати нараховані на заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії № 759 від 05.11.2013; 12 102,74 грн - три відсотки річних нараховані на заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії № 759 від 05.11.2013. Позивач зазначив, що підстави позовних вимог не змінюються.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 08.09.2023 у справі №927/594/23 у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі. Стягнуто з Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду "Лайт Інвест" (код ЄДІРІСІ 23300480) від імені якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Аста-Капітал", (, вул. Сурікова, буд. 3, корп. 8Б, офіс 431, м. Київ, 03035) на користь Приватного акціонерного товариства "Новгород-Сіверський Сирзавод" (, вул. Залінійна, буд. 21-а, м. Новгород-Сіверський, Чернігівська область, 06000) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 25000,00 грн.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що позивачем не доведені явні і очевидні недотримання вимог закону при укладенні 06.05.2015 договорів про розірвання кредитних договорів № 507 від 12.12.2011 та 759 від 05.11.2013, в свою чергу, відповідачем доведено факт розрахунку за кредитними договорами (оригінал банківської виписки за 06.05.2020). Віднесення банку до категорії проблемних не впливає на правомірність відповідних правочинів, оскільки ця обставина законодавчо не обмежила банк на укладення правочинів, спрямованих на дострокове припинення кредитних зобов`язань. Суд зазначив, що оскільки постанова Національного банку України від 30.04.2015 № 293/БТ "Про віднесення ПАТ "УПБ" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку" є актом індивідуальної дії, що розповсюджується на ПАТ "УПБ", то наслідком недодержання її положень не може вважатися невідповідність договорів про розірвання кредитних договорів №507 та №759 вимогам статті 203 Цивільного кодексу України щодо чинності правочину, а відтак, не призводить до визнання їх недійсними.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Пайовий венчурний не диверсифікований закритий інвестиційний фонд "Лайт Інвест" від імені якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Аста-Капітал" подало апеляційну скаргу, в якій просить відкрити апеляційне провадження у справі №927/594/23 за апеляційною скаргою Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду "Лайт Інвест"; апеляційну скаргу Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду "Лайт Інвест" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 08.09.2023 у справі №927/594/23 - задовольнити в повному обсязі; рішення Господарського суду Чернігівської області від 08.09.2023 у справі №927/594/23 - скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду "Лайт Інвест" код ЄДІРІСІ 23300480, від імені якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Аста-Капітал" (Код за ) до Приватного акціонерного товариства "Новгород-Сіверський Сирзавод" (Код за ) про часткове стягнення заборгованості по тілу кредиту за Договором про відкриття траншевої кредитної лінії №507 від 12.12.2011 у розмірі 100 000,00 грн по тілу кредиту за Договором про відкриття кредитної лінії №759 від 05.11.2013 у розмірі 50 000,00 грн та нараховані на ці суми богу інфляційні витрати, три проценти річних в порядку ч.2 ст.625 Цивільного Кодексу України у загальній сумі 233 118, 38 грн нараховані за період з 07.05.2015 по 31.05.2023; стягнути судові на користь Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду "Лайт Інвест" код ЄДІРІСІ 23300480 понесені ним судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що місцевим господарським судом необґрунтовано було відмовлено у задоволенні позовних вимог. Зокрема апелянт посилається на нікчемність додаткових угод від 06.05.2015 про розірвання кредитного договору № 507 від 12.12.2011 та кредитного договору № 759 від 05.11.2013. Апелянт стверджує, що будь-які фінансові операції, котрі були вчинені на виконання нікчемних правочинів - додаткових угод від 06.05.2015 про розірвання кредитного договору, не створюють жодних юридичних наслідків. Також апелянт вважає, що укладений Договір № 82 купівлі-продажу майнових прав за кредитними договорами, договорами поруки, та договорами Іпотеки суб`єктів господарювання є чинним, в судовому порядку недійсним не визнавався, а тому у нього наявні всі повноваження нового кредитора за кредитними зобов`язаннями відповідача.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою айового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду "Лайт Інвест" від імені якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Аста-Капітал" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 08.09.2023 у справі № 927/594/23, розгляд справи призначено на 22.11.2023.

У судовому засіданні 22.11.2023 було оголошено перерву до 04.12.2023.

