ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2023 р. Справа №927/701/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

секретар судового засідання - Луцюк А.В.

представники сторін:

від позивача: Качановський Р.Є.

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Добродія Фудз"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.07.2023

у справі №927/701/23 (суддя Демидова М.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дунапак Таврія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Добродія Фудз"

про стягнення 554 403,18 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дунапак Таврія" (далі - ТОВ "Дунапак Таврія") звернулося до Господарського суду Чернігівської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Добродія Фудз" (далі - ДП "Добродія Фудз") заборгованості у розмірі 554 403,18 грн, з яких: 311 563,86 грн - основний борг, 148 782,41 грн - пеня, 83 297,65 грн - інфляційні втрати, 10 759,26 грн - три проценти річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки від 03.08.2021 №ТА003267-21, в частині оплати поставленого товару, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 311 563,86 грн. Крім того, за порушення умов договору позивач нарахував відповідачу 148 782,41 грн пені, на підставі пункту 8.2 договору, а також 83 297,65 грн інфляційних втрат та 10 759,26 грн трьох процентів річних, відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 25.07.2023 у справі №927/701/23 позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ "Добродія Фудз" на користь ТОВ "Дунапак Таврія" 311 563,86 грн боргу, 148 782,41 грн пені, 10 732,93 грн трьох процентів річних, 80 211,40 грн інфляційних нарахувань, 8 269,36 грн судового збору та 1 720,29 грн витрат на професійну правничу допомогу. У решті позову відмовлено.

Ухвалюючи вказане рішення суд першої інстанції, враховуючи, що відповідач здійснив часткову оплату отриманого товару, дійшов висновку, що заборгованість відповідача становить 311 563,86 грн. При цьому, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, місцевий господарський суд дійшов висновку про його відповідність приписам пункту 8.2 договору, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення 148 782,41 грн пені за період з 05.05.2022 по 05.05.2023 підлягають задоволенню. Також, суд першої інстанції встановив, що загальний розмір трьох процентів річних, що підлягає задоволенню за даним позовом становить 10 732,93 грн, інфляційних нарахувань - 80 211,40 грн. Крім того, приймаючи до уваги, що позовні вимоги у даній справі задоволено частково, з урахуванням приписів частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) витрати на професійну правничу допомогу, на переконання суду першої інстанції, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1 720,29 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ "Добродія Фудз" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.07.2023 у справі №927/701/23 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги ТОВ "Добродія Фудз" посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Так, за доводами скаржника, з доданих позивачем видаткових накладних неможливо ідентифікувати особу, яка отримала товар, а відтак вони не можуть бути належними доказами на підтвердження поставки останнім товарів за договором та прийняття їх відповідачем.

Також, відповідач стверджує, що обставини непереборної сили (з 24.02.2022 і по тепер) як додатковий фактор, звільняють відповідача від відповідальності. Оскаржуваним рішенням місцевого господарського суду використано для розрахунку понад 184 календарних днів заборгованості, хоча умовами договору, укладеного між сторонами, взагалі не передбачено продовження строків нарахування штрафних санкцій понад термін, передбачений законодавством.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2023, апеляційну скаргу ТОВ "Добродія Фудз" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.07.2023 у справі №927/701/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Ходаківська І.П., Демидова А.М.

14.08.2023 суддя Демидова А.М. заявила самовідвід від розгляду справи №927/701/23. Заява судді про самовідвід заявлена з метою недопущення сумнів у неупередженості, що можуть виникнути, у зв`язку з тим, що її близька особа розглядала дану справу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.08.2023 заяву про самовідвід судді Демидової А.М. від розгляду апеляційної скарги ТОВ "Добродія Фудз" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.07.2023 у справі №927/701/23 задоволено. Матеріали справи №927/701/23 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою, відповідно до положень статті 32 ГПК України.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 17.08.2023 призначено повторний автоматизований розподілу судової справи №927/701/23 між суддями.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.08.2023 справу №927/701/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Владимиренко С.В., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.08.2023 витребувано з Господарського суду Чернігівської області матеріали справи №927/701/23. Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду або залишення без руху апеляційної скарги ТОВ "Добродія Фудз" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.07.2023 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №927/701/23.

04.09.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №927/701/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2023 апеляційну скаргу залишено без руху та надано строку на усунення її недоліків.

29.09.2023 до суду надійшла заява скаржника про усунення недоліків апеляційної скарги.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 05.10.202 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №927/701/23, у зв`язку з перебуванням судді Ходаківської І.П., у відпустці.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.10.2023 справу №927/701/23 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Владимиренко С.В., Шапран В.В.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 10.10.202 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №927/701/23, у зв`язку з перебуванням судді Владимиренко С.В., у відпустці.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.10.2023 справу №927/701/23 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Буравльов С.І., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.10.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №927/701/23. Встановлено учасникам справи строк для подання відзиву, заяв, пояснень, клопотань, заперечень - до 03.11.2023. Розгляд апеляційної скарги ТОВ "Добродія Фудз" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.07.2023 у справі №927/701/23 призначено на 08.11.2023.

Судове засідання призначене на 08.11.2023 не відбулося, оскільки з 14:26 год до 15:05 год по всій Україні оголошено повітряну тривогу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2023 розгляд апеляційної скарги ТОВ "Добродія Фудз" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.07.2023 у справі №927/701/23 призначено на 06.12.2023.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Позивач, у порядку статті 263 ГПК України, скориставшись своїм правом, подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу ТОВ "Добродія Фудз" залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини у справі.

Так, у своєму відзиві позивач, зокрема зазначає, що:

- господарські операції з поставки гофрокартонної продукції відповідачу підтверджені сукупністю належним чином оформлених документів, фактичними діями сторін договору, змістом і наслідками продажу гофрокартонної продукції, а сумніви щодо дійсності відповідних господарських операцій базуються виключно на припущеннях відповідача, що не підтверджені обставинами справи та наявними у ній доказами й обумовлені свідомою недобросовісною поведінкою відповідача;

- відповідач не надав докази на підтвердження безпосереднього впливу військової агресії російської федерації проти України на неможливість виконання ним своїх грошових зобов`язань за договором, а посилання на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є належним доказом існування форс-мажорних обставин в межах відносин сторін договору;

- розрахунок пені, проведений позивачем, не обмежується 6-місячним строком, відповідно до умов договору, які добровільно прийняв відповідач та які вмотивовано враховані судом першої інстанції при визначенні суми пені, належної до стягнення з відповідача;

- нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних здійснено на підставі частини 2 статті 625 ЦК України, у зв`язку з порушенням відповідачем грошових зобов`язань з оплати гофрокартонної продукції, що завдало суттєвих збитків позивачу, фінансове становище якого істотно погіршилось в 2022 році внаслідок окупацій основних виробничих потужностей;

- розмір пені є справедливим, розумним, спрямованим на стимулювання відповідача до належного виконання взятих на себе грошових зобов`язань і не призведе до покладення на останнього надмірного фінансового тягаря за недобросовісне ставлення до власних договірних обов`язків.

Заяви та клопотання учасників справи з процесуальних питань, результати їх вирішення

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи нових доказів.

Згідно з частиною 3 статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів зазначає, що вищенаведені документи долучені позивачем до відзиву на апеляційну скаргу не приймаються судом до розгляду, оскільки останній всупереч вимог частини 3 статті 269 ГПК України не надав належних доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 06.12.2023 з`явився представник позивача.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення ухвали Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2023 в його офіційний електронний кабінет в системі "Електронний суд", що підтверджується відповідною довідкою.

Згідно з частинами 3, 6, 8 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Суд викликає або повідомляє експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи.

З 05.10.2021 офіційно розпочали функціонування три підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: "Електронний кабінет", "Електронний суд", підсистема відеоконференцзв`язку, у зв`язку з чим, відповідно до частини 6 статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі у добровільному порядку. На що також звертає увагу учасників процесу Верховний Суд у своїх ухвалах від 12.10.2022 у справі №910/14311/21, від 12.10.2022 у справі №910/14469/21, від 12.10.2022 у справі №922/2017/17.

Крім того, Верховий Суд в ухвалі від 22.08.2022 у справі №916/2731/21 вказав, що відповідно до рішення Ради Суддів України від 05.08.2022, з метою підвищення рівня використання інструментів електронного судочинства під час відправлення правосуддя в умовах скрутного фінансового забезпечення судів, рекомендовано судам, зокрема у випадках, коли адвокат, нотаріус, приватний виконавець, арбітражний керуючій, судовий експерт, державний орган, орган місцевого самоврядування, суб`єкт господарювання державного або комунального секторів економіки, який бере участь у справі, не має офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі - вимагати зареєструвати таку офіційну електронну адресу для подальшого направлення судом процесуальних документів в електронній формі; виклики та повідомлення, обмін процесуальними документами з учасниками судових проваджень у першу чергу здійснювати за допомогою електронної пошти та/або з використанням вказаних учасниками судових проваджень мобільних телефонів (в тому числі й з використанням месенджерів, які дозволяють отримати інформацію про доставку відповідного повідомлення, процесуального документа, та отримати інформацію про їх прочитання). Закликано усіх учасників судових проваджень, зокрема - з розумним інтервалом часу цікавитися провадженням у їх справах, добросовісно користуватися належними процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки; зареєструвати електронну адресу в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; зареєструватися в підсистемі "Електронний кабінет" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи; використовувати функціонал "Електронного кабінету" для ознайомлення з поданими документами в електронній формі.

Таким чином, відповідач повідомлений судом апеляційної інстанції про дату, час та місце проведення судового засідання апеляційним господарським судом, при цьому явка обов`язковою не визнавалась, а тому справа №927/701/23 розглядається за відсутності представника відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.07.2023 у справі №927/701/23 залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

03.08.2021 між ТОВ "Дунапак Таврія" (постачальник) та ТОВ "Добродія Фудз" (покупець) укладено договір поставки №ТА003267-21, за умовами якого постачальник бере на себе зобов`язання поставляти і передавати у власність покупцю, а покупець приймати та здійснювати оплату гофрокартонної продукції на умовах, визначених у цьому договорі.

Загальна сума договору складає сукупну вартість товару, визначену у видаткових накладних, отриманого покупцем у період дії цього договору (пункт 1.3 договору).

За умовами пункту 2.1 договору найменування, асортимент, технічні характеристики, місце поставки, ціна, умови поставки товару (базис згідно з правилами Інкотермс 2010) сторони вказують у специфікаціях та заявках-замовленнях, які є невід`ємною частиною договору, а також у рахунках-фактурах, видаткових та податкових накладних постачальника. Кількість товару та строки поставки кожної партії товару сторони погоджують в заявках-замовленнях, які є невід`ємною частиною даного договору. У ціну товару входить вартість упаковки та маркування.

Відповідно до пункту 3.1 договору, датою отримання товару є дата підписання товаротранспортної накладної та/або видаткової накладної покупцем (уповноваженою особою покупця) або дата поставки товару силами постачальника.

Згідно з пунктом 3.2 договору, у редакції додаткової угоди №1 від 03.08.2021 до договору, покупець зобов`язаний здійснити післяплату у розмірі 100% від погодженої вартості даної партії товару, згідно з погодженою заявкою-замовленням на протязі 20 календарних днів з моменту отримання товару, шляхом перерахування коштів у гривнях на розрахунковий рахунок постачальника.

Датою виконання зобов`язань покупця з оплати товару є дата зарахування грошових коштів на поточний банківський рахунок постачальника. Всі грошові кошти, які надійшли від покупця на банківський рахунок постачальника, зараховуються як оплата за останню неоплачену поставлену партію товару (пункт 3.4 договору).

За змістом пункту 3.6 договору покупець зобов`язується підписати акт звірки взаєморозрахунків та повернути один примірник постачальнику протягом 5 робочих днів з моменту отримання від постачальника акта звірки взаєморозрахунків.

Пунктом 7.1 договору встановлено, що у випадку невиконання або неналежного виконання однією стороною своїх зобов`язань за цим договором (окрім претензій щодо товару) друга сторона має право надіслати письмову вимогу, що повинна бути розглянута стороною, яка порушила зобов`язання договору, на протязі 7 календарних днів з дати одержання такої вимоги. Сторона, яка отримала вимогу, зобов`язується її задовольнити або надіслати обґрунтовану відмову на протязі 7 календарних днів з дати одержання.

Договір набирає чинності з дня його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2021 включно. У разі якщо за 30 днів до закінчення терміну дії договору сторони письмово не повідомили одна одну про наміри розірвання цього договору, він автоматично вважається пролонгованим на кожний наступний рік (пункти 12.1, 12.2 договору).

03.08.2021 між сторонами підписано та скріплено печатками протокол розбіжностей до договору.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами підписано специфікації: від 02.09.2021 №1, від 04.02.2022 №2, від 15.02.2022 №3.

На виконання умов спірного договору позивач поставив відповідачу товар, що підтверджується видатковими накладними: від 15.09.2021 №11494 на суму 67 640,75 грн, від 16.02.2022 №1675 на суму 120 182,40 грн, від 21.02.2022 №1864 на суму 8 731,20 грн, від 22.02.2022 №1934 на суму 123 469,37 грн, від 23.02.2022 №2001 на суму 59 180,89 грн, та товарно-транспортними накладними: від 15.09.2021 №Р11494, від 16.02.2022 №Р1675, від 21.02.2022 №Р1864, від 22.02.2022 №Р1934, від 23.02.2022 №Р2001.

У свою чергу, 05.10.2023 покупець здійснив часткову оплату отриманого товару на суму 67 640,75 грн.

11.04.2023 позивач направив на адресу відповідача претензію щодо невиконання зобов`язання за договором поставки від 03.08.2021 №ТА003267-21 з вимогою у 7-денний строк, з дня отримання цієї претензії, виконати зобов`язання за договором на суму 379 204,61 грн, а також сплатити 134 915,07 грн пені.

Звертаючись до суду першої інстанції з даним позовом позивач зазначив, що ТОВ "Добродія Фудз" не здійснило повної та своєчасної оплати за поставлений товар, у зв`язку з чим утворилась заборгованість відповідача перед позивачем з оплати товару на загальну суму 311 563,86 грн. Крім того, зважаючи на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором, позивачем нараховано 148 728,41 грн пені на підставі пункту 8.2 договору, а також 10 759,26 грн трьох процентів річних та 83 297,65 грн відповідно до статті 625 ЦК України.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими, відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 1 статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За приписами частини 1 статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Частиною 1 статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

Як зазначалось вище, відповідачу за спірним договором поставлено товар на загальну суму 379 204,61 грн, що підтверджується видатковими накладними: від 15.09.2021 №11494 на суму 67 640,75 грн, від 16.02.2022 №1675 на суму 120 182,40 грн, від 21.02.2022 №1864 на суму 8 731,20 грн, від 22.02.2022 №1934 на суму 123 469,37 грн, від 23.02.2022 №2001 на суму 59 180,89 грн, та товарно-транспортними накладними від 15.09.2021 №Р11494, від 16.02.2022 №Р1675, від 21.02.2022 №Р1864, від 22.02.2022 №Р1934, від 23.02.2022 №Р2001.

Водночас, як вірно встановлено судом першої інстанції, і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, покупець 05.10.2021 здійснив лише часткову оплату отриманого товару у розмірі 67 640,75 грн, у зв`язку з чим заборгованість відповідача становить 311 563,86 грн.

Разом із тим, скаржник стверджує, що у доданих позивачем видаткових накладних міститься лише підпис з боку отримувача товару, проте вказані видаткові накладні не містять даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до умов укладеного договору, покупцем (одержувачем) товару є ТОВ "Добродія Фудз", відбиток печаток якої міститься на видаткових накладних та товарно-транспортних накладних про отримання товару від позивача за спірним договором.

Встановивши наявність відбитку печатки відповідача на спірних документах та, враховуючи, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, актах, суди мають дослідити питання встановлення обставин, що печатка була загублена відповідачем, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі №910/6216/17 та від 05.12.2018 у справі №915/878/16.

При цьому, у постанові від 20.12.2018 у справі №910/19702/17 Верховний Суд дійшов висновку, що відтиск печатки на видаткових накладних є свідченням участі особи у здійсненні господарської операції за цими накладними.

Видаткові накладні від 15.09.2021 №11494, від 16.02.2022 №1675, від 21.02.2022 №1864, від 22.02.2022 №1934, від 23.02.2022 №2001, та товарно-транспортні накладні від 15.09.2021 №Р11494, від 16.02.2022 №Р1675, від 21.02.2022 №Р1864, від 22.02.2022 №Р1934, від 23.02.2022 №Р2001, на підставі яких поставлено спірний товар містять не лише підпис особи, а й печатку відповідача. Під час розгляду справи відповідачем не доведено, що печатка була загублена, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння.

Враховуючи, що накладні містять такі обов`язкові реквізити, як дату її складання; назву підприємства, від імені якого складено документи і кому здійснюється поставка за цими накладними; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; особисті підписи у відповідних графах, та засвідчення цих даних відтиском печаток сторін, колегія суддів дійшла висновку, що видаткові накладні від 15.09.2021 №11494, від 16.02.2022 №1675, від 21.02.2022 №1864, від 22.02.2022 №1934, від 23.02.2022 №2001, та товарно-транспортні накладні від 15.09.2021 №Р11494, від 16.02.2022 №Р1675, від 21.02.2022 №Р1864, від 22.02.2022 №Р1934, від 23.02.2022 №Р2001 є належними і допустимими доказами підтвердження реальності здійснення господарської операції.

Скаржник також посилається на обставини наявності військової агресії російської федерації проти України, введення воєнного стану, активні бойові дії в Чернігівській області, що стало наслідком порушення зобов`язання.

За приписами статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до частини 2 статті 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Згідно з пунктом 10.1 договору сторона не несе відповідальності за невиконання своїх зобов`язань за цим договором, якщо таке невиконання викликане настанням форс-мажорних обставин (непередбачені обставини).

Під непередбаченими обставинами у цьому договорі маються на увазі будь-які надзвичайні події зовнішнього характеру, які виникають без вини сторін, поза їх волею або всупереч волі чи бажанню сторін (пункт 10.2 договору).

Відповідно до пункту 10.3 договору виникнення, дія та/або припинення дії форс-мажорної обставини підтверджуються офіційним документом, який видається торгово-промисловою палатою України або іншим компетентним органом.

Пунктом 10.4 договору встановлено, що сторона, яка не має можливості виконати свої зобов`язання за договором внаслідок дії форс-мажорної обставини, повинна повідомити про це іншу сторону на протязі 5 календарних днів з моменту виникнення такої обставини або з моменту, коли їй стало відомо про виникнення такої обставини. Після закінчення дії форс-мажорної обставини сторона, яка знаходилась під впливом такої обставини, повинна повідомити про це іншу сторону на протязі 5 календарних днів з моменту припинення дії такої обставини.

Разом із тим, матеріали справи не містять жодного документального підтвердження того, що відповідачем, на виконання умов пункту 10.4 договору, повідомлено позивача про настання форс-мажорних обставин на протязі 5 календарних днів з моменту виникнення такої обставини або з моменту, коли їй стало відомо про виникнення такої обставини.

При цьому, обставина введення на території України воєнного стану, враховуючи наявність універсального офіційного листа Торгово-промислової палати України (далі - ТПП України) від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 про засвідчення форс-мажорних обставин, не є автоматичною підставою для звільнення особи від відповідальності за неналежне виконання умов договору.

Відповідно до статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" ТПП України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракта, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

ТПП України на своєму сайті в мережі Інтернет розмістила лист від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, що адресований "Всім кого це стосується", згідно якого на підставі статей 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракта, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Таких висновків дотримується Верховний Суд у постановах від 16.07.2019 у справі №917/1053/18, від 09.11.2021 у справі №913/20/21, від 30.05.2022 у справі №922/2475/21, від 14.06.2022 у справі №922/2394/21 та у постанові від 01.06.2021 у справі №910/9258/20.

Тобто, доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Існування листа ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за зобов`язаннями відповідача щодо сплати орендної плати, а також витрат на утримання орендованого майна, а відтак вказаний лист не звільняє відповідача за первісним позовом від виконання зобов`язань за договором.

Саме по собі посилання відповідача на наявність обставин непереборної сили без надання відповідних доказів в підтвердження своїх доводів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин щодо неможливості виконання зобов`язання перед позивачем за первісним позовом.

Верховний Суд в постанові від 25.01.2022 №904/3886/21 зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а зацікавленій стороні необхідно довести (1) факт їх виникнення; (2) те, що обставини є форс-мажорними (3) для конкретного випадку.

Необхідною умовою є наявність причинно-наслідкового зв`язку між неможливістю виконання договору та обставинами непереборної сили. Стороною договору має бути підтверджено не лише факт настання таких обставин, а саме їх здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що лише посилання відповідача на обставини наявності військової агресій російської федерації проти України, введення воєнного стану, активні бойові дії в Чернігівській області, в контексті спірних правовідносин не засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) саме за договором поставки від 03.08.2021 №ТА003267-21, а матеріали справи не містять відповідного сертифіката Торгово-промислової палати, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за договором, який би і підтверджував неможливість виконання відповідачем зобов`язань за договором.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції оцінивши наявні у матеріалах справи докази як кожен окремо, так і у їх сукупності, дійшов висновку, що скаржником не доведено об`єктивної неможливості виконання умов спірного договору з незалежних від нього обставин, у зв`язку з чим обумовлені як законом, так і договором підстави для звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язань за договором відсутні.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 148 782,41 грн, нараховану за період з 05.05.2022 по 05.05.2023.

За приписами пункту 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 1 статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися зокрема неустойкою.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 2 статті 551 ЦК України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Положеннями пункту 4 статті 231 ГК України визначено, що розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (частина 6 статті 232 ГК України).

Разом із тим, згідно з частиною 7 Прикінцевих положень ГК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до пункту 8.2 договору, за порушення строків оплати товару, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості поставленого, але неоплаченого в термін товару, за кожен календарний день прострочення. Нарахування пені здійснюється протягом усього періоду прострочення виконання зобов`язання до моменту здійснення оплати товару.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, апеляційний господарський суд погоджується з судом першої інстанції, що позовні вимоги в частині стягнення 148 782,41 грн пені, нараховані за період з 05.05.2022 до 05.05.2023, підлягають задоволенню.

Слід зазначити, що у тексті апеляційної скарги міститься посилання на статті 233 ГК України та 551 ЦК України, які передбачають право суду на зменшення штрафних санкцій. Водночас відповідачем відповідного клопотання у ході розгляду справи заявлено не було.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 83 297,65 грн інфляційних втрат та 10 759,26 грн трьох процентів річних.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 роз`яснено, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних.

Колегія суддів, перевіривши здійснений позивачем розрахунок вищенаведених компенсаційних виплат, погоджується з судом першої інстанції, що обґрунтованою сумою трьох процентів річних є 10 732,93 грн, а інфляційних втрат - 80 211,40 грн. Відтак, позовні вимоги в частині стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню.

Заперечень щодо невірності розрахунку трьох процентів річних та інфляційних втрат доводи апеляційної скарги не містять.

Інші доводи апеляційної скарги, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

В пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи із фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення позову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.07.2023 у справі №927/701/23 ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга ТОВ "Добродія Фудз" задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на ТОВ "Добродія Фудз".

Щодо заявлених ТОВ "Дунапак Таврія" до стягнення з ТОВ "Добродія Фудз" витрат на правничу допомогу апеляційний суд відзначає таке.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За приписами частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

За змістом частини 4 статті 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 725,00 грн заявником надано договір про надання правової допомоги від 01.05.2023 №2-0523, укладений між ТОВ "Дунапак Таврія" (клієнт) та адвокатом Кочановським Романом Євгеновичем. За умовами договору адвокат зобов`язується надавати клієнту правову допомогу в обсязі та на умовах, визначених цим договором, а клієнт зобов`язується приймати правову допомогу та оплачувати адвокату надання правової допомоги і відшкодовувати фактичні витрати, необхідні для надання правової допомоги.

Пунктами 1.4, 3.8, 4.1, 4.2, 4.7, 4.12 договору передбачено, що правова допомога включає надання правових послуг та здійснення витрат, необхідних для надання правових послуг. Сторони засвідчують, що розмір гонорару, обчислений згідно з умовами цього договору, є розумним, справедливим, адекватним та відповідає ступеню складності справи (питання), кваліфікації й досвіду адвоката, фінансовому стану клієнта та значенню справи (питання) для клієнта, обсягу часу, необхідному для надання правової допомоги за цим договором.

Приймання клієнтом наданих адвокатом правових послуг здійснюється щомісячно на підставі акта приймання-передачі наданих послуг.

Акт з зазначенням правових послуг, наданих адвокатом протягом календарного місяця, та їх вартості складається адвокатом і надсилається (вручається) клієнту протягом 5 календарних днів після закінчення місяця надання послуг.

Невід`ємною частиною акта є звіт про надані послуги, що містить детальний опис наданих послуг за відповідний період.

Клієнт оплачує надані адвокатом правові послуги шляхом безготівкового переказу коштів на поточний рахунок адвоката протягом 5 календарних днів з дати підписання акту (пункти 4.4, 4.5 договору) або протягом 15 календарних днів з дати надіслання (вручення) акта клієнту у випадку, передбаченому пунктом 4.6 цього договору.

Згідно з пунктами 5.1-5.3, 5.10 договору погодження клієнтом витрат, здійснених адвокатом з метою надання правової допомоги за цим договором, відбувається щомісячно на підставі звіту про витрати.

Звіт про витрати складається та підписується адвокатом та надсилається (вручається) клієнту в 2 примірниках протягом 5 календарних днів після закінчення календарного місяця, у якому мали місце витрати.

Звіт про витрати містить детальний опис здійснених адвокатом протягом календарного місяця витрат, необхідних для надання правової допомоги за цим Договором, та посилання на розрахункові та/або інші документи, що підтверджують вказані витрати відповідно до вимог законодавства України.

Клієнт відшкодовує здійснені адвокатом витрати шляхом безготівкового переказу коштів на поточний рахунок адвоката протягом 5 календарних днів з дати підписання звіту про витрати (пункти 5.6, 5.7 договору) або протягом 15 календарних днів з дати надіслання (вручення) клієнту звіту про витрати у випадку, передбаченому пунктом 5.8 цього договору.

Відповідно до ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 18.10.2023 серії ВО №1062404, адвокат Качановський Р.Є. надає допомогу ТОВ "Дунапак Таврія", зокрема, у Північному апеляційному господарському суді.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

Частинами 1, 2 статті 30 вказаного Закону встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

За період з 18.10.2023 до 31.10.2023 адвокат надав позивачу послуги з підготовки та надіслання відзиву на апеляційну скаргу на суму 4 725,00 грн, що підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг від 31.10.2023 №4-1023, підписаного позивачем та адвокатом. Опис наданих послуг на суму 4 725,00 грн, погоджених позивачем, міститься у звіті про надані послуги від 31.10.2023 №4-1023.

Позивачем додано до матеріалів справи рахунок від 31.10.2023 №4-1023 на суму 4 725,00 грн, виставлений адвокатом на оплату, який оплачено позивачем згідно з платіжною інструкцією від 30.11.2023 №2838 на суму 4 725,00 грн.

Відповідач жодних заперечень про розмір витрат на послуги адвоката в суді апеляційної інстанції не надав.

З огляду на викладене вище, враховуючи, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи, є доведеним, документально обґрунтованим та таким, що відповідає критерію розумної необхідності цих витрат, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині покладення на відповідача 4 725,00 грн витрат на правову допомогу адвоката.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Добродія Фудз" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.07.2023 у справі №927/701/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.07.2023 у справі №927/701/23 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Добродія Фудз".

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Добродія Фудз" (15552, Чернігівська область, Чернігівський район, селище міського типу Михайло-Коцюбинське, вулиця Шевченка, будинок 2Б; ідентифікаційний код 38408485) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дунапак Таврія" (81750, Львівська область, Стрийский район, місто Ходорів, вулиця Стрілецька, будинок 11; ідентифікаційний код 38045226) 4 725 (чотири тисячі сімсот двадцять п`ять) грн 00 коп. витрат на правову допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

5. Видачу наказу на виконання постанови доручити Господарському суду Чернігівської області.

6. Матеріали справи №927/701/23 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано - 12.12.2023.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов