ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2023 р. Справа№ 911/2852/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Шаптали Є.Ю.

при секретарі судового засідання: Горді В.В.

за участі представників сторін:

від позивача - Шульга В.С. (в режимі відеконференції)

від відповідача - Данилюк Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фабрика бакалейних продуктів»

на рішення Господарського суду Київської області від 19.04.2023 (повне рішення складено 16.05.2023)

у справі №911/2852/22 (суддя - Карпечкін Т.П.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Пак»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фабрика бакалейних продуктів»

про стягнення 609 174,78 грн

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. короткий зміст позовних вимог

До Господарського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Смарт Пак» з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фабрика бакалейних продуктів» про стягнення 759 174,78 грн з яких 517 775,13 грн основного боргу, 192 043,49 грн пені, 16 552,01 грн 3% річних та 32 804,15 грн інфляційних за Договором купівлі-продажу № 01/15082020 від 15.08.2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати отриманого Товару.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Київської області від 19.04.2023 у справі № 911/2852/22 позовні вимоги задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фабрика бакалейних продуктів» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Пак» 347 775 грн 13 коп. основного боргу, 192 043 грн 49 коп. пені, 16 552 грн 01 коп. 3% річних, 32 804 грн 15 коп. інфляційних, 5 216 грн 63 коп. витрат по сплаті судового збору та 15 000 грн 00 коп. витрат на правничу допомогу.

Закрито провадження у справі № 911/2852/22 в частині вимоги про стягнення 170 000,00 грн основного боргу.

Судом закрито провадження у справі в частині вимог про стягнення 170 000,00 грн основного боргу підлягає на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України з огляду на сплату відповідачем вказаної суми боргу.

Суд дійшов висновку, що борг відповідача в розмірі 347 775,13 грн перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, а також враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов`язання щодо здійснення розрахунку за поставлений товар у строк визначений Договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 347 775,13 грн. основного боргу, 192 043,49 грн. пені, 16 552,01 грн. 3% річних та 32 804,15 грн. інфляційних є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фабрика бакалейних продуктів» звернулося безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати частково рішення Господарського суду Київської області від 19.04.2023 у справі №911/2852/22 та ухвалити нове рішення в частині стягнення пені, 3% річних, інфляційних втрат та витрат на правничу допомогу, яким відмовити позивачу в задоволенні позову в цій частині повністю (пені, 3% річних, інфляційних втрат та витрат на правничу допомогу), а в частині стягнення суми основного боргу рішення залишити без змін. Також скаржник просив суд поновити строк на апеляційне оскарження.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2023 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Іоннікова І.А., ОСОБА_1

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2023 витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи №911/2852/22 та відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фабрика бакалейних продуктів» на рішення Господарського суду Київської області від 19.04.2023 по справі до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №911/2852/22.

22.06.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2023 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фабрика бакалейних продуктів» строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 19.04.2023 у справі №911/2852/22, відкрито апеляційне провадження у справі №911/2852/22 за вказаною апеляційною скаргою та призначено до розгляду на 02.08.2023.

24.07.2023 до канцелярії суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Пак» надійшло клопотання про участь у судовому засіданні по справі у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

24.07.2023 до канцелярії суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Розпорядженням керівника апарату суду від 01.08.2023 у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 у відставку, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №911/2852/22.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.08.2023 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Іоннікова І.А., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.08.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №911/2852/22 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фабрика бакалейних продуктів» на рішення Господарського суду Київської області від 19.04.2023 у справі №911/2852/22 колегією суддів у визначеному складі та призначено до розгляду на 09.10.2023.

09.10.2023 судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючої судді Тарасенко К.В. у відпустці за сімейними обставинами.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.10.2023 розгляд справи №911/2852/22 призначено на 30.10.2023.

У судове засідання 30.10.2023 з`явилися представники учасників справи.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних, зазначаючи про неправомірність їх нарахуванням, посилаючись на наявність форс-мажорних обставин.

Також скаржник зазначає, що нарахування пені за період 05.11.2020 по дату звернення до суду з позовом здійснено позивачем з пропуском строків позовної давності.