Відповідачем було подано відзив на апеляційну скаргу у якому він просив суд рішення залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, установила наступне.

01.04.2020 відбувся аукціон з продажу активів ПАТ «Український професійний Банк», де у відповідності до Протоколу №UA-EA-2020-03-11-00008-b від 01.04.2020 переможцем визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Аста-Капітал», яка діє від свого імені та за рахунок активів Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду «Лайт Інвест».

09.04.2020 між Публічним акціонерним товариством та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Аста-Капітал», яка діє від свого імені та за рахунок активів Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду «Лайт Інвест» (далі у тексті - ПВНЗІФ «Лайт Інвест») укладений Договір № 82 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами суб`єктів господарювання.

За умовами п.1 Договору № 82 Банк відступає Новому кредитору належні банку, а Новий кредитор набуває права вимоги до позичальників юридичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) та /або договорами та /або контрактами та /або, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та порядку, визначених Договором.

Новий кредитор зобов`язаний повідомити Боржників про відступлення права вимоги з Основними договорами протягом 5 календарних днів з моменту набрання чинності Договором.(п.3 Договору № 82).

Сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Основними договорами, відповідно до Договору, а також за продаж майнових прав за Договором № 82/1 від 29.04.2020 купівлі-продажу майнових прав за кредитними договорами, договорами поруки, та договорами іпотеки суб`єктів господарювання Новий кредитор сплачує банку грошові кошти в сумі 30135,37 грн.

Додаток № 1 Договору № 82 купівлі-продажу майнових прав за кредитними договорами, договорами поруки, та договорами іпотеки суб`єктів господарювання від 29.04.2020 - реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, зокрема, Договір про відкриття траншевої кредитної лінії № 507 від 12.12.2011 з усіма додатковими договорами та Договір про відкриття кредитної лінії № 759 від 05.11.2013, з усіма додатковими договорами.

У Додатку №1 до Договору №82 про відступлення права вимоги за кредитними договорами суб`єктів господарювання від 29.04.2020 - реєстрі договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, зазначено, що загальний сума заборгованості Приватного акціонерного товариства «Новгород-Сіверський сирзавод» станом на 29.04.2020 складає 48 568 541,75 грн - заборгованість по договору про відкриття траншевої кредитної лінії № 507 від 12.12.2011 (14 500 000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 34 068 541,76 грн заборгованість по відсоткам) та 20 241 163,23 грн - заборгованість по договору про відкриття кредитної лінії № 759 від 05.11.2013 (6 000 000,00 грн заборгованість по тілу кредиту, 14 241 163,23 грн заборгованість по відсоткам).

За твердженням позивача, на день подачі позову, належним кредитором за зобов`язаннями ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» за кредитними договорам є ПВНЗІФ «Лайт Інвест».

12.12.2011 між Публічним акціонерним товариством «Український професійний Банк» (Банк) та Приватним акціонерним товариством «Новгород-Сіверський сирзавод» (Позичальник) було укладено договір про відкриття траншевої кредитної лінії № 507.

За умовами Договору про відкриття траншевої кредитної лінії № 507 від 12.12.2011, п. 1.1. Банк зобов`язується відкрити Позичальнику відкличну кредитну лінію в межах суми 16 000 000,00 грн терміном до « 11» грудня 2013 року на поповнення обігових коштів Позичальника для ведення власної виробничої діяльності, а саме: для закупівлі молочної сировини та інших виробничих запасів.

Пунктом 1.2. кредитного договору № 507 передбачено, що Зобов`язання Банку щодо надання кредитів та зобов`язання Позичальника щодо повернення кредитів та сплати процентів, а також інші права та зобов`язання Сторін, передбачені цим договором, виникають з дати укладання Сторонами Додаткових договорів про надання кредитів, які є невід`ємними частинами цього договору (надалі - Додатковий договір), в сумах, зазначених в таких Додаткових договорах. Строк користування кожним окремим кредитом в межах загальної суми, встановленої п. 1.1. цього договору, визначається Додатковими договорами.

В подальшому до Договору про відкриття траншевої кредитної лінії № 507 від 12.12.2011 було укладено додаткові договори щодо надання:

- Додатковий договір від 14.12.2011 на суму 2 500 000,00 грн зі сплатою 19% річних;

- Додатковий договір від 20,12.2011 на суму 100 000,00 грн зі сплатою 19% річних;

- Додатковий договір від 14.12.2011 на суму 2 500 000,00 грн зі сплатою 19% річних;

- Додатковий договір від 23.12.2011 на суму 300 000,00 грн зі сплатою 19% річних;

- Додатковий договір від 27.12.2011 на суму 100 000,00 грн зі сплатою 19% річних;

- Додатковий договір від 03.02.2012 на суму 1 000 000,00 грн зі сплатою 19% річних;

- Додатковий договір від 05.03.2012 на суму 700 000,00 грн зі сплатою 19% річних;

- Додатковий договір від 07.03.2012 на суму 300 000,00 грн зі сплатою 19% річних;

- Додатковий договір від 20.03.2012 на суму 200 000,00 грн зі сплатою 19% річних;

- Додатковий договір від 23.03.2012 на суму 700 000,00 грн зі сплатою 19% річних;

- Додатковий договір від 02.04.2012 на суму 500 000,00 грн зі сплатою 19% річних;

- Додатковий договір від 04.04.2012 на суму 300 000,00 грн зі сплатою 19% річних;

- Додатковий договір від 10.04.2012 на суму 1 000 000,00 грн зі сплатою 19% річних;

- Додатковий договір від 18.04.2012 на суму 250 000,00 грн зі сплатою 19% річних;

- Додатковий договір від 20.04.2012 на суму 150 000,00 грн зі сплатою 19% річних;

- Додатковий договір від 24.04.2012 на суму 900 000,00 грн зі сплатою 19% річних;

- Додатковий договір від 27.04.2012 на суму 200 000,00 грн зі сплатою 19% річних;

- Додатковий договір від 03.05.2012 на суму 100 000,00 грн зі сплатою 19% річних;

- Додатковий договір від 04.05.2012 на суму 100 000,00 грн зі сплатою 19% річних;

- Додатковий договір від 07.05.2012 на суму 1 000 000,00 грн зі сплатою 19% річних;

- Додатковий договір від 08.05.2012 на суму 350 000,00 грн зі сплатою 19% річних;

- Додатковий договір від 08.05.2012 на суму 150 000,00 грн зі сплатою 19% річних;

- Додатковий договір від 11.05.2012 на суму 300 000,00 грн зі сплатою 19% річних;

- Додатковий договір від 15.05.2012 на суму 600 000,00 грн зі сплатою 19% річних;

- Додатковий договір від 16.05.2012 на суму 300 000,00 грн зі сплатою 19% річних;

- Додатковий договір від 21.05.2012 на суму 300 000,00 грн зі сплатою 19% річних;

- Додатковий договір від 23.05.2312 на суму 300 000,00 грн зі сплатою 19% річних;

- Додатковий договір від 29.05|.2012 на суму 1 100 000,00 грн зі сплатою 19% річних;

- Додатковий договір від 30.05.2012 на суму 100 000,00 грн зі сплатою 19% річних;

- Додатковий договір від 01.06.2012 на суму 100 000,00 грн зі сплатою 19% річних;

- Додатковий договір від 06.06.2012 на суму 1 600 000,00 грн зі сплатою 19% річних;

- Додатковий договір від 13.06.2012 на суму 400 000,00 грн зі сплатою 19% річних;

- Додатковий договір від 16.05.2012 на суму 300 000,00 грн зі сплатою 19% річних;

Факт видачі банком коштів в сумі 14 500 000,00 грн підтверджується банківськими виписками по рахунку відповідача.

У подальшому, Додатковим Договором від 10.12.2013 були внесені зміни в п. 1.1. кредитного договору в частині строку повернення кредиту, який був продовжений до 09.12.2014.

Додатковим Договором від 09.12.2014 строк повернення кредиту був змінений на 08.12.2015.

Додатковим Договором від 15.12.2014 був змінений кредитний ліміт в п.1.11. кредитного договору з 16000000,00 грн на 14500000,00 грн.

06.05.2015 між ПАТ «Український професійний Банк» та ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» укладено договір про розірвання Договору про відкриття траншевої кредитної лінії № 507 від 12.12.2011.

