ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
08.12.2023 Справа №905/1318/23
Суддя Господарського суду Донецької області Кротінова О.В.
про стягнення 250970,97 грн., -

без виклику сторін, -
І. Короткий зміст позовної заяви та заперечень:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватна служба охорони «Яструб» м.Львів, звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою №260 від 26.09.2023 до Приватного акціонерного товариства «Грета», м.Дружківка Донецької області, про стягнення 250970,97 грн., у тому числі:
- 175483,88 грн. - заборгованість за договором про надання охоронних послуг №125-псо від 01.10.2013;
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання охоронних послуг №125-псо від 01.10.2013 в частині оплат наданих послуг у лютому 2022 та березні 2022, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 175483,88 грн. та є наявними підстави для нарахування 3% річних, інфляційних витрат у заявленому до стягнення розмірі за зобов`язаннями вересня 2020-березня 2022 за обставин прострочення виконання розрахунків за ними.
Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст.526, 530, 625, 629, 903 Цивільного кодексу України, ст.ст., 193, 216, 230 Господарського кодексу України.
До відзиву додано копію листа Торгово-промислової палати України №231/05-5.4 від 24.04.2023.
Документи скріплено кваліфікованим електронним підписом.
07.11.2023 від позивача через канцелярію Господарського суду отримано відповідь №269 від 23.10.2023 на відзив. Заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві, зазначає, що наявність факту форс-мажору встановлюється на підставі всієї доказової бази, а лист Торгово-промислової палати №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 не має наперед встановленої сили та виступає лише додатковим аргументом. Вказує на не доведення відповідачем за допомогою належних доказів причинно-наслідкового зв`язку між настанням форс-мажорних обставин на території всієї України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та неналежним виконанням грошових зобов`язань за договором. Зазначено, що відповідачем не надано належних доказів неможливості здійснення розрахунків з контрагентами за господарськими зобов`язаннями та виконання судових рішень. Звернуто увагу, що припинення дії договору відповідачем ініційовано до 24.02.2022, про наявність заборгованості з оплати послуг лютий-березень 2022 відомо, проте дій щодо врегулювання питання з боку відповідача не вчинено, у вересні 2022 позивач звертався до відповідача з вимогою погасити заборгованість до 15.10.2022, що залишено без відповіді. Заперечує проти доводів відповідача у частині незаконності стягнення 3% річних та інфляційних витрат, вважає такі правомірними.
Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
ІІ. Процесуальній дії:
З дотриманням приписів ст.32 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/1318/23 визначено суддю Кротінову О.В.
Ухвалою суду від 09.10.2023 прийнято позовну заяву №260 від 26.09.2023 до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1318/23; визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; встановлено позивачу надати: відповідно до ст.ст.166, 251 Господарського процесуального кодексу України відповідь на відзив у строк до 08.11.2023 разом із доказами її направлення на адресу відповідача; встановлено відповідачу надати: відповідно до ст.ст.165, 251 Господарського процесуального кодексу України відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову у строк до 24.10.2023, але не пізніше 15 днів з дня повідомлення про відкриття провадження у справі; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду; роз`яснено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі та, що за клопотанням однієї із сторін розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Виходячи з положень Господарського процесуального кодексу України, суті спору, відсутності клопотань від учасників справи щодо розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін, беручи до уваги належне забезпечення з боку суду можливості учасників справи для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом зв`язку) відповідних доказів до суду, суд дійшов висновку про існуючу можливість розглянути спір за наявними у справі матеріалами.
ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом:
01.10.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватна служба охорони «Яструб» (виконавець) та Публічним акціонерним товариством «Грета» (нині-Приватне акціонерне товариство «Грета») (замовник) укладено договір про надання охоронних послуг №125-псо.
Згідно з пунктом 1.2 договору, вид охорони визначається, як інспекторсько-сторожова служба охорони.
Пунктом 1.3 договору передбачено, що охорона об`єкта здійснюється чотирма цілодобовими постами охорони. Щомісячна вартість одного цілодобового поста охорони складає 8000,00 грн. з урахуванням ПДВ; одним нічним постом охорони, щомісячна вартість якого складає 5900,00 грн. з урахуванням ПДВ; одним денним постом охорони, щомісячна вартість якого складає 5900,00 грн. з урахуванням ПДВ.
За надані послуги замовник сплачує виконавцю щомісячно суму, передбачену п.1.4 даного договору (п.7.1 договору).
Оплата щомісячної суми договору здійснюється до 05 числа місяця, наступного за звітним, за безготівковим розрахунком. У разі дострокового розірвання договору оплата за надані до такого розірвання послуги виконавця повинна здійснюватися на протязі 5 (п`яти) банківських днів з моменту розірвання договору (п.7.2 договору).
В останній день поточного місяця сторони підписують акт про надання охоронних послуг. У разі дострокового розірвання договору акт про надання охоронних послуг підписується сторонами в останній день дії цього договору (п.7.3 договору).
У разі відмови однією зі сторін підписати акт про надання охоронних послуг, така сторона зобов`язана протягом 5 (п`яти) днів з моменту отримання акту про надання охоронних послуг надати вмотивовану, викладену у письмовому вигляді та завірену печаткою відмову від підписання акту про надання охоронних послуг. У випадку ненадання такої відмови, вважається що охоронні послуги згідно даного договору надані в повному об`ємі та належної якості, а акт про надання охоронних послуг підписаний стороною, яка не надала відмову (п.7.4 договору).
Дія договору може бути припинена достроково за згодою сторін або за ініціативою однієї із сторін (за умови відсутності порушень такою стороною взятих на себе зобов`язань). В разі відсутності порушень стороною - ініціатором припинення договору взятих на себе зобов`язань, така сторона-ініціатор, інформує про це іншу сторону у письмовій формі не менш, як за 30 діб до запланованої дати припинення договору (п.8.1 договору).
Кожна із сторін має право в односторонньому порядку відмовитися від даного договору у випадку істотного порушення іншою стороною взятих на себе за цим договором зобов`язань. Сторона, яка має намір відмовитися від договору в односторонньому порядку, зобов`язана повідомити про це іншу сторону не менш, як за 3 (три) доби. Договір вважається розірваним у день, визначений у відповідному повідомленні про відмову від даного Договору (п.8.3 договору).
У випадку розірвання договору в порядку, передбаченому п.8.3 даного договору сторони зобов`язані підписати та завірити печатками акт про зняття постів охорони (працівників охорони) у день припинення договірних правовідносин (п.8.4 договору).
Договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін, діє протягом дванадцяти місяців, а в частині грошових зобов`язань до повного виконання сторонами (п.9.1 договору).
Після закінчення терміну дії договору, якщо сторони продовжують виконувати його умови, договір вважається пролонгованим на невизначений термін, але кожна із сторін має право припинити його дію, попередивши про це другу сторону, у відповідності до п.п.8.1, 8.3 цього договору (п.9.2 договору).
Сторонами укладено додаткову угоду б/н від 01.05.2019 до договору про надання охоронних послуг №125-псо від 01.10.2013.
щомісячна вартість послуг постів охорони за даним договором становить 105000,00 грн. щомісяця з урахуванням 20% ПДВ (п.1.4).
Сторони передбачили, що інші умови договору залишаються незмінними, і сторони підтверджують по ним свої зобов`язання.
???Додаткова угода б/н від 01.05.2019 вступила в силу з 01.05.2019.
Сторонами укладено додаткову угоду б/н від 08.12.2021 до договору про надання охоронних послуг №125-псо від 01.10.2013.
щомісячна вартість послуг постів охорони за даним договором становить 160000,00 грн. щомісяця з урахуванням 20% ПДВ (п.1.4).
Сторони передбачили, що інші умови договору залишаються незмінними, і сторони підтверджують по ним свої зобов`язання.
???Додаткова угода б/н від 08.12.2021 вступила в силу з 08.12.2021.
На виконання договору (з урахуванням змін, внесених додатковими угодами б/н від 01.05.2019 та б/н від 08.12.2021) сторонами складено акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) згідно договору про надання охоронних послуг №125-псо від 01.10.2013:
Дані акти скріплено підписом та печаткою з обох сторін з визначенням відсутності претензій одна до одної.
Відповідач листом №09-105 від 31.01.2022 звернувся до позивача, у якому повідомив, що через важку фінансову ситуацію не має можливості оплачувати послуги за поточною ціною, у зв`язку з чим відмовляється від послуг згідно договору №125-псо від 01.10.2013 з 03.03.2022.
Фактично позивачем погоджено припинення дії договору з 09:00 04.03.2022, останній день дії договору 03.03.2022, беручи до уваги складену позивачем угоду від 03.03.2022 про припинення дії договору про надання охоронних послуг №125-псо від 01.10.2013.
04.03.2022 знято всі пости охорони з об`єкта відповідача, про що свідчить складений позивачем акт зняття постів охорони від 04.03.2022.
Означена угода та акти з боку відповідача не підписані. Поряд з цим, надання позивачем послуг у лютому 2022 та 3 дні у березні 2022 визнано відповідачем, про що зазначено ним у представленому суду відзиві, та підтверджено наявність заборгованості з оплати наданих охоронних послуг перед позивачем у загальній сумі 175483,88грн.
Означений лист з доданими до нього документами повернувся на адресу позивача з відміткою АТ «Укрпошта»: «за закінченням терміну зберігання».
Станом на дату подання позовної заяви відповідачем означені документи не підписано, не надано вмотивованої відмови від їх підписання, жодних заперечень не висловлено.
Не здійснення розрахунків за надані послуги за лютий-березень 2022 року за договором про надання охоронних послуг №125-псо від 01.10.2013 стало підставою звернення позивача до суду з розглядуваним позовом. Одночасно заявлено до стягнення 3% річних та інфляційні втрати, нараховані за час прострочення грошового зобов`язання з оплати наданих послуг у лютому-березні 2022 та, поряд з цим, дану відповідальність застосовано до зобов`язань з оплати послуг наданих у вересні 2020 січні 2022, боргові періоди за якими наведено у додатку №1 до позовної заяви.
У наданому відповідачем листі Торгово-промислової палати України №231/05-5.4 від 24.04.2023 роз`яснено відсутність підстав для засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) військова агресія Російської Федерації проти України та проведення воєнних (бойових) дій на території Донецької області - за заявою Приватного акціонерного товариства «Грета» у межах кредитних правовідносин з посиланням на п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, оскільки ця норма прямої дії, яка не потребує додаткового підтвердження.
В силу п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у межах кредитних правовідносин встановлено: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
IV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані ним положення законодавства:
Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.
За змістом ст.13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.
В силу приписів ч.1 ст.75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Оцінивши договір, з якого виникли цивільні права та обов`язки сторін, суд дійшов до висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом і правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм ст.ст.901-907 Цивільного Кодексу України.
Відповідно до ст.901 Цивільного Кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується сплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
За приписами ч.1 ст.903 вказаного кодексу, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Пунктом 1.4 договору (з урахуванням змін, внесених додатковою угодою б/н від 08.12.2021) сторони встановили, що з 01.01.2022 загальна вартість охоронних послуг за один календарний місяць становить 160000,00 грн. з урахуванням ПДВ.
За надані послуги замовник щомісячно сплачує виконавцю суму, передбачену п.1.4 договору (п.7.1 договору).
Строк виконання грошового зобов`язання з оплати наданих послуг встановлений п.7.2 договору до 5 (п`ятого) числа місяця наступного за звітним за безготівковим розрахунком, у разі дострокового розірвання оплата за надані послуги до такої події на протязі 5 (п`яти) банківських днів з моменту розірвання договору.
Факт надання відповідачу послуг позивачем у лютому 2022 та 3 дні у березні 2022 визнано, суми підтверджено.
Слід зазначити, роз`яснення застосування прийменика, зокрема, «до» наведено у ряді постанов Верховного Суду. Позицію відносно чого підтверджено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 07.11.2019 по справі №910/9096/18. Так, прийменники «до» і «по» визначають кінцеву календарну дату чинності чи виконання чого-небудь, проте вони розрізняються лише сферами свого використання: "до" закріплений за офіційно-діловим стилем, а "по" - за розмовним. Інколи, щоб увиразити входження певної дати до встановленого терміну, додають прислівник "включно". Проте, його вживання поряд з останньою датою не доречне.
Тобто, строк виконання грошового зобов`язання включає 05 число місяця наступного за звітним і це є кінцевою датою розрахунку.
Відповідно до ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.
Проте, як слідує з обставин справи, відповідачем надані охоронні послуги у лютому-березні 2022 у строк встановлений договором не здійснено.
Таким чином, в порушення згаданих норм чинного законодавства України, грошове зобов`язання відповідача перед позивачем з оплати наданих охоронних послуг у загальній сумі 175483,88 грн. у встановлені договором строки, як і на час розгляду справи, не виконано.
Згідно зі ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання із порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Прострочення відповідачем грошового зобов`язання на підставі ст.625 Цивільного кодексу України тягне за собою обов`язок сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми за весь час несвоєчасного виконання обов`язку щодо сплати відповідних сум.
за зобов`язанням вересня 2020 на суму 105000,00грн. за період з 05.10.2020 до 29.10.2020,
за зобов`язанням жовтня 2020 на суму 105000,00грн. за період з 05.11.2020 до 29.11.2020,
за зобов`язанням листопада 2020 на суму 105000,00грн. за період з 05.12.2020 до 27.12.2020,
за зобов`язанням грудня 2020 на суму 105000,00грн. за період з 05.01.2021 до 28.01.2021,
за зобов`язанням січня 2021 на суму 105000,00грн. за період з 05.02.2021 до 25.02.2021,
за зобов`язанням лютого 2021 на суму 105000,00грн. за період з 05.03.2021 до 04.04.2021,
за зобов`язанням березня 2021 на суму 105000,00грн. за період з 05.04.2021 до 26.04.2021,
за зобов`язанням квітня 2021 на суму 105000,00грн. за період з 05.05.2021 до 30.05.2021,
за зобов`язанням травня 2021 на суму 105000,00грн. за період з 05.06.2021 до 30.06.2021,
за зобов`язанням червня 2021 на суму 105000,00грн. за період з 05.07.2021 до 14.07.2021,
за зобов`язанням липня 2021 на суму 105000,00грн. за період з 05.08.2021 до 27.08.2021,
за зобов`язанням серпня 2021 на суму 105000,00грн. за період з 05.09.2021 до 30.09.2021,
за зобов`язанням вересня 2021 на суму 105000,00грн. за період з 05.10.2021 до 31.10.2021,
за зобов`язанням жовтня 2021 на суму 105000,00грн. за період з 05.11.2021 до 29.11.2021,
за зобов`язанням листопада 2021 на суму 105000,00грн. за період з 05.12.2021 до 03.01.2022,
за зобов`язанням грудня 2021 на суму 105000,00грн. за період з 05.01.2022 до 31.01.2022,
за зобов`язанням січня 2022 на суму 160000,00грн. за період з 05.02.2022 до 28.02.2022,
за зобов`язанням лютого 2022 на суму 160000,00грн. за період з 05.03.2022 до 25.09.2023,
за зобов`язанням вересня 2020 на суму 105000,00грн. за жовтень 2020,
за зобов`язанням жовтня 2020 на суму 105000,00грн. за листопад 2020,
за зобов`язанням листопада 2020 на суму 105000,00грн. за грудень2020,
за зобов`язанням грудня 2020 на суму 105000,00грн. за січень 2021,
за зобов`язанням січня 2021 на суму 105000,00грн. за лютий 2021,
за зобов`язанням лютого 2021 на суму 105000,00грн. за березень 2021,
за зобов`язанням березня 2021 на суму 105000,00грн. за квітень 2021,
за зобов`язанням квітня 2021 на суму 105000,00грн. за травень 2021,
за зобов`язанням травня 2021 на суму 105000,00грн. за червень 2021,
за зобов`язанням липня 2021 на суму 105000,00грн. за серпень 2021,
за зобов`язанням серпня 2021 на суму 105000,00грн. за вересень 2021,
за зобов`язанням вересня 2021 на суму 105000,00грн. за жовтень 2021,
за зобов`язанням жовтня 2021 на суму 105000,00грн. за листопад 2021,
за зобов`язанням листопада 2021 на суму 105000,00грн. за грудень 2021,
за зобов`язанням грудня 2021 на суму 105000,00грн. за січень 2022,
за зобов`язанням січня 2022 на суму 160000,00грн. за лютий 2022,
за зобов`язанням лютого 2022 на суму 160000,00грн. за березень 2022 - серпень 2023,
В частині вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за зобов`язаннями вересня 2020 січня 2022.
Предметом доказування у даній частині виступає сам факт надання послуг у цей перебіг часу, що визначає обов`язок відповідача здійснити своєчасний розрахунок за отримані охоронні послуги, та несвоєчасне виконання такого обов`язку. Тобто наявність прострочення та його період, відлік якого починається у наступні дату від дня, коли зобов`язання мало бути виконано та закінчується у дату здійснення платежу, за наявності такого.
Позивачем оплата за послуги надані у вересні 2020 січні 2022 визначається як здійсненна, поряд з цим з порушенням строку виконання.
У якості підтвердження боргових періодів надано акти звіряння взаєморозрахунків за період з 01.01.2020 до 31.12.2020 та за період з 01.01.2020 до 26.09.2023.
Акт звіряння взаєморозрахунків за період з 01.01.2020 до 26.09.2023 не підписано з боку відповідача.
Проте, насамперед, відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.
Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.12.2020 по справі №916/499/20).
Відтак, надані суду акти звірки розрахунків без належного їх оформлення та без підтвердження обставин первинними документами не є належними доказами.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України докази мають бути належними та допустимими.
Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Пункт 5 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України покладає саме на позивача обов`язок у позовній заяві викласти обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, зазначити докази, що підтверджують вказані обставини, а також вказати правові підстави позову.
Тобто, саме на позивача покладено обов`язок у позовній заяві викласти обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, зазначити докази, що підтверджують вказані обставини, а також вказати правові підстави позову, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, при розгляді справи повинен надати правильну правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, і вирішити спір відповідно до норм матеріального і процесуального права, що підлягають застосуванню у конкретному випадку з урахуванням принципів господарського судочинства, закріплених у ст.2 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, диспозитивності, змагальності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом та судом.
Аналіз ст.80 Господарського процесуального кодексу України, поряд із іншими згаданими положеннями чинного процесуального законодавства України, свідчить про те, що докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на позивача покладено обов`язок подання таких доказів.
Первинних документів, які виступають підтвердженням здійснення оплати за вказаними зобов`язаннями та дати виконання, суду не надано.
Відтак правомірність заявлених періодів прострочення за зобов`язаннями вересня 2020 січня 2022 не доведена належними та допустимими доказами.
Перевіривши розрахунок 3% річних за зобов`язаннями лютого 2022 та березня 2022 судом встановлено неправомірність визначення початку періоду прострочення.
Беручи до уваги встановлені строки оплати, обов`язок здійснити розрахунок за послуги надані у лютому 2022 - не пізніше 07.03.2022, а отже першим днем прострочення є 08.03.2022, за послуги надані у березні 2022 - не пізніше 10.03.2022, а отже першим днем прострочення за цим зобов`язанням є 11.03.2022.
В частині нарахування інфляційних втрат за зобов`язаннями лютого 2022 та березня 2022 слід зазначити про таке.
Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.
В частині тверджень відповідача щодо неправомірності застосування відповідальності, встановленої ст.625 Цивільного кодексу України, з огляду на наявність форс-мажорних обставин, які настали через військову агресією Російської Федерації проти України, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.
Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю (ч.1 ст.14-1 вказаного Закону).
Тобто, сертифікат видається торгово-промисловою палатою за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин (сторін договору), яка (сторона) оплачує (за винятком суб`єктів малого підприємництва) послуги торгово-промислової палати. Водночас інша сторона спірних правовідносин (договору) позбавлена можливості надати свої доводи і вплинути на висновки торгово-промислової палати.
Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися.
За умовами п.6.2 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи щодо кожного окремого договору, контракту, угоди тощо, а також податкових та інших зобов`язань/обов`язків, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.
В сертифікаті про форс-мажорні обставини (обставин непереборної сили) вказуються дані заявника, сторони за договором (контрактом, угодою тощо), дата його укладення, зобов`язання, що за ним настало чи настане найближчим часом для виконання, його обсяг, термін виконання, місце, час, період настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили його виконання, докази настання таких обставин (п.6.12 Регламенту).
Контекстний зміст ст.14-1 Закону, а також вимоги Регламенту, дають підстави дійти висновку, що сертифікат, про який йдеться у зазначеному Законі, є індивідуальним актом, яки стосується конкретних учасників договірних відносин, конкретного договору та конкретних договірних зобов`язань.
Листом №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для невизначеного кола осіб (всіх кого стосується): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". ТПП України підтверджує, що зазначені обставини є надзвичайними невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту угоди, законодавчих та інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання форс-мажорних обставин.
Лист ТПП України від 28.02.2022 не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, контракту, угоди тощо, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин, у зв`язку з чим не може вважатися сертифікатом відповідно до вимог Закону та Регламенту. Суд не може погодитись з тим, що зазначений лист засвідчує залежність виконання відповідачем грошових зобов`язань за спірним договором із початком воєнної агресії про яке йдеться в листі ТТП.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 25.01.2022 по справі №904/3886/21 форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Тобто, обставина стає форс-мажорною для сторін правовідносин щодо тих чи інших зобов`язань виключно у разі доведення неможливості виконання конкретних зобов`язань.
Такі обставини, як введення воєнного стану самі по собі не є абсолютними форс-мажорними обставинами, які позбавляють відповідача виконати свої грошові зобов`язання.
Факт військової агресії Російської Федерації проти України не може бути беззаперечним доказом наявності форс-мажору, за відсутності безпосереднього впливу на можливість здійснення оплати за договором, поряд з цим повинен бути підтвердженим у встановленому чинним законодавством порядку.
У розглядуваному випадку належних та допустимих доказів безпосереднього впливу на можливість здійснення оплати за договором, підтвердження наявності форс-мажору у спірних правовідносинах суду не представлено.
Посилання відповідача на п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України судом відхилено, оскільки його положення регулюють кредитні правовідносини та до спірних правовідносин не застосовуються.
Одночасно, слід звернути увагу відповідача на таке, форс-мажорні обставини не можна розцінювати і як підставу для звільнення від сплати нарахованих згідно ст.625 Цивільного кодексу України 3% річних та інфляційних втрат, адже не є відповідальністю за своєю правовою природою пов`язаною з виною боржника.
А отже, наведене відповідачем не може виступати підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у приведеній частині.
V. Висновки суду:
З огляду на встановлені обставини справи та мотиви з яких виходить суд, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню у сумі 175483,88 грн.
Судовий збір підлягає розподілу з урахуванням норм ст.129 Господарського процесуального кодексу України та покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст.4, 7, 13, 42, 73-80, 86, 129, 233, 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -
ВИРІШИВ:
3.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
4.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
5.Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.
6.Повний текст рішення складено 08.12.2023.

Суддя О.В. Кротінова