На переконання відповідача, судом безпідставно задоволено вимоги позивача щодо стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки позивачем не виконано вимоги закону щодо доказування їх понесення.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги та просить суд залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Позивач наголошує, що відповідачем здійснено прострочення виконання зобов`язань до договору задовго до введення воєнного стану на території України, а тому посилання відповідача на воєнний стан як на підставу невиконання зобов`язань по оплаті є безпідставним.

Судом правомірно задоволено вимоги позивача щодо стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних з огляду на продовження строків позовної давності на період дії воєнного стану.

Щодо стягнутих судових витрат позивач звертає увагу, що судом першої інстанції було зменшено розмір таких витрат.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

2.4. інші процесуальні дії у справі

У судове засідання 30.10.2023 з`явилися представники позивача (в режимі відеоконференції) та представник відповідача.

Представник скаржника надав пояснення, підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд їх задовольнити.

Представника позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги, яку просив залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА.

3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини

15.08.2020 року між ТОВ «Смарт Пак» (далі - Постачальник) та ТОВ «Фабрика бакалейних продуктів» (далі - Покупець) було укладено Договором купівлі-продажу № 01/15082020 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник обов`язується, поставляти і передавати у власність Покупця партії полімерної продукції або полімерної продукції з нанесенням на неї графічного та текстового зображення (на далі за текстом - Товар), відповідно до погоджених Сторонами Специфікацій (зразок додаток № 1), які є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно з п. 3.1 Договору Ціна Товару визначається в національній валюті України - гривні, являється договірною та погоджується сторонами у Специфікаціях на кожну окрему партію Товару. Остаточна вартість Товару, який оплачується по факту відвантаження, вказується Постачальником у видаткових та/або товаро транспортних накладних, які є невід`ємною частиною даного Договору. Відмітка Покупця у Видатковій накладній про прийом Товару, свідчить про його згоду з ціною Товару.

Відповідно до п. 3.4 Договору розрахунки за кожну партію Товару, покупець здійснює, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту фактичного відвантаження Товару Покупцю.

Незалежно від призначення платежу, вказаного в платіжному документі Постачальник має право спрямувати кошти, що надійшли від Покупця на рахунок Постачальника за Товар, на погашення заборгованості яка виникла раніше ніж зазначена у платіжному документі Покупця (п. 3.6 Договору).

Моментом фактичної передачі партії Товару вважається дата, зазначена у видатковій та /або товаро транспортній накладній Постачальника (п. 5.2. Договору).

Згідно з п. 8.2. у разі порушення термінів оплати Товару, Покупець зобов`язується сплатити Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на період прострочи виконання зобов`язання, від суми заборгованості за кожний день прострочки. Пеня нараховується за весь період прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до п. 12.1 Договір набуває чинності з моменту підписання його Сторонами та діє до 31.12.2020 року Після закінчення терміну дії Договору, його умови залишаються дійсними стосовно всіх партій Товару, які були поставлені у строк його дії. Також сторони не звільняються від зобов`язань щодо оплати Товару та зобов`язань по заміні Товару, щодо якого своєчасно пред`явлені рекламації.

У випадку, якщо не пізніше ніж за 20 (двадцять) календарних днів до закінчення строку дії даного Договору зазначеного в п.11.1. Договору, ні одна з Сторін не направить в адрес іншої Сторони повідомлення про необхідність припинення дії даного Договору, то Договір вважається одноразово пролонгованим до кінця наступного календарного року (п. 12.2 Договору).

Станом на дату звернення до суду з цією позовною заявою жодною з сторін не заявлено про припинення Договору, отже він є чинним.

Як стверджує позивач, на виконання зобов`язань за Договором ним поставлено товар та послуги, а відповідачем прийнято на суму 2 116 554,80 грн. згідно із наступними видатковими накладними/ актами виконаних робіт:

№ 287 від 06.10.2020 року на суму 295 542,83 грн. (рахунок-фактура № 298 від 06.10.2020 року);

№ 294 від 06.10.2020 року на суму 105 040,00 грн. (рахунок-фактура № 251 від 20.08.2020 року);

№ 63 від 31.05.2021 року на суму 131 202,30 грн. (рахунок-фактура № 63 від 31.05.2021 року);

№ 70 від 01.06.2021 року на суму 56 200,32 грн. (рахунок-фактура № 70 від 01.06.2021 року);