05.11.2013 між Публічним акціонерним товариством «Український професійний Банк» (Банк) (далі за текстом - ПАТ «УПБ») та Приватним акціонерним товариством «Новгород-Сіверський сирзавод» (Позичальник) було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 759.

За умовами п.1.1. Договору про відкриття кредитної лінії № 759 від 05.11.2013 Банк відкриває Позичальнику відкличну кредитну лінію у розмірі 6 000 000,00 грн терміном до « 04» листопада 2014 року, на поповнення обігових коштів.

Факт видачі банком зазначених коштів на загальну суму 6 000 000,00 грн підтверджується банківськими випискам по рахунку відповідача, що додаються до позовної заяви.

Пунктом 1.4. кредитного договору передбачено, що Плата за користування одержаними кредитними ресурсами встановлюється в розмірі 22% (двадцять два проценти) річних.

Додатковим Договором від 04.11.2014 строк повернення кредиту був змінений на 03.11.2015.

06.05.2015 ПАТ «УПБ» та ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» уклали Договір про розірвання Договору про відкриття кредитної лінії № 759 від 05.11.2013.

Листом-пропозицією № 08/11/22-1 від 08.11.2022 ТОВ ПВНЗІФ «Лайт Інвест» звернулося до ПАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» щодо врегулювання заборгованості, а саме, Ураховуючи нікчемність правочинів по погашенню заборгованості за кредитними договорами, укладеними з ПАТ «Український Професійний Банк», ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» має непогашену заборгованість перед ПВНЗІФ «Лайт Інвест» у загальній сумі 68809704грн 99 коп. З урахуванням зазначеного позивач запропонував відповідачу врегулювати заборгованість у досудовому порядку шляхом викупу акцій по ціні 10% від суми боргу, що становить 6880970,49 грн.

У відповідь листом № 176 від 23.11.2022 відповідач зазначив про відсутність заборгованості та, про те, що всі боргові зобов`язання є припиненими, а тому відсутні будь-які правові підстави для задоволення врегулювання заборгованості. ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» у відповіді повідомило, що не має заборгованості перед ПАТ «УПБ».

ПВНЗІФ «Лайт Інвест» вважає, що заборгованість відповідача за двома кредитними договорами не була погашена, а правочини здійснені ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» на погашення заборгованості за кредитними договорами № 507 від 12.12.2011 та № 759 від 05.11.2013, включаючи договори про розірвання кредитних договорів, є нікчемними.

Постановою Правління Національного банку України від 28.05.2015 № 348 «Про віднесення ПАТ «УПБ» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 28.05.2015 прийнято рішення № 107 про запровадження в Банку з 29.05.2015 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «УПБ» Пантіну Любов Олександрівну. В подальшому ліквідація ПАТ «УПБ» неодноразово подовжувалася.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішенням № 158 від 28.08.2015 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Український професійний банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації № 26/ТА від 29.05.2015 було створено комісію з перевірки договорів (інших правочинів), укладених ПАТ «Український професійний банк».

За результатами роботи комісії було встановлено нікчемність правочинів згідно п. 5, 7 ч.3 статті 38-Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції станом на дату перевірки правочинів):

- правочинів по погашенню заборгованості ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» по Договору про відкриття кредитної лінії № 759 від 05.11.2013р. та Договору про відкриття кредитної лінії № 507 від 12.12.2011, Договору про розірвання Договору про відкриття кредитної лінії № 507 від 12.12.2011 від 06 травня 2015 року та Договору про розірвання Договору про відкриття кредитної лінії № 759 від 05.11.2013 від 06 травня 2015 року, укладені між Публічним акціонерним товариством «Український Професійний Банк» та ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод».

Про що на адресу ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» направлені повідомлення про нікчемність правочинів з вимогою погашення відновленої в порядку застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів заборгованості за договором про відкриття траншевої кредитної лінії № 507 від 12.12.2011 та Договором про відкриття кредитної лінії № 759 від 05.11.2013.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційнох скраги, ПВНЗІФ «Лайт Інвест» вважає підставою нікчемності зазначених правочинів порушення в момент їх вчинення постанови НБУ №73/БТ від 31.01.2015 та № 293/БТ від 30.04.2015, якою було зобов`язано банк проводити розрахунки через кореспондентських рахунок відкритий в НБУ, що мало наслідком те, що реально грошові кошти до банка не надходили, натомість відбулося лише коригування структури банківського балансу шляхом зміни обліку грошових зобов`язань, що свідчить про безоплатність таких правочинів та передачу майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не установлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

ПВНЗІФ «Лайт Інвест» вважає, що є новим кредитором у відповідності до ст.512,514 Цивільного кодексу України та набуло права вимоги за зазначеними кредитними договорами.

Постановою Правління Національного банку України №73/БТ від 30.01.2015 року «Про запровадження особливого режиму контролю за діяльністю Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» та призначення куратора» у діяльності ПАТ «УПБ», були встановлені обмеження, зокрема було заборонено банку використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки, всі розрахунки мали бути здійснені виключно через кореспондентський рахунок, відкритий у Національному банку України.

30.04.2015 Національний банк України Постановою N293/БТ «Про віднесення ПАТ «УПБ» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» зобов`язав ПАТ «УПБ» здійснювати проведення усіх розрахунків в національній валюті через кореспондентський рахунок Банку, відкритий у НБУ.

Відповідно до частини четвертої статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В пунктах 7.44-7.46, 8.31 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.01.2022 у справі N 910/10784/16 (про здійснення розрахунків клієнтів ПАТ «УПБ» з банком не через кореспондентський рахунок відкритий в НБУ, всупереч відповідних заборон) вказано, що приймаючи рішення про віднесення банку до категорії проблемних, НБУ може зазначити обмеження щодо діяльності такого банку, і така постанова НБУ є обов`язковою для виконання. Якщо постановою НБУ, якою віднесено банк до категорії проблемних, застосовані такі обмеження, як зобов`язання банку здійснювати розрахунки в національній валюті виключно через кореспондентський рахунок, відкритий у НБУ, то таке обмеження є обов`язковим і порушення такої заборони є незаконною дією. Норми загального банківського законодавства, за якими розрахунки за банківськими операціями здійснюються іншим шляхом, у тому числі через внутрішні розрахункові рахунки банку, не повинні у цих випадках застосовуватись, оскільки законодавство щодо виведення банку з ринку є спеціальним і заборони, застосовані НБУ є заборонами, що застосовуються лише до проблемного банку у конкретному випадку та з певної причини та є обов`язковими до виконання. Застосування НБУ обмежень щодо проведення проблемним банком операцій є формою реалізації регулятором банківських послуг своїх контрольних функцій у межах загального законодавства і порушення таких обмежень є порушенням законодавства.

Як зазначалось вище, порушення заборони НБУ на здійснення розрахунків за правочинами не через кореспондентський рахунок само по собі не свідчить про нікчемність договору, оскільки за змістом положень частини третьої статті 38 Закону N4452-VI такі дії не віднесено до підстав визнання правочинів нікчемними. Разом з тим і зазначення у договорі зобов`язання про оплату передачі права вимоги та наявність платіжного доручення на переказ зазначених коштів без підтвердження їх фактичного надходження та зарахування на відповідні рахунки не є достатніми доказами для підтвердження оплатності такого договору. Такі протиправні дії разом з іншими обставинами свідчать про наявність передбачених частиною третьою статті 38 Закону N4452-VI підстав нікчемності правочинів, за якими банк безоплатно здійснив відчуження майна, узяв на себе зобов`язання без установлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог (пункт 1); або банк до дня визнання неплатоспроможним узяв на себе зобов`язання, внаслідок яких став неплатоспроможним; або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим (наприклад, у зв`язку з неотриманням реальних грошових коштів) (пункт 2); або банк уклав угоду щодо відчуження майна на умовах, що не є поточними ринковими умовами (пункт 3); або банк уклав правочини, умови яких передбачають платіж чи передачу майна банку з метою надання іншим кредиторам переваг, кошти для оплати яких надійшли з рахунків, відкритих у цьому самому банку, е тому числі за правочинами про відступлення права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення (пункт 7).

Корегування структури банківського балансу (зміна обліку грошових зобов`язань шляхом переведення коштів з одного рахунку на іншій у межах одного банку без реального надходження коштів та без відображення їх на кореспондентському рахунку за наявності відповідного обмеження) свідчить про безоплатність операції (розрахунку за договором) та разом з іншими обставинами цієї справи вказує на нікчемність договору відступлення на підставі пункту 1 частини третьої статті 38 Закону Nє 4452-VI. Зазначене обґрунтовується постановою НБУ № 293/БТ про визнання ПАТ "УПБ" проблемним, де встановлено обмеження для банку здійснювати розрахунки виключно через кореспондентський рахунок, положеннями пункту 1.12 Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженої постановою НБУ від 17 червня 2004 року N 280.»

Зазначена правова позиція сформована Великою Палатою Верховного Суду у справі Nє 910/10784/16, що корегування структури банківського балансу (зміна обліку грошових зобов`язань шляхом переведення коштів з одного рахунку на іншій у межах одного банку без реального надходження коштів та без відображення їх на кореспондентському рахунку за наявності відповідного обмеження) свідчить про безоплатність операції (розрахунку за договором) та разом з іншими обставинами цієї справи вказує на нікчемність договору відступлення на підставі пункту 1 частини третьої статті 38 України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є сталою та застосовується іншими касаційними судами.

Зокрема, такої правової позиції дотримується Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постановах від 19 вересня 2023 року у справі N 910/7278/19, від 12 вересня 2023 року у справі N910/9504/21, від 29 серпня 2023 року у справі N 910/3014/22. Суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду (такий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі N755/10947/17).

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постанові від 29 серпня 2023 року у справі Nє 910/3014/22 наголосив, що висновки Великої Палати Верховного Суду в подібних правовідносинах мають перевагу над висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, оскільки відповідно до статті 45 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Велика Палата Верховного Суду: 1) у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права; 2) діє як суд апеляційної інстанції у справах, розглянутих Верховним Судом як судом першої інстанції; 3) аналізує судову статистику та вивчає судову практику, здійснює узагальнення судової практики; 4) здійснює інші повноваження, визначені законом. Таким чином, саме Велика Палата Верховного Суду є спеціально створеним колегіальним органом Верховного Суду, метою діяльності якого є забезпечення однакового застосування судами норм права (аналогічний висновок викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.07.2023 у справі № 41/207).»

Колегія суддів відзначає, що місцевим господарським судом зроблено необґрунтований висновок про те, що відповідачем була погашена заборгованість по кредитних договорах. В даному випадку відбулось корегування структури банківського балансу (зміна обліку грошових зобов`язань шляхом переведення коштів з одного рахунку на іншій у межах одного банку без реального надходження коштів та без відображення їх на кореспондентському рахунку за наявності відповідного обмеження), що свідчить про безоплатність операції (розрахунку за договором).

У свою чергу, безоплатність операцій щодо погашення ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» заборгованості за кредитними договорами свідчить, що Додаткові договори від 06.05.2015 про розірвання кредитних договорів, укладені між відповідачем та ПАТ «УПБ», є нікчемними на підставі п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Також судовою колегією береться до уваги те, що сторонами нікчемних Додаткових договорів від 06.05.2015 про розірвання кредитних договорів були ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» та ПАТ «УПБ». В сою чергу банк був обізнаний про обмеження у його діяльності і що він не міг приймати будь-які платежі від відповідача поза межами кореспондентського рахунку відкритого в НБУ.

Доказом того, що перерахування коштів здійснювалось відповідачем в середині банку, є надана ними виписка з якої убачається, що погашення ним заборгованості відбувалось:

- за Договором про відкриття траншевої кредитної лінії Nє 507 від 12.12.2011 у сумі 14 500 000,00 грн на рахунок НОМЕР_2 та відсотків у сумі 99 315,07 грн на рахунок НОМЕР_3;

- за Договором про відкриття кредитної лінії Nє 759 від 05.11.2013 у сумі 6 000 000,00 грн на рахунок НОМЕР_4 та відсотків у сумі 41 095,89 грн на рахунок НОМЕР_1 .

З матеріалів справи убачається, що рахунок НОМЕР_2 є позичковим, а рахунок НОМЕР_3 для сплати відсотків, які були відкриті відповідачу в ПАТ «УПБ» (в редакції Додаткового договору від 10.12.2013 до Договору про відкриття траншевої кредитної лінії Nє 507 від 12.12.2011, пункти 3.1. та 7.1.) і вказані рахунки були зазначені в нікчемному Договорі про розірвання від 06.05.2015 до цього кредиту.

Аналогічно у пунктах 3.1. та 7.1. Договору про відкриття кредитної лінії Nє 759 від 05.11.2013 зазначений позичковий рахунок НОМЕР_4 та рахунок НОМЕР_1 для сплати відсотків, які були відкриті відповідачу в ПАТ «УПБ» і вказані рахунки також були зазначені в нікчемному Договорі про розірвання від 06.05.2015 до цього кредиту.

Факт погашення кредиту шляхом корегування структури банківського балансу ПАТ «УПБ» підтверджується також і тим, що згідно Постанови правління НБУ «Про затвердження Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України та Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України» від 17.06.2004 за N 280 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26 липня 2004 року за N 918/9517 (яка була чинна на момент вчинення нікчемних правочинів), кореспондентський рахунок банку в Національному банку України повинен починатись на цифрове значення « 1200».

Отже, погашення ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» заборгованості 06.05.2015 відбувалось на внутрішні рахунки, відкриті в ПАТ «УПБ», тобто поза межами кореспондентського рахунку ПАТ «УПБ», відкритого в НБУ.

Зважаючи на обмеження встановлені постановою НБУ № 293/БТ від 30.04.2015 відносно ПАТ «УПБ» (проведення усіх розрахунків в національній валюті через кореспондентський рахунок Банку, відкритий у НБУ), фінансові операції, здійснені відповідачем 06.05.2015, не є достатніми доказами для підтвердження оплати заборгованості за кредитними договорами, оскільки не відбулось реального надходження коштів до ПАТ «УПБ», а лише корегування структури банківського балансу банку.

Тобто, зважаючи на відсутність оплати за кредитними договорами, банк відмовився від майнових вимог до ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод», що свідчить про нікчемність Додаткових договорів від 06.05.2015 про розірвання кредитних договорів згідно п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки зобов`язання відповідача за кредитними договорами не були припинені.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів відзначає, що при розгляді справи у суді першої інстанції суд не з`ясував всі обставин, що мають значення для справи, зокрема обмеження НБУ щодо проведення усіх розрахунків в національній валюті через кореспондентський рахунок ПАТ «УПБ», відкритий у НБУ, порушення яких свідчить про безоплатність фінансових операцій з погашення заборгованості за кредитними договорами 06.05.2015, що свідчить про недоведеність обставин, що мають значення для справи, зокрема належного погашення відповідачем заборгованості по кредитах, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Зважаючи на нікчемність Додаткових договорів від 06.05.2015 про розірвання кредитних договорів укладених між банком і відповідачем згідно п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зобов`язання відповідача за кредитними договорами не були припинені, а отже ПВНЗІФ «Лайт Інвест» є належним кредитором за зобов`язаннями ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод» за означеними вище кредитними договорам.

Частиною 1 ст. 236 Цивільного кодексу України визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до статті 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

Згідно із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 10.04.2019 у справі № 463/5896/14-4 якщо одна зі сторін спірного правочину чи інша заінтересована особа, вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постанові від 29 серпня 2023 року по справі N 910/3014/22 зауважив, що: «згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") суд може встановлювати факт нікчемності правочину не виключно при вирішенні спору про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, але й при розгляді будь-якого іншого спору, якщо одна зі сторін правочину чи інша заінтересована особа, які є учасниками справи, вважає його нікчемним.»

Нікчемність Додаткових договорів від 06.05.2015 про розірвання кредитних договорів укладених між банком і відповідачем, свідчить про наявність у ПВНЗІФ «Лайт Інвест» права вимоги за кредитними договорами до ПрАТ «Новгород-Сіверський сирзавод».

Також колегія суддів відзначає, що відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, не надав суду контррозрахунку розміру заборгованості, інфляційних витрат та відсотків річних.

З огляду на вищевикладене колегія суддів вважає обґрунтованим позовні вимоги про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Новгород-Сіверський сирзавод» на користь Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду «Лайт Інвест», від імені якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління Активами «Аста-капітал» частково заборгованість по тілу кредиту за Договором про відкриття траншевої кредитної лінії № 507 від 12.12.2011 у розмірі 100 000,00 грн та частково заборгованість по тілу кредиту за Договором про відкриття кредитної лінії № 759 від 05.11.2013 у розмірі 50000,00 грн, що становить 150000,00 грн.

Ураховуючи положення ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України, колегія суддів дійшла висновку про те, що обґрунтованими є також вимоги позивача про стягнення з Приватного акціонерного товариства «НОВГОРОД-СІВЕРСЬКИЙ СИРЗАВОД» на користь Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду «Лайт Інвест» код ЄДІРІСІ 23300480, від імені якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управліннями Активами «АСТА-КАПІТАЛ» інфляційні витрати, три проценти річних в порядку у загальній сумі 233118,38 грн., нараховані за період з 07.05.2015 по 31.05.2023 нараховані на 100 000,00 грн заборгованості по тілу кредиту за Договором про відкриття траншевої кредитної лінії № 507 від 12.12.2011 та на 50000,00 грн заборгованості по тілу кредиту за Договором про відкриття кредитної лінії № 759 від 05.11.2013, що складається з: 131 327,44 грн - інфляційні витрати нараховані на заборгованість за Договором про відкриття траншевої кредитної лінії № 507 від 12.12.2011; 24 024,48 грн - три відсотки річних нараховані на заборгованість за Договором про відкриття траншевої кредитної лінії № 507 від 12.12.2011; 65 663,72 грн - інфляційні витрати нараховані на заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії № 759 від 05.11.2013; 12 102,74 грн - три відсотки річних нараховані на заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії № 759 від 05.11.2013.

Щодо строків позовної давності, про застосування яких зазначено відповідачем, колегія суддів відзначає наступне.

Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня, коли почалося його виконання (ч. 3 ст. 261 ЦК України).

Колегія суддів відзначає, що предметом цього позову є стягнення заборгованості з відповідача за кредитними договорами. Підставою для такого стягнення боргу на користь позивача є нікчемність додаткових угод від 06.05.2015. При цьому, позивач не був стороною вищевказаних додаткових угод,а є лише зацікавленою особою (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Колегія суддів відзначає, що про наявність вказаних нікчемних правочинів позивач мав дізнатися станом на дату оголошення аукціону 11.03.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 натупного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У той же час пунктом 15 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення (Закон України № 691-ІХ від 16 червня 2020 року «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19»).

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини.

Ураховуючи, що Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину набрав чинності 02 квітня 2020 року, з огляду на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 150000,00 грн, 196991,16 грн інфляційних витрат, 36127,22 грн трьох відсотків річних,підлягають задоволенню.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Як передбачено ч. ч. 1, 4 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову підлягає скасуванню. У даній справі належить прийняти нове рішення про задоволення позову повністю та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 150000,00 грн, 196991,16 грн інфляційних витрат, 36127,22 грн трьох відсотків річних.

Отже, апеляційна скарга Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду «Лайт Інвест», від імені якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління Активами «Аста-капітал» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 08.09.2023 у справі № 927/594/23 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду «Лайт Інвест», від імені якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління Активами «Аста-капітал» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 08.09.2023 у справі № 927/594/23 задовольнити.

Рішення Господарського суду Чернігівської області від 08.09.2023 у справі № 927/594/23 скасувати повністю. Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Новгород-Сіверський сирзавод» на користь Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду «Лайт Інвест», від імені якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління Активами «Аста-капітал» заборгованість у розмірі 150000,00 грн, 196991,16 грн інфляційних витрат, 36127,22 грн трьох відсотків річних, 5746,78 грн витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Новгород-Сіверський сирзавод» на користь Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду «Лайт Інвест», від імені якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління Активами «Аста-капітал» (Код за ) 8620,17 грн витрат по сплаті судового збору за перегляд справи апеляційною інстанцією.

Видачу наказів на виконання даної постанови доручити Господарському суду Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 12.12.2023.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран