ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2023 р. Справа № 910/2435/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

секретар Місюк О.П.

за участю

представників: позивача-1 - Макушинський М.І.;

позивача-2 - Макушинський М.І.;

відповідача - Кудряшов О.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2023 (повне рішення складене 21.06.2023)

та апеляційні скарги ОСОБА_1 і Товариства з обмеженою відповідальністю "Сібісквіт Софтваре"

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2023 (повне рішення складене 17.07.2023)

у справі №910/2435/21 (суддя - Паламар П.І.)

за позовом: 1. ОСОБА_1 ;

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Сібісквіт Софтваре"

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза С1"

про визнання недійсними рішень загальних зборів.

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 та Товариство з обмеженою відповідальністю "Сібісквіт Софтваре" звернулися з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза С1" про визнання недійсним рішення загальних зборів від 03.12.2020 про "Затвердження правил користування приміщеннями ОСББ "Політех-Плаза С1" та про "Встановлення систем СКУД, відеоспостереження, програмування ліфтів", які оформлені протоколом №03/12/20, сформованим 24.12.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що загальні збори Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза С1" від 03.12.2020 було скликано і проведено з порушенням вимог ст. ст. 6, 10, 16 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", ст. 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку", п. п. 3.4, 5.4 статуту об`єднання щодо процедури скликання та проведення зборів шляхом дистанційного письмового опитування. Також, на переконання позивачів, спірні рішення загальних зборів порушують їх права як співвласників багатоквартирного будинку, а саме перешкоджають здійсненню їхньої господарської діяльності.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.07.2021 у справі №910/2435/21 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 11.08.2021 у справі №910/2435/21 стягнуто з позивачів на користь відповідача у рівних частинах по 3000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2021 рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2021 у справі №910/2435/21 залишено без змін.

Іншою постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2021 скасовано додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2021 у справі №910/2435/21 та залишено без розгляду клопотання Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза С1" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Постановою Верховного Суду від 30.06.2022 рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2021, прийняту за результатами перегляду вказаного рішення, у справі №910/2435/21 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2022 справу №910/2435/21 прийнято до провадження та призначено підготовче засідання.

Окрім цього, додатковою ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2022 у справі №910/2435/21 відмовлено у задоволенні клопотання Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза С1" про стягнення з позивачів витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом апеляційних скарг.

20.01.2023 до суду першої інстанції від позивачів надійшла заява про зміну предмету позову, відповідно до якої ОСОБА_1 та Товариство з обмеженою відповідальністю "Сібісквіт Софтваре" заявили окрім первісних вимог, також вимогу про визнання недійсним рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза С1" від 18.11.2021 про "Затвердження правил користування приміщеннями багатоквартирного будинку Політех-Плаза С1", яке оформлене протоколом №18/11/21 від 04.12.2021.

Заява обґрунтована тим, що після ухвалення рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2021 у даній справі загальними зборами Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза С1" затверджено нову редакцію Правил користування приміщеннями багатоквартирного будинку Політех-Плаза С1. На переконання позивачів, вказані правила є ідентичними за змістом правилам, затвердженим рішенням від 03.12.2020, а тому також порушують їх права як співвласників багатоквартирного будинку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2023 заяву про зміну предмету позову прийнято до розгляду.

Рішенням Господарського суду міста Києва 14.06.2023 (повне рішення складене 21.06.2023) у справі №910/2435/21 у задоволенні позову ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сібісквіт Софтваре" відмовлено повністю.

20.06.2023 до суду від Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза С1" надійшли дві заяви про ухвалення додаткового рішення, відповідно до яких відповідач просив стягнути з позивачів витрати на професійну правничу допомогу, понесені під час розгляду справи Господарським судом міста Києва, у розмірі 6000,00 грн (під час первісного розгляду справи), 20000,00 грн витрат, понесених під час нового розгляду справи, а також 9000,00 грн витрат, понесених під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 12.07.2023 (повне рішення складене 17.07.2023) у справі №910/2435/21:

- закрито провадження у справі за заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза С1" про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу в частині вимог про стягнення 6000,00 грн, понесених під час первісного розгляду справи Господарським судом міста Києва;

- заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення в іншій частині задоволено;

- стягнуто з ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сібісквіт Софтваре" на користь відповідача у рівних частинах по 14500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду міста Києва 14.06.2023, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення не було з`ясовано обставини, що мають значення для справи, рішення ухвалено за умов невідповідності висновків, викладених судом, встановленим обставинам справи, та недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими.

Доводи позивача зводяться до того, що оскаржувані правила суттєво змінюють умови договорів оренди приміщень, у зв`язку з чим орендарі не бажають користуватися приміщеннями, належними позивачам на праві власності, через створені перешкоди у доступі до таких приміщень працівникам та відвідувачам.

Також позивачі посилаються на незаконність окремих положень правил в частині надання можливості правлінню об`єднання самостійно визначати додаткові умови та вимоги, що регламентують доступ в будинок, оскільки такі положення суперечать статуту та закону.

Відповідно до протоколу передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2023 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Буравльов С.І., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України.

Окрім цього, не погоджуючись з додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 12.07.2023 у справі №910/2435/21, ОСОБА_1 та Товариство з обмеженою відповідальністю "Сібісквіт Софтваре" подали апеляційні скарги, у яких просять скасувати оскаржуване додаткове рішення.

Апеляційні скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції під час ухвалення додаткового рішення порушено приписи процесуального права.

Так, позивачі вказують на те, що витрати відповідача, понесені під час нового розгляду справи в суді першої інстанції, є завищеними, оскільки у представника відповідача була відсутня необхідність у вивченні додаткових джерел права, так як справа направлена Верховним Судом на новий розгляд і не вимагала виконання великого обсягу роботи, а касаційний суд чітко визначив, яке саме питання потребує детального дослідження. Також позивачі вказують на те, що відповідачем суттєво завищені витрати часу на участь у судових засіданнях та підготовку процесуальних документів.

Відповідно до протоколів передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2023 апеляційні скарги ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сібісквіт Софтваре" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2023 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Буравльов С.І., Андрієнко В.В.

Також, до суду 28.07.2023 від ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.08.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2023 та апеляційними скаргами ОСОБА_1 і Товариства з обмеженою відповідальністю "Сібісквіт Софтваре" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2023 у справі №910/2435/21, об`єднано їх в одне провадження, призначено до розгляду на 03.10.2023, а також встановлено учасникам справи строк на подання відзивів.

На електронну адресу суду 03.10.2023 представником Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза С1" подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2023 подане клопотання задоволено та відкладено розгляд справи до 31.10.2023.

До суду 30.10.2023 від Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза С1" надійшли відзиви на апеляційні скарги позивачів, у яких відповідач просить відмовити у їх задоволенні, а оскаржувані рішення залишити без змін.

Також Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза С1" наведено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, що складатиме 12000,00 грн. Відповідач зазначив, що докази понесення таких витрат будуть надані суду в порядку, передбаченому ч. 8 ст. 129 ГПК України.

У призначене засідання суду 31.10.2023 з`явилися представники сторін та надали пояснення по суті апеляційних скарг. За результатами судового засідання судом оголошено перерву до 21.11.2023.

Представником позивачів 10.11.2023 до суду подано клопотання про долучення до матеріалів справи копії протоколу оспорюваних рішень загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза С1" від 18.11.2021.

21.11.2023 представником відповідача подано клопотання про долучення до матеріалів справи копії витягу з протоколу загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза С1" від 18.11.2021.

У судове засідання 21.11.2023 з`явилися представники сторін. Судом поставлено на обговорення клопотання сторін про долучення до матеріалів справи копії протоколу оспорюваних рішень загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза С1" від 18.11.2021 та копії витягу з цього протоколу.

Представники учасників справи не заперечували з приводу долучення вказаних доказів до матеріалів справи.

Апеляційний суд, проаналізувавши приписи процесуального закону, прийшов до висновку, що вказані докази на підставі ч. ч. 2 та 3 ст. 269 ГПК України необхідно долучити до матеріалів справи, оскільки оспорюване рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза С1" від 18.11.2021 відсутнє в матеріалах справи. Дана ухвала занесена до протоколу судового засідання від 21.11.2023.

Після розгляду судом заявлених клопотань судом продовжено розгляд апеляційних скарг зі стадії дослідження доказів та заслухано виступи представників сторін у судових дебатах.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення АДРЕСА_2.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сібісквіт Софтваре" є власником нежитлових приміщень №№113, 114 та 115, розташованих у цьому ж самому багатоквартирному будинку.

Вказане підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №155291981 від 06.02.2019 та №149800768 від 17.12.2018.

Належні позивачам приміщення останні використовують з господарською метою шляхом здачі їх в оренду іншим особам для розміщення офісів.

15.05.2019 у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 створене та зареєстроване Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза С1", що підтверджується статутом відповідача.

Відповідно до п. 2.1 статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза С1" метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників та дотримання ними своїх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна об`єднання, своєчасного надходження коштів від співвласників/мешканців багатоквартирного будинку для сплати всіх необхідних платежів, передбачених законодавством та цим статутом.

Рішенням засідання правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза С1", оформленим протоколом №12 від 06.11.2020, вирішено, зокрема, провести письмове опитування співвласників багатоквартирного будинку щодо проведення загальних зборів дистанційно шляхом письмового голосування у зв`язку з запровадженням протиепідемічних заходів, поширенням Covid-19, обрання голови загальних зборів і секретаря для призначення чергових загальних зборів, сформувати комісію у складі членів правління для проведення та підрахунку результатів опитування, провести опитування співвласників не пізніше ніж до 15.11.2020.

Рішенням засідання правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза С1", оформленим протоколом №13 від 15.11.2020, вирішено, зокрема, на виконання постанови Кабінету Міністрів України №641 щодо запровадження протиепідемічних заходів у зв`язку з поширенням Covid-19 провести загальні збори Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза С1" дистанційно шляхом письмового опитування. Призначено загальні збори Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза С1" дистанційно шляхом письмового голосування на 03.12.2020 з 09:00 год. по 20:00 год. за київським часом за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 26 у холі вхідної групи з постом охорони на 1 поверсі.

03.12.2020 відповідачем були проведені загальні збори об`єднання, результати яких оформлені протоколом №03/12/20 від 24.12.2020.

На вказаних зборах, зокрема, були прийняті рішення про затвердження Правил користування приміщеннями багатоквартирного будинку "Політех-Плаза С1" та встановлення системи СКУД в проході між балконом та зоною приміщень будинку, відеоспостереження по поверхах будинку згідно поданої схеми №4 від 30.11.2020, програмування ліфтів по ключах СКУД.

Також, 18.11.2021 відповідачем були проведені ще одні загальні збори, результати яких оформлені протоколом №18/11/21 від 04.12.2021.

На вказаних зборах, зокрема, було прийнято рішення про затвердження Правил користування приміщеннями багатоквартирного будинку "Політех-Плаза С1", які є діючими на даний час після втрати чинності правил користування, ухвалених на зборах 03.12.2020.

Загальні збори Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза С1" від 03.12.2020 та 18.11.2021 у порядку та спосіб, передбачені статутом та Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" більшістю голосів співвласників багатоквартирного будинку визначили обмеження щодо користування спільним майном багатоквартирного будинку.

Поряд з цим, позивачі, звертаючись до суду з даним позовом, зазначили, що оспорювані рішення загальних зборів від 03.12.2020 прийняті з порушенням вимог ст. ст. 6, 10, 16 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", ст. 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку" та п. п. 3.4, 5.4. статуту відповідача щодо процедури скликання та проведення зборів шляхом дистанційного письмового опитування, порушують їх права як співвласників багатоквартирного будинку та перешкоджають здійсненню їхньої господарської діяльності.

Відповідач, заперечуючи проти позову під час первісного розгляду справи, зазначив, що порядок денний загальних зборів 03.12.2020 включав у себе цілу низку питань, по яких були прийняті відповідні рішення. Водночас, позивачами оскаржено лише два з них. На переконання відповідача, вимоги про визнання недійними лише двох рішень загальних зборів через порушення порядку скликання і проведення загальних зборів є намаганням позивачів ввести суд в оману шляхом спотворення процедури скликання та проведення загальних зборів. Твердження про порушення спірними правилами прав співвласників відповідач також вважав необґрунтованими, оскільки позивачами не надано доказів порушення права власності на їх майно або вчинення перешкод у користуванні таким майном. При цьому, рішення про встановлення системи СКУД та відеоспостереження спрямоване на забезпечення безпеки мешканців будинку, а позивачами не надано належних доказів порушення їх прав в наведеній частині.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.07.2021 у справі №910/2435/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2021, у задоволенні позову відмовлено повністю.

Разом з цим, постановою Верховного Суду від 30.06.2022 рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2021, прийняту за результатами перегляду вказаного рішення, у справі №910/2435/21 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи рішення та постанову судів попередніх інстанцій та передаючи справу на новий розгляд до Господарського суду міста Києва, Верховний Суд вказав на те, що виходячи з положень Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" та статуту відповідача, якими передбачено можливість проведення письмового опитування серед співвласників, які не голосували на загальних зборах, правомірними є висновки судів з приводу того, що проведення такого опитування не може вважатись повторним опитуванням із одних і тих самих питань, оскільки його проведення направлено на отримання більшої кількості голосів співвласників, а саме тих, що до цього не віддали свого голосу по запропонованих питаннях, а не повторне голосування серед усіх співвласників.

Отже, касаційним судом підтверджено законність рішень судів в частині відсутності обставин порушення порядку скликання та проведення відповідачем 03.12.2020 загальних зборів, результати яких оформлені протоколом №03/12/20 від 24.12.2020

Поряд з цим, в іншій частині аргументів позивачів Верховний Суд дійшов наступних висновків:

- судами попередніх інстанцій не надано належної правової оцінки Правилам користування приміщеннями на предмет наявності/відсутності обмеження прав позивачів як співвласників багатоквартирного будинку щодо володіння, користування та розпоряджання майном, в тому числі і для здійснення господарської діяльності та чи не порушують зазначені правила права позивачів на користування об`єктами нерухомості, власниками яких вони є;

- судами не з`ясовано, чи обмежуються права позивачів у доступі до власності, вільному проході на територію будинку та вільному користуванні спільним приміщенням (подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01.02.2022 у справі №910/16966/20);

- суди попередніх інстанцій в оскаржуваних рішеннях без належного дослідження та встановлення обставин, навіть тих питань, які, на думку, позивачів обмежують їхні права у користуванні спільним майном, лише обмежилися загальним висновком, що правила жодним чином не порушують прав власників як орендодавців відповідних нежитлових приміщень та не ставлять позивачів в нерівне становище з іншими співвласниками;

- висновки судів стосовно того, що зміст рішення загальних зборів в частині затвердження Правил користування приміщеннями не порушує прав позивачів на користування їх майном, є передчасними.

При цьому, надаючи вказівки суду першої інстанції під час нового розгляду справи, Верховний Суд наголосив на тому, що суду слід взяти до уваги викладене, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного та об`єктивного встановлення обставин справи, прав та обов`язків сторін, належним чином дослідити наявні в матеріалах справи докази згідно з вимогами ст. 86 ГПК України та залежно від встановленого і відповідно до вимог чинного законодавства вирішити спір.

Під час нового розгляду справи в суді першої інстанції позивачами подано заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої ОСОБА_1 та Товариство з обмеженою відповідальністю "Сібісквіт Софтваре" заявили окрім первісних вимог, також вимогу про визнання недійсним рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза С1" від 18.11.2021 про "Затвердження правил користування приміщеннями багатоквартирного будинку Політех-Плаза С1", яке оформлене протоколом №18/11/21 від 04.12.2021.

На переконання позивачів, вказані правила майже дослівно повторюють за змістом правила, затверджені рішенням від 03.12.2020, а тому також порушують їх права як співвласників багатоквартирного будинку, ставлять їх в нерівні умови та прийняті з порушенням статуту відповідача і вимог Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку".

Відповідач у відзиві на заяву про зміну предмету позову вказував на те, що застосування оспорюваних правил жодним чином не позбавляє та не обмежує право власності позивачів, а також не чинить перешкод у здійсненні ними права користування та розпорядження своїм майном.

У відповіді на відзив позивачі зауважили на тому, що положення правил в частині розподілу потоку людей по входу "А" та входу "В" прямо порушують їх права та звужують можливості для використання працівників їх орендарів лише через один вхід, оскільки у вході "А" будинку розміщено 3 ліфти, а у вході "В" лише 1. Відповідач змушує працівників користуватися пожежним ліфтом, що вже призвело до негативних наслідків у вигляді розірвання договору оренди з позивачем-1.

Місцевий господарський суд, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, встановив, що загальні збори Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза С1" від 03.12.2020 у порядку та спосіб, передбачені статутом об`єднання та Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" більшістю голосів співвласників багатоквартирного будинку визначили обмеження щодо користування спільним майном. При цьому, позивачами не висловлено заперечень щодо процедури ухвалення рішення загальних зборів відповідача від 18.11.2021. Отже, за висновками суду, право позивачів як співвласників, на участь в управлінні багатоквартирним будинком в об`єднанні відповідача було дотримане.

Також судом відхилено посилання позивачів на порушення їх прав затвердженими правилами, оскільки ухваленими на загальних зборах спірними рішеннями відповідачем фактично врегульовано потоки осіб, які мають право доступу до будинку об`єднання під час їх пересування до/у/з будинку (у розумінні цих рішень - відвідувачі, працівники, гості, мешканці) у залежності від мети візиту. Рішення про розподіл потоків осіб, які мають право доступу до будинку у спосіб, встановлений правилами, є справедливим та недискримінаційним відносно позивачів, господарська діяльність яких не повинна створювати перешкоди для проживання осіб у жилій частині будинку. При цьому, позивачам та їх орендарям не обмежений доступ для невизначеного кола осіб, які можуть бути залучені у процесі здійснення ними їх господарської діяльності. Доводи позивачів з цього приводу не ґрунтуються на зібраних у справі доказах, суперечать наявним доказам, а тому є безпідставними. Окрім того, за висновками місцевого господарського суду, позивачами не вказано на існування більш ефективного та справедливого способу та порядку використання співвласниками будинку його жилої та нежилої частин.

Після ухваленого судового рішення відповідачем подано дві заяви про ухвалення додаткового рішення, відповідно до яких останній просив стягнути з позивачів витрати на професійну правничу допомогу, понесені під час розгляду справи Господарським судом міста Києва, у розмірі 6000,00 грн (під час первісного розгляду справи), 20000,00 грн витрат, понесених під час нового розгляду справи, а також 9000,00 грн витрат, понесених під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Позивачі проти заяв заперечували, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог та просили зменшити розмір витрат на правову допомогу у суді першої інстанції під час нового розгляду справи. В іншій частині позивачі вказали на відсутність підстав для покладення на них витрат відповідача, оскільки заява про розподіл витрат у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції під час первісного розгляду справи була подана з пропуском встановленого строку і постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2021 її було залишено без розгляду. Питання ж щодо розподілу витрат за розгляд справи в суді апеляційної інстанції не підлягає вирішенню судом першої інстанції під час нового розгляду справи.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи подані заяви, зазначив, що оскільки постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2021 додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2021 скасовано, а заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза С1" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката залишено без розгляду з підстав пропуску відповідачем процесуального строку на звернення з відповідною заявою, з приводу заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза С1" про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн є судове рішення, яке набрало законної сили. Тому судом закрито провадження у справі в наведеній частині на підставі п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

В іншій частині вимог відповідача суд, з урахуванням характеру спору, складності справи, обсягу наданих відповідачеві послуг (написання відзиву на позовну заяву, заперечення на відповідь на відзив, додаткових пояснень, заперечення, участі у судових засіданнях першої та апеляційної інстанції), а також розумності розміру витрат на професійну правничу допомогу, прийшов до висновку, що витрати з їх оплати підлягають відшкодуванню за рахунок позивачів у розмірі 29000,00 грн (9000,00+20000,00).

Як наслідок, місцевий господарський суд дійшов висновку про необхідність покладення на позивачів витрат відповідача на професійну правничу допомогу у розмірі по 14500,00 грн на кожного.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого господарського суду щодо відсутності підстав для задоволення заявленого позову, а також щодо покладення на позивачів витрат відповідача на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 29000,00 грн та вважає за необхідне зазначити наступне.

Щодо розгляду спору по суті та апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2023.

Відносини щодо порядку проведення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку та прийняття рішень на них врегульовані Законами України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" та "Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" співвласником багатоквартирного будинку є власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку. Управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку.

Частиною 2 ст. 4 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" визначено, що власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Згідно зі ст. 385 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Статтею 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" передбачено, що об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Загальні збори скликаються і проводяться в порядку, передбаченому цим Законом для установчих зборів, правлінням об`єднання або ініціативною групою з не менш як трьох співвласників. Для керівництва поточною діяльністю об`єднання обирається правління. Правління має право приймати рішення з питань діяльності об`єднання, визначених статутом. До компетенції правління, зокрема, відноситься скликання та організація проведення загальних зборів співвласників або зборів представників, призначення письмового опитування співвласників та утворення відповідної комісії для його проведення.

Пунктами 3.4 та 4.3 статуту відповідача визначено, що до компетенції правління належить скликання та організація проведення загальних зборів співвласників або зборів представників співвласників об`єднання, призначення письмового опитування співвласників та утворення відповідної комісії для його проведення. Повідомлення про проведення загальних зборів направляється в письмовій формі і вручається кожному співвласнику під розписку або шляхом поштового відправлення (рекомендованим листом на адресу належної йому квартири або нежитлового приміщення в будинку об`єднання) не менше ніж за 14 днів до дати проведення загальних зборів. У повідомленні про проведення загальних зборів зазначається, ким скликаються загальні збори, проект порядку денного, дата, час та місце їх проведення.

Як убачається з матеріалів справи, позивачі були належним чином повідомлені про проведення загальних зборів 03.12.2020 шляхом направлення на адреси належних позивачам нежитлових приміщень в будинку відповідних повідомлень, що підтверджується копіями списків згрупованих відправлень від 16.11.2020, копіями повідомлень про вручення поштових відправлень та копіями конвертів.

Крім того, позивачі приймали участь у письмовому опитуванні 03.12.2020, що підтверджується наявними у матеріалах справи заявами свідків від 29.04.2021.

Згідно з п. п. 5.3, 5.5 та 10 статуту рішення загальних зборів вважається прийнятим, якщо за нього проголосували власники квартир та/або нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50% загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку. Під час підрахунку голосів враховуються і голоси, подані співвласниками під час проведення загальних зборів, і голоси, подані під час письмово опитування. Рішення оформлюється особистим підписом кожного, хто проголосував, із зазначенням результату голосування ("за" або "проти").

Статутом відповідача не передбачено прийняття загальними зборами співвласників (зборами представників) рішень, які вимагають кваліфікованої більшості голосів співвласників (представників). Якщо в результаті проведення загальних зборів для прийняття рішення не набрано кількості голосів "за" або "проти", проводиться письмове опитування серед співвласників, які не голосували на загальних зборах. Письмове опитування співвласників проводиться протягом 15 календарних днів з дати проведення загальних зборів. Якщо протягом цього строку необхідну кількість голосів "за" не набрано, рішення вважаються неприйнятими. Рішення приймається шляхом поіменного голосування. Під час підрахунку голосів враховуються і голоси, подані співвласниками під час проведення загальних зборів, і голоси, подані під час письмового опитування. Рішення оформляється особистим підписом кожного, хто проголосував, із зазначенням результату голосування ("за" чи "проти").

Судом першої інстанції встановлено, що за проведення загальних зборів дистанційно шляхом письмового голосування проголосувало 53,16% співвласників багатоквартирного будинку (% від загальної площі зареєстрованих приміщень в будинку).

За затвердження правил користування приміщеннями багатоквартирного будинку проголосувало 58,20% співвласників багатоквартирного будинку (% від загальної площі зареєстрованих приміщень в будинку). За встановлення систем СКУД, відеоспостереження, програмування ліфтів проголосувало 53,49% співвласників багатоквартирного будинку (% від загальної площі зареєстрованих приміщень в будинку).

Зазначені рішення оформлені протоколом №03/12/20 від 24.12.2020.

Таким чином, загальні збори Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Політех-Плаза С1" у порядку та спосіб, передбачені статутом та законом, більшістю голосів співвласників визначили обмеження щодо користування спільним майном.

При цьому, позивачами у заяві про зміну підстав позову не висловлено заперечень щодо процедури ухвалення рішень загальних зборів від 18.11.2021.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що право позивачів як співвласників, на участь в управлінні багатоквартирним будинком з боку відповідача було дотримане.

Відповідно ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у т.ч. допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно з ч. 1 ст. 320 ЦК України власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 5, ч. 2 ст. 6 Закону України "Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку" спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. Реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників.

Статтею 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" врегульовано, що основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Як убачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, багатоквартирний будинок №26 по проспекту Перемоги у м. Києві має 24 поверхи. Як комплекс будівель будинок складається з жилих та нежилих приміщень. Зокрема, перші чотири поверхи займає торговельно-розважальний центр з кінотеатром, спорткомплексом, барами, кафе, магазинами тощо. На покрівлі торговельно-розважального центру розташований стилобат - прибудинкова територія двох жилих секцій. На 5-21 поверхах розташовані жилі приміщення (квартири). Поряд з цим, 22 та 23 поверхи є нежилими і зайняті офісними приміщеннями, 24 поверх - технічний, на даху будинку розміщений відкритий майданчик та ресторан.

До будинку існує два входи - "А" та "В", розташовані поруч із входом до торговельно-розважального центру: вхід "А" з постом охорони, холом та 3 ліфтами; вхід "В" без поста охорони з холом та 1 ліфтом.

Зазначені обставини підтверджуються поясненнями сторін, поданими планами, експлікаціями та фототаблицями.

Згідно позиції відповідача сусідство з великим торговельно-розважальним центром зі щоденною великою кількістю відвідувачів, які мали можливість безперешкодно, у т.ч. внаслідок помилкового орієнтування у будівлі, заходити до багатоквартирного будинку, забруднювати його місця загального користування, порушувати тишу, зумовило необхідність об`єднанню врегулювати порядок доступу до будинку.

Ухваленими на загальних зборах спірними рішеннями відповідачем, фактично, врегульовано потоки осіб, які мають право доступу до будинку під час їх пересування до/у/з будинку (у розумінні цих рішень - відвідувачі, працівники, гості, мешканці) у залежності від мети візиту.

Згідно з затвердженими правилами мешканець - власник житлового приміщення, член сім`ї, їх орендарі; фізичні особи власники нежитлових приміщень, юридичні особи власники або орендарі нежитлових приміщень в особі їх співвласників та керівників (директорів). Гість - особа яка відвідує мешканця будинку в особистих некомерційних цілях. Працівник - фізична особа, яка працює на підставі договору з роботодавцем (замовником), який є мешканцем. Відвідувач - особа яка відвідує приміщення мешканця будинку в ділових (комерційних) цілях (в т.ч. з метою отримання послуг, проходження чи проведення курсів, групових заходів, оренди робочих місяць тощо).

Питання доступу в будинок врегульовано розділом 2 правил, як у редакції 2020 року, так і у редакції 2021 року.

Зокрема, згідно з пп. 2.2 правил, які є ідентичними в обох редакціях, мешканець має право доступу в будинок цілодобово. Допуск мешканця проводиться відповідно до цих правил, переважно через вхід "А", також через вхід "В" та інші входи наступним чином:

- за наявності ключа СКУД;

- у супроводі власника ключа СКУД;

- скориставшись домофоном.

Працівник має право доступу в будинок у робочі дні у період часу з 8:00 до 22:00 год. у порядку, передбаченому цим пунктом, якщо інше не погоджено правлінням ОСББ за письмовою заявою зацікавленої особи. Допуск працівника, який працює за трудовим чи іншим договором з мешканцем, який використовує приміщення в будинку для здійснення підприємницької діяльності, проводиться через вхід "В" (п. 2.4 правил в обох редакціях).

Відповідно до п. 2.5 правил відвідувач має право доступу в будинок через вхід "В" в робочі дні у період часу з 8.00 до 22.00 год., якщо інше не погоджено правлінням ОСББ за письмовою заявою зацікавленої особи. Допуск відвідувача здійснюється з використанням домофону. Відвідувачу забороняється доступ в будинок через вхід "А" та вихід на стилобат. Відвідувач зобов`язаний дотримуватися цих правил.

Згідно зі ст. ст. 15 та 16 Закону України "Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку" співвласник зобов`язаний, зокрема, виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень, дотримуватися правил користування приміщеннями, не допускати порушення законних прав та інтересів інших співвласників, дотримуватися чистоти у місцях загального користування та тиші згідно з вимогами, встановленими законодавством. Об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема, визначати порядок користування спільним майном відповідно до статуту об`єднання.

Відповідно до ст. ст. 10, 12, 14 та 18 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема, питання про використання спільного майна, визначення обмежень на користування спільним майном. Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання. Здійснення співвласником своїх прав не може порушувати права інших власників. Об`єднання відповідно до цього закону та статуту зобов`язане забезпечувати дотримання інтересів усіх співвласників при встановленні умов і порядку володіння, користування і розпорядження спільною власністю, розподілі між співвласниками витрат на експлуатацію та ремонт спільного майна.

Частинами 1 та 2 ст. 13 ЦК України передбачено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Отже, здійснення цивільних прав здійснюються особою до визначених меж, поки це не суперечить інтересам інших осіб і публічним інтересам. Такі межі можуть визначатися договором або актами цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 42, ч. 1 ст. 43 Господарського кодексу (далі - ГК України) підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 49 ГК України підприємці зобов`язані не завдавати шкоди довкіллю, не порушувати права та законні інтереси громадян і їх об`єднань, інших суб`єктів господарювання, установ, організацій, права місцевого самоврядування і держави.

Як було зазначено вище, у якості підстав заявленого позову позивачі зазначили, що ухвалені спірними рішеннями правила у редакціях 2020 року та 2021 року обмежують їх права у доступі до їх власності та спільного майна багатоквартирного будинку. Зокрема, такі обмеження полягають у незручностях, які виникають під час використання єдиного ліфта, розташованого на вході "В", яких через великий пасажиропотік часто затримується, зумовлює необхідність тривалого очікування під час доступу до/з офісних приміщень на 22 та 23 поверхах. Такі незручності, як стверджують позивачі, призводять до відмов орендарів надалі орендувати належні їм приміщення.

У розумінні вищевказаних положень правил позивачі як власники нежилих приміщень, розташованих на верхніх поверхах будинку, а також їх орендарі в особі їх співвласників та орендарів, маючи статус мешканця будинку наділені правом цілодобового доступу до будинку та переміщення до/у/з нього через обидва існуючі входи.

Поряд з цим, особи у статусі працівника та відвідувача наділені правом доступу до належних позивачам приміщень з обмеженнями - через один вхід "В" у робочі дні у період часу з 8.00 до 22.00, якщо інше не погоджено правлінням ОСББ за письмовою заявою зацікавленої особи.

Вбачається, що ухваленим рішенням надається пріоритет у користуванні входом "А" та належними до нього 3-ма ліфтами мешканцям 16 жилих поверхів будинку. Ці ж ліфти передбачено використовувати для доступу мешканців на 1-4 поверхи торговельно-розважального центру, 5 поверху на даху торговельно-розважального центру, а також даху будинку над 24 поверхом.

Таким чином, на вході "А" експлуатаційне навантаження на існуючі ліфти є очевидно більшим, ніж навантаження на один існуючий на вході "В".

Отже, рішення про розподіл потоків осіб, які мають право доступу до будинку, у такий спосіб є справедливим та недискримінаційним відносно позивачів, господарська діяльність яких не повинна створювати перешкоди для проживання осіб у жилій частині будинку. При цьому, позивачам та їх орендарям не обмежений доступ для невизначеного кола осіб, які можуть бути залучені у процесі здійснення ними їх господарської діяльності, а доводи позивачів з цього приводу не ґрунтуються на зібраних у справі доказах, а тому є безпідставними.

Окрім того, позивачами не вказано на існування більш ефективного та справедливого способу та порядку використання співвласниками будинку його жилої та нежилої частин.

При цьому, позивачі, які придбавали нежилі приміщення на верхніх поверхах багатоквартирного будинку і маючи намір використовувати це майно у спосіб, який передбачає переміщення значного потоку людей, мали можливість та повинні були передбачити можливі складнощі з доступом в умовах існування в будинку обмеженої кількості ліфтів. Позивачами також не надано доказів обмеження їх до евакуаційних та інших напрямків у спільних частинах будинку на випадок надзвичайних та інших подій.

Як наслідок, відсутні підстави вважати, що права позивачів у доступі до їх власності, вільному проході на територію будинку та вільному користуванні спільним майном будинку, у т.ч. під час здійснення ними господарської діяльності порушені внаслідок ухвалення спірних рішень. Запроваджені ж обмеження не є несправедливими або неспівмірними для забезпечення прав інших осіб, що відповідає положенням ст. 13 ЦК України щодо меж здійснення цивільних прав.

Належних доказів того, що через ухвалення відповідачем оспорюваних рішень здійснення господарської діяльності позивачами ускладнилося, не надано. Доводи з цього приводу ґрунтуються на припущеннях, які не знайшли підтвердження у ході розгляду справи.

За таких обставин, судом першої інстанції правомірно відхилено аргументи позивачів в наведеній частині.

При цьому, вбачається, що судом першої інстанції у повній мірі виконані вказівки Верховного Суду та досліджені питання, що стосуються того, чи обмежуються права позивачів у доступі до власності, вільному проході на територію будинку та вільному користуванні спільним приміщенням, як зазначено у постанові Верховного Суду від 01.02.2022 у справі №910/16966/20. В наведеній справі встановлений факт втручання у господарську діяльність співвласника багатоквартирного будинку, якому рішенням ОСББ було обмежено кількість потенційних відвідувачів на день. Натомість, у справі №910/2435/21, таких очевидних порушень з боку відповідача не встановлено.

Як наслідок, колегія суддів вважає правомірними висновки місцевого господарського суду про відмову у задоволенні заявленого позову.

Наведеним вище спростовуються аргументи позивача-1, викладені ним в апеляційній скарзі, з приводу створення відповідачем перешкод у доступі до приміщень позивачів працівникам та відвідувачам, а також щодо незаконності окремих положень правил в частині надання можливості правлінню об`єднання самостійно визначати додаткові умови та вимоги, що регламентують доступ в будинок.

Щодо стягнення з позивачів витрат відповідача на професійну правничу допомогу та апеляційних скарг ОСОБА_1 і Товариства з обмеженою відповідальністю "Сібісквіт Софтваре" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позивачами додаткове судове рішення оскаржується лише в частині задоволення заяв відповідача та стягнення з них 29000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. В частині закриття провадження у справі щодо стягнення 6000,00 грн витрат додаткове рішення не оскаржене.

Судом першої інстанції встановлено, що загальний розмір заявлених до стягнення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу становить 29000,00 грн та складається з 20000,00 грн витрат, які стосуються нового розгляду справи в суді першої інстанції, та 9000,00 грн витрат за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, що відбувся раніше.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн в суді апеляційної інстанції відповідачем до суду першої інстанції надано, зокрема, акт здачі-приймання результатів виконаних робіт від 13.10.2021 на вказану суму, відповідно до якого адвокатом надано правову допомогу щодо підготовки і подання відзивів на апеляційні скарги та представництва інтересів клієнта у судовому засіданні 12.10.2021.

З приводу витрат на правову допомогу, понесених під час нового розгляду справи, відповідачем надано акти на загальну суму 20000,00 грн, а саме:

- акт від 19.04.2023 на суму 10000,00 грн (представництво інтересів у судових засіданнях від 01.02.2023, 29.03.2023 та 19.04.2023, підготовка та подання відзиву на заяву позивачів про зміну предмету позову);

- акт від 29.05.2023 на суму 4000,00 грн (представництво інтересів у судовому засіданні від 10.05.2023, підготовка та подання заперечення);

- акт від 16.06.2023 на суму 6000,00 грн (представництво інтересів у судовому засіданні від 14.06.2023, підготовка та подання заперечення на клопотання позивачів про долучення доказів).

Позивачі у клопотанні про зменшення витрат відповідача посилалися на безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. Також позивачі вказали на те, що питання про розподіл витрат за розгляд справи в суді апеляційної інстанції не підлягає вирішенню судом першої інстанції під час нового розгляду справи,оскільки постанова апеляційного суду була скасована Верховним Судом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. ч. 3 та 4 ст. 244 ГПК України).

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

За приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Колегія суддів також зазначає, що у розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 зазначено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Верховний Суд також зазначив, що у такому випадку суд, керуючись ч. ч 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (наприклад, рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Вказану правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №910/4515/18.

Судом враховано те, що за приписами ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З урахуванням вищенаведеного, характеру спору, складності справи, обсягу наданих відповідачеві послуг (написання відзиву на позовну заяву, відзивів на апеляційні скарги, заперечень, додаткових пояснень, участі у судових засіданнях судів першої та апеляційної інстанцій), а також розумності розміру витрат на професійну правничу допомогу, місцевий господарський суд правомірно поклав такі витрати у повному обсязі на позивачів, стягнувши їх у рівних частинах по 14500,00 грн.

Посилання позивачів на те, що розподіл витрат за розгляд справи в суді апеляційної інстанції не підлягає вирішенню судом першої інстанції під час нового розгляду справи є безпідставними, оскільки суперечать вимогам чинного законодавства, так як понесені сторонами витрати розподіляються за результатами вирішення спору загалом, не зважаючи на скасування постанови апеляційного суду.

У поданих апеляційних скаргах позивачі вказують на те, що витрати відповідача, понесені під час нового розгляду справи в суді першої інстанції, є завищеними, оскільки у представника відповідача була відсутня необхідність у вивченні додаткових джерел права, так як справа направлена Верховним Судом на новий розгляд і не вимагала виконання великого обсягу роботи, а касаційний суд чітко визначив, яке саме питання потребує детального дослідження. Також позивачі вказують на те, що відповідачем суттєво завищено витрати часу на участь у судових засіданнях та підготовку процесуальних документів.

Разом з цим, апеляційний суд зазначає, що належних доказів або обґрунтувань, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката у справі, позивачами не надано, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що скаржники не довели на підставі ч. 6 ст. 126 ГПК України неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката щодо складності цієї справи.

При цьому, самі лише посилання на неспівмірність витрат та незгода із сумою понесених витрат на професійну правничу допомогу або ж їх обсягу не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.05.2020 у справі №910/5410/19).

Колегія суддів враховує, що до обрахунку часу на участь у судових засіданнях слід включати не лише фактичну участь безпосередньо у розгляді справи, але і час на підготовку до засідань та час на прибуття до суду, оскільки без вказаних дій представництво інтересів клієнта є неможливим. Вказані висновки послідовно та систематично викладаються Верховним Судом в ухвалених судових рішеннях.

Насамкінець, колегія суддів зауважує на тому, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 Цивільного кодексу України, та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у ст. 43 Конституції України (позиція, викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 19.07.2021 у справі №910/16803/19).

З урахуванням викладеного, доводи апеляційних скарг позивачів не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для покладення на них витрат відповідача на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 29000,00 грн.

Висновки за результатами розгляду апеляційних скарг та розподіл судових витрат.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76 та 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2023 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2023 у справі №910/2435/21 ухвалені з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційні скарги ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сібісквіт Софтваре" не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2023 витрати зі сплати судового збору за її покладаються на скаржника.

При цьому, розподіл витрат зі сплати судового збору за подання апеляційних скарг на додаткове рішення судом не здійснюється, оскільки сплата судового збору за подання апеляційної скарги на додаткове рішення Законом України "Про судовий збір" не передбачена.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сібісквіт Софтваре" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2023 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2023 у справі №910/2435/21 залишити без змін.

3. Витрати ОСОБА_1 зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2023 покласти на скаржника.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складений 06.12.2023.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко