ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2023 р. Справа№ 910/1195/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Тищенко О.В.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Гончаренка О.С.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 12.12.2023 у справі №910/1195/23 (в матеріалах справи)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2023, повний текст якої складений 14.08.2023,

у справі № 910/1195/23 (суддя Головіна К.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця», в якій, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просило зобов`язати відповідача внести зміни до особового рахунку позивача № НОМЕР_1 шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми у розмірі 20 991,84 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що в порушення умов укладеного між сторонами договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 43-14564379/2020-001 від 06.03.2020 та Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, відповідач в односторонньому порядку на підставі накопичувальної картки № НОМЕР_2 списав грошові кошти у розмірі 20 991,84 грн. з рахунку позивача, незважаючи на те, що позивач, у межах передбаченого п. 2.1.7 договору та п. 2.10 Правил розрахунків строку, цю накопичувальну картку підписав із запереченнями. На думку позивача питання щодо коштів, зазначених у накопичувальній картці № НОМЕР_2, мало вирішуватись залізницею у претензійно-позовному порядку, а не шляхом одностороннього списання сум.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, пославшись на те, що підписання позивачем накопичувальної картки № НОМЕР_2 із зауваженнями є безпідставним та необґрунтованим у той час як залізницею були надані послуги зі зберігання вантажу позивача та, відповідно, були здійснені нарахування за такі послуги, які в подальшому включені до накопичувальної картки.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.08.2023 у справі № 910/1195/23 позов задоволений, відповідача зобов`язано внести зміни до особового рахунку позивача № НОМЕР_1 шляхом відображення (відновлення) на ньому коштів у сумі 20 991,84 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що:

- якщо платник підписує відомості плати за користування вагонами і контейнерами, накопичувальні картки тощо із запереченнями, зауваженнями чи застереженням, залізниця не має права списувати спірні суми із попередньої оплати; в такому разі спір має врегульовуватись платником безпосередньо зі станціями, які нарахували платежі, і ТехПД, що провадить розрахунки. У разі недосягнення домовленості стягнення коштів вирішується в претензійно-позовному порядку за позовом залізниці;

- накопичувальна картка НОМЕР_2 підписана позивачем із запереченнями щодо нарахування коштів у сумі 20 991,84 грн., з дотриманням порядку та строків із вчинення усіх необхідних дій для підписання спірної накопичувальної картки із запереченнями, а відтак, за наявності заперечень на накопичувальних картках, списання коштів у розмірі 20 991,84 грн. з рахунку позивача відповідачем було здійснено безпідставно.

Суд першої інстанції відхилив доводи відповідача щодо обґрунтованості нарахування коштів за спірною карткою (надання послуг зі зберігання вантажу позивача), з посиланням на те, що вказані доводи не відносяться до предмета доказування у цій справі, враховуючи, що предметом спору в даній справі є не правомірність нарахування коштів за послуги зберігання, а правомірність одностороннього списання залізницею коштів з рахунку позивача та порушення порядку розрахунків.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство «Українська залізниця» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2023 у справі № 910/1195/23 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, прийнятим судом першої інстанції з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт послався на ті ж самі обставини, що й під час розгляду справи в суді першої інстанції, а саме на наявність підстав для нарахування коштів за спірною карткою.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2023, справу № 910/1195/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Гончаров С.А., Шаптала Є.Ю..

З огляду на те, що апеляційна скарга надійшла до Північного апеляційного господарського суду без матеріалів справи, що у даному випадку унеможливлює розгляд поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність витребування матеріалів даної справи у суду першої інстанції та відкладення вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.09.2023 у Господарського суду міста Києва витребувано матеріали справи № 910/1195/23, а також відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи № 910/1195/23.

28.09.2023 від Господарського суду міста Києва до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали даної справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.10.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2023 у справі № 910/1195/23, розгляд апеляційної скарги призначено на 07.11.2023 о 10:30 год.

05.10.2023 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач, з посиланням на те, що безакцептне списання відповідачем грошових коштів з рахунку позивача є протиправним та суперечить встановленому законодавством порядку, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу позивач заявив, що його попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на правову допомогу, які він поніс та очікує понести в суді апеляційної інстанції становить 8 000,00 грн., а докази понесення таких витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

10.10.2023 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання, в якому заявник просить надати можливість приймати участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon». Вказане клопотання задоволено ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.10.2023.

У зв`язку з перебуванням судді Гончарова С.А., який не є головуючим суддею, у відпустці розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/4425/23 від 02.11.2023 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/1195/23.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.11.2023 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Тищенко О.В., Шаптала Є.Ю..

Крім того, 27.10.2023 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» надійшла заява, в якій заявник просить надати можливість приймати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2023 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2023 у справі № 910/1195/23 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді: Тищенко О.В., Шаптала Є.Ю., задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, розгляд апеляційної скарги призначено на 12.12.2023 об 11:20 год.

Станом на 12.12.2023 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.

Під час розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити, представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга в не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні, з наступних підстав.

06.03.2020 позивач (замовник) та відповідач (перевізник) уклали договір № 43-41564379/2020-001 про надання послуг (далі Договір), предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних із організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Договір, з урахуванням змін до нього, оприлюднюється залізницею як публічна пропозиція для укладення на веб-сайті http://uz-cargo.com з накладенням кваліфікованого електронного підпису (п. 1.6 договору).

27.07.2022 відповідачем було оприлюднено нову редакцію договору про надання послуг перевезення вантажів, яка введена в дію 01.08.2022.

Згідно з п. 1.4 Договору надання послуг може підтверджуватись накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу та іншими документами.

Відповідно до пункту 2.3.3 Договору перевізник відкрив замовнику для проведення розрахунків і обліку сплачених сум для замовника особовий рахунок з наданням коду платника № 2829531 .

Пунктом 2.3.4 Договору передбачено, що перевізник веде облік попередньої оплати, нарахованих і сплачених сум за здійснені перевезення і надані послуги, пов`язані з перевезенням вантажу та надає замовнику відповідні розрахункові документи в електронній формі. Паперові копії таких документів надаються за зверненням замовника за цінами встановленими в додатку 1-1 до договору.

Згідно з пунктами 4.1, 4.2 Договору розрахунки за цим договором здійснюються через філію «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» ПАТ «Укрзалізниця». Оплата послуг відповідно до договору здійснюється у національній валюті України на умовах попередньої оплати шляхом перерахування коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання перевізника, вказаний у пункті 14.2 розділу 14 договору.

Також відповідно до п. 2.1.4 Договору на замовника покладено обов`язок сплачувати послуги перевізника та інші платежі, належні перевізнику за договором із сум внесеної передоплати за кодом платника.

Відповідно до п. 4.4 Договору по мірі виконання перевезень та надання послуг залізницею в особовому рахунку відображаються використання перевізником послуг за добу.

Згідно з п. 4.5 Договору щодобово, упродовж періоду виконання договору, залізниця надає замовнику переліки перевізних документів в електронному вигляді, які відображають облік коштів, перерахованих та витрачених замовником на виконання договору за звітну добу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Стаття 908 ЦК України встановлює, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ч. 1 ст. 307 ГК України).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 307 ГК України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Загальні умови перевезення вантажів залізничним транспортом регулюються Законом України «Про транспорт», Законом України «Про залізничний транспорт» Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, Правилами оформлення перевізних документів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (далі - Правила), Правилами складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334, Правилами приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 №861/5082, Правилами видачі вантажів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 №862/5083.

У серпні 2022 року відповідачем було сформовано та направленою позивачу Переліки перевізних документів № 20220825 від 25.08.2022 та № 20220827 від 27.08.2022, з яких вбачається, що з особового рахунку позивача, серед іншого, на підставі накопичувальних карток № 23080032 та № НОМЕР_2 були списані грошові кошти в сумі 32 116,80 грн. з ПДВ.

У подальшому, 03.02.2023 відповідач сформував та направив позивачу Перелік № 20230202, з якого слідує, що 02.02.2023 відповідач здійснив коригування сум нарахованих платежів за минулі періоди та відновив на особовому рахунку позивач грошові кошти у сумі 11 124,96 грн., які були списані раніше на підставі накопичувальної картки № 23080032.

Проте щодо списання решти суми 20 991,84 грн. (32 116,80 грн. - 11 124,96 грн.) за накопичувальною карткою № НОМЕР_2 позивач не погодився та звернувся до суду з даним позовом, у якому просив зобов`язати відповідача внести зміни до особового рахунку позивача № НОМЕР_1 шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми у розмірі 20 991,84 грн.

Суд першої інстанції позовні вимоги позивача задовольнив у повному обсязі, що колегія суддів вважає вірним, з огляду на наступне.

Обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом визначається Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі Статут). Також Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (п. 3 Статуту).

Згідно з п. 22 Статуту за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Виконання залізницею додаткових операцій, пов`язаних з перевезенням вантажів (завантаження, розвантаження, зважування, експедирування тощо), здійснюється на підставі окремих договорів.

Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 затверджено Правила розрахунків за перевезення вантажів (далі - Правила), якими встановлено, що розрахунки за перевезення вантажу та вантажобагажу між залізницею і платником (відправником, одержувачем, експедитором) здійснюються на підставі договору (додаток 1), згідно з яким залізниця відкриває особовий рахунок кожному платнику (відправнику, одержувачу, експедитору) з присвоєнням коду платника (пункт 2.3).

Відповідно до п. 2.5 Правил платник згідно з договором у порядку передоплати перераховує на рахунок розрахункового підрозділу кошти для оплати перевезень і додаткових послуг.

Згідно з п. 2.6 Правил розрахунковий підрозділ веде облік надходження коштів на особовий рахунок платника і використання їх платником для оплати перевезень та наданих залізницею послуг. Облік витрачених коштів здійснюється на підставі перевізних документів, накопичувальних карток (додаток 3), відомостей плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, які можуть бути оформлені в електронному вигляді (з накладенням електронного цифрового підпису). Усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику. У випадках, визначених чинним законодавством, на суми платежів і зборів, що підлягають сплаті, залізниця нараховує податок на додану вартість, сума якого відображається в особовому рахунку платника.

Усі спірні питання з розрахунків за перевезення вантажів і додаткових послуг платники регулюють безпосередньо зі станціями, які нараховували платежі, і розрахунковим підрозділом, що провадили розрахунки. У разі недосягнення домовленості спірні питання вирішуються в претензійно-позовному порядку (п. 2.10 Правил).

Перевізні документи, відомості плати за користування вагонами і контейнерами, накопичувальні картки мають бути підписані уповноваженим працівником платника. У разі відмови від підписання зазначених документів станція складає акт загальної форми, додає його до відповідного документа та надсилає в ТехПД для списання грошей з особового рахунку. У разі незгоди платника з підставами або розміром нарахування він має право звернутися з претензією та/або позовом до залізниці з вимогою повернути у встановленому Статутом порядку на особовий рахунок зайво нараховану суму.

Однак якщо платник підписує відомості плати за користування вагонами і контейнерами, накопичувальні картки тощо із запереченнями, зауваженнями чи застереженням, залізниця не має права списувати спірні суми із попередньої оплати; в такому разі спір має врегульовуватись платником безпосередньо зі станціями, які нарахували платежі, і ТехПД, що провадить розрахунки. У разі недосягнення домовленості стягнення коштів вирішується в претензійно-позовному порядку за позовом залізниці.

Також із матеріалів справи вбачається, що сторони домовились про використання електронного документообігу, для забезпечення якого відповідачем розроблено та затверджено Технологію формування та обробки електронних відомостей плати за користування вагонами ф.ГУ-46, відомостей плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу ф.ГУ-46а та накопичувальних карток ф.ФДУ-92 (далі - Технологія).

Згідно з п. 2 Технології для створення накопичувальних карток та/або відомостей працівником залізниці спочатку створюється "чернетка" в програмному забезпеченні АРМ ПЗ/АРМ ТВК, яка надалі відправляється вантажовласнику на узгодження.

Відповідно до п. 3 Технології вантажовласнику надається можливість виконати одну з двох технологічних операцій: узгодити накопичувальну карту та/або відомість або ініціювати оформлення її у паперовій формі.

При цьому ініціювання паперової форми, згідно з п. 3.2. Технології, виконується у випадку незгоди клієнта з даними, які містяться у такій накопичувальній картці та/або відомості.

З урахуванням приписів п. 3.3 та 4.3 Технології, час на підписання розрахункових документів в паперовій формі із запереченням складає 24 години, починаючи з часу передачі таких на узгодження в АС Клієнт УЗ.

Також у пункті 2.1.7 Договору сторони погодили, що замовник має право підписати розрахунковий документ у паперовій формі із запереченням протягом двох робочих днів від дня надання такої вимоги.

Таким чином, накопичувальна картка та/або відомість в будь-якому випадку має бути надана вантажовласнику, який протягом двох робочих днів має право узгодити її або підписати із запереченням, у свою чергу, в залізниці право на списання коштів виникає лише після узгодження або пропуску строку на вчинення дій.

З огляду на викладене, суд першої інстанції цілком вірно погодився з доводами позивача, що останній має право бути ознайомленим із даними, зазначеними у накопичувальній картці та/або відомості, а також має право підписати такі документи із запереченням. Ненадання вказаних платнику документів є порушенням зазначеного порядку.

З матеріалів справи слідує, що позивач не погодився із нарахованим йому платежем у сумі 20 991, 84 грн. згідно накопичувальної картки № НОМЕР_2 (оформлена 25.08.2022 о 12:40 год) та 27.08.2022 о 11:15, прибувши на станцію «Сапіжанка» Львівської залізниці, підписав її із запереченнями, що підтверджується календарним штемпелем станції.

Однак, незважаючи на наявність вказаних заперечень на накопичувальній картці № НОМЕР_2 відповідач здійснив списання коштів у розмірі 20 991,84 грн. з рахунку позивача.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем був дотриманий як порядок, так і строки із вчинення усіх необхідних дій для підписання спірної накопичувальної картки із запереченнями, проте, відповідач, належним чином повідомлений та обізнаний про наявність таких заперечень, всупереч умовам Договору та Технології здійснив безакцептне списання коштів із попередньої оплати з рахунку позивача на суму 20 991,84 грн.

Заперечення відповідача проти позову зводяться до того, що нарахування спірних коштів було здійснено обґрунтовано, проте, як вірно встановлено судом першої інстанції, такі доводи не відносяться до предмета доказування у цій справі, оскільки предметом спору в даній справі є не правомірність нарахування коштів за послуги зберігання, а правомірність одностороннього списання залізницею коштів з рахунку позивача та порушення порядку розрахунків.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено статтею 16 цього Кодексу.

Визначаючи предмет позову, як спосіб захисту права чи інтересу, важливим є перелік способів захисту цивільного права та інтересу, наведений у статті 16 ЦК України, за приписами якої способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, тощо. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

У той же час, надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту слід зважати і на його ефективність. Це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Відповідно до п. 7.4 Договору у випадку задоволення грошових вимог замовника залізниця має право відобразити відповідні грошові суми на особовому рахунку замовника в якості попередньої оплати.

З огляду на вказані обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язати відповідача внести зміни до особового рахунку позивача № НОМЕР_1 шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми у розмірі 20 991,84 грн. Рішення суду першої інстанції залишається без змін.

Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване судове рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням Господарського суду міста Києва від 14.08.2023 у справі № 910/1195/23, отже підстав для його скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Враховуючи вимоги та доводи апеляційної скарги, апеляційна скарга Акціонерного товариства «Українська залізниця» задоволенню не підлягає.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за звернення з цією апеляційною скаргою покладаються на апелянта.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 267-271, 273, 275, 276, 281-285, 287 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2023 у справі № 910/1195/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2023 у справі № 910/1195/23 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №№ 910/1195/23.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 12.12.2023.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді О.В. Тищенко

Є.Ю. Шаптала