№ 101 від 03.09.2021 року на суму 20 504,00 грн. (рахунок-фактура № 101 від 03.09.2021);

№ 102 від 03.09.2021 року на суму 20 504,00 грн. (рахунок-фактура № 102 від 03.09.2021 року);

№ 103 від 03.09.2021 року на суму 20 504,00 грн. (рахунок-фактура № 103 від 03.09.2021 року);

№ 107 від 10.09.2021 року на суму 127 394,16 грн. (рахунок-фактура № 106 від 10.09.2021 року);

№ 154 від 08.12.2021 року на суму 336 604,86 грн. (рахунок-фактура № 155 від 08.12.2021 року);

№ 155 від 08.12.2021 року на суму 105 283,20 грн. (рахунок-фактура № 156 від 08.12.2021 року);

№ 78 від 04.07.2022 року на суму 766 171,13 грн. (рахунок-фактура № 70 від 04.07.2022 року);

№ 79 від 04.07.2022 року на суму 131 604,00 грн. (рахунок-фактура № 80 від 04.07.2022 року) (копії наявні в матеріалах справи).

Оскільки відповідно до п. 3.4 Договору розрахунки за кожну партію Товару, покупець здійснює, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту фактичного відвантаження Товару Покупцю, відповідач зобов`язаний здійснити оплату за поставлений Товар у наступні строки:

за актом про надання послуг № 294 від 06.10.2020 року на суму 105 040,00 грн. - до 05.11.2020 року;

за видатковою накладною № 63 від 31.05.2021 року на суму 131 202,30 грн. - до 30.06.2021 року;

за видатковою накладною № 70 від 01.06.2021 року на суму 56 200,32 грн. - до 01.07.2021 року;

за актом про надання послуг № 101від 03.09.2021 року на суму 20 504,00 грн. - до 04.10.2021 року;

за актом про надання послуг № 102від 03.09.2021 року на суму 20 504,00 грн. - до 04.10.2021 року;

за актом про надання послуг № 103від 03.09.2021 року на суму 20 504,00 грн. - до 04.10.2021 року;

за видатковою накладною № 107 від 10.09.2021 року на суму 127 394,16 грн. - до 11.10.2021 року;

за видатковою накладною № 154 від 08.12.2021 року на суму 336 604,86 грн. - до 10.01.2022 року;

за актом про надання послуг № 155 від 08.12.2021 року на суму 105 283,20 грн. - до 10.01.2022 року.

за видатковою накладною № 78 від 04.07.2021 року на суму 766 171,13 грн. - до 03.08.2021 року;

за видатковою накладною № 79 від 04.07.2021 року на суму 131 604,00 грн. - до 03.08.2021 року.

Однак, відповідач в порушення п. 3.4 Договору, своєчасно та в повному обсязі свої зобов`язання з оплати отриманого Товару не виконував, розрахувався частково на суму 1 598 779,67 грн. (копії виписок наявні в матеріалах справи), відтак за ним утворилась заборгованість в сумі 517 775,13 грн. станом на 20.12.2022 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи Актом звіряння взаєморозрахунків за період 01.08.2020 року по 23.09.2022 року, підписаним уповноваженими представниками сторін і скріпленим їх печатками.

У зв`язку з вказаним, позивач просив суд стягнути з відповідача 517 775,13 грн. основного боргу.

Позивачем в ході розгляду спору в суді першої інстанції надано докази сплати відповідачем після відкриття провадження у справі суми основного боргу в загальному розмірі 170 000,00 грн, у зв`язку з чим провадження у справі в частині вимог про стягнення 170 000,00 грн. основного боргу підлягає закриттю судом на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України з огляду на відсутність предмету спору.

Натомість, решта заявленої до стягнення суми основного боргу в розмірі 347 775,13 грн. відповідачем не оплачена, у зв`язку з чим, у останнього на час розгляду справи наявний борг перед відповідачем у розмірі 347 775,13 грн.

Доказів протилежного суду не надано.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач поставив відповідачу товар, який прийнято відповідачем без зауважень та претензій, про що свідчать підписані та скріплені печатками видаткові накладні та акти наданих послуг.

Однак, відповідачем було здійснено часткову оплату товару, а докази здійснення повних розрахунків з позивачем за товар в строки, що передбачені умовами Договору, матеріали справи не містять.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про порушення умов укладеного між сторонами Договору з боку відповідача в частині проведення повної оплати за товар, у зв`язку з чим за наслідками розгляду спору судом встановлено заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 347 775,13 грн, що відповідачем не заперечено та не спростовано.

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин та доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

У зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання з оплати товару, позивач просив суд стягнути 192 043,49 грн пені на підставі п. 8.2. Договору нарахованої від сум заборгованості по кожній спірній видатковій накладній та акту наданих послуг, 16 552,01 грн 3% річних за загальний період з 06.11.2020 року по 20.12.2022 року та 32 804,15 грн інфляційних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України за загальний період серпень 2022 року листопад 2022 року.

З огляду на встановлені судом обставини щодо наявності заборгованості відповідача та факту прострочення платежу, позивачем правомірно заявлено вимоги позивача про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Судом першої інстанції встановлено, що нарахування пені проведено за фактичний період існування заборгованості на фактичну суму заборгованості, пеню нараховано в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, наданий розрахунок є арифметично правильним, а тому підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі відповідач не погоджується з вказаним висновком суду та посилається на те, що позивачем нарахування пені за період 05.11.2020 по дату звернення до суду з позовом здійснено з пропуском строків позовної давності.

Судом враховано, що відповідно до п.1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Разом з цим, суд наголошує, що згідно з п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

За викладених обставин, позивачем не пропущено строки позовної давності щодо нарахування пені, а тому позовні вимоги щодо стягнення пені підлягають задоволенню в заявленому розмірі в сумі 192 043,49 грн.

Крім того, судом першої інстанції визнано здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних арифметично правильним та таким, що відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимога в цій частині позову є доведеною та обґрунтованою.

У свою чергу, відповідач як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі заперечує проти позовних вимог в частині заявлених до стягнення сум пені, інфляційних втрат та 3% річних, які нараховані позивачем за період дії на території України воєнного стану з посиланням на лист ТПП України від 28.02.2022 року та положення п. 9.1 Договору, однак судова колегія вважає такі доводи необґрунтованими з огляду на наступне.

По - перше, як вбачається з матеріалів справи, обов`язок відповідача щодо поставленого товару виник задовго до введення в країні воєнного стану.

По - друге, щодо посилання відповідача на лист ТПП України від 28.02.2022 року:

- матеріали справи не містять відповідного сертифіката Торгово-промислової палати, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за Договором № 01/15082020 від 15.08.2020 року, який би підтверджував неможливість виконання відповідачем зобов`язань з здійснення розрахунку за поставлений товар у встановлений договором строк;

- існування листа ТПП від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 є загальним та не засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) саме за Договором № 01/15082020 від 15.08.2020 року, щодо неможливості виконання відповідачем зобов`язань з оплати поставленого товару, а відтак вказаний лист не звільняє відповідача від виконання зобов`язань за Договором.

Крім того, саме по собі посилання відповідача на воєнний стан та наявність листа Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, як на наявність обставин непереборної сили без надання відповідних доказів в підтвердження своїх доводів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин щодо неможливості виконання зобов`язання перед позивачем у встановлений Договором строк.

Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, відповідачем не доведено тих обставин, на які він посилається у якості підстав для відмови в задоволенні позовних вимог в частині заявлених до стягнення сум пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Щодо розподілу судових витрат в суді апеляційної інстанції.

Позивачем в позовній заяві викладено попередній орієнтований розрахунок судових витрат та заявлено про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 40 000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано: Договір про надання правничої допомоги № 12/12-22 від 12.12.2022 року, укладений позивачем з Адвокатським об`єднанням «Павла Іванчика і Вікторії Шульги «Акцент», ордер АЕ № 1169960 від 21.12.2022 року, Акт приймання-передачі наданих послуг від 21.12.2022 року, з якого вбачається, що були надані консультації, збір доказів, отримання відомостей, здійснення розрахунку пені, штрафу, 3% річних та інфляційних, виготовлення додатків до позову, копій доказів, розрахунку судового збору, формування позову та додатків на суму 40 000,00 грн. та платіжне доручення № 2448 від 21.12.2022 року про сплату відповідних послуг на суму 40 000,00 грн.

У свою чергу, відповідачем було заявлено про не співмірність суми витрат на правничу допомогу в сумі 40 000,00 грн з складністю справи та ціною позову.

Суд першої інстанції надавши оцінку наявним у матеріалах справи доказам у сукупності з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, обсягу наданих адвокатом послуг, виходячи з характеру спірних правовідносин, обсягу матеріалів справи, беручи до уваги заперечення відповідача проти стягнення з нього заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката за розгляд справи має бути зменшений до 15 000,00 грн.

Відповідач вважає, що судом безпідставно задоволено вимоги позивача щодо стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки позивачем не виконано вимоги закону щодо доказування їх понесення.

Дослідивши надані позивачем документи на підтвердження понесення таких витрат, колегія суддів вважає, що позивачем доведено належними доказами понесення витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, а тому доводи відповідача в цій частині є необґрунтованими.

Разом з тим, судова колегія враховує, що судом першої інстанції було враховано доводи відповідача щодо не співмірності витрат позивача на правничу допомогу та зменшено суму заявлених витрат в розмірі 40 000,00 грн до 15 000,00 грн.

3.3. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду

Відповідачем порушено взяті на себе договірні зобов`язання щодо своєчасної оплати товару, що зумовило порушення прав позивача, які підлягають захисту.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог та наявності підстав для їх задоволення, а також щодо розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Згідно з п. 8.2. у разі порушення термінів оплати Товару, Покупець зобов`язується сплатити Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на період прострочи виконання зобов`язання, від суми заборгованості за кожний день прострочки. Пеня нараховується за весь період прострочення виконання зобов`язання.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобов`язання з оплати мало бути виконано.

Положеннями ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

Доводи скаржника про пропуск строків позовної давності щодо нарахування пені за період 05.11.2020 по дату звернення до суду з позовом судом відхиляються з огляду на п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України.

Твердження відповідача щодо неправомірності нарахування пені, інфляційних втрат та 3 % річних з посиланням на наявність форс-мажорних обставин колегія суддів сприймає критично з огляду на виникнення відповідача обов`язку щодо оплати товару задовго до введення воєнного стану в країні.

Крім того, лист ТПП від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, на який посилається відповідач, є загальним та не засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) саме за Договором № 01/15082020 від 15.08.2020 року щодо неможливості виконання відповідачем зобов`язань з оплати поставленого товару, а відтак вказаний лист не є достатньою підставою для звільнення відповідача від виконання зобов`язань за Договором.

Доводи відповідача щодо недоведення позивачем понесення витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції спростовуються наявними матеріалами справи.

Крім того, твердження відповідача щодо ненадання доказів отримання коштів АО «Акцепт», сплачених позивачем судом визнаються необґрунтованими, оскільки відповідно до усталеної судової практики Верховного Суду (зокрема, у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18) витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Рішення Господарського суду Київської області від 19.04.2023 у справі № 911/2852/22 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Фабрика бакалейних продуктів» на рішення Господарського суду Київської області від 19.04.2023 у справі № 911/2852/22 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

7.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

7.2. Позивачем у відзиві на апеляційну скаргу заявлено до стягнення з відповідача 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати зокрема на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України унормовано: витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

За приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з висновком ЄСПЛ, викладеним у рішенні від 02.06.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом перевірено, що у відзиві на апеляційну скаргу позивачем заявлено до стягнення з відповідача 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції та надано на підтвердження таких витрат:

- додаткову угоду від 19.07.2023 до договору №12/12-22 про надання правової допомоги від 12.12.2022;

- рахунок №19/07-23 від 19.07.2023;

- платіжну інструкцію від 19.07.2023 №354;

- ордер на надання правової допомоги АЕ №1214250 від 20.07.2023 та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю адвоката Шульги Вікторії Сергіївни.

Відповідно до додаткової угоди від 19.07.2023 до договору №12/12-22 про надання правової допомоги від 12.12.2022 у зв`язку із поданням відповідачем апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, доповнити договір наступними пунктами:

1.2. Клієнт (ТОВ «Смарт Пак») доручає, а Адвокатське об`єднання «Павла Іванчика і Вікторії Шульги «Акцепт» приймає на себе зобов`язання надати правничу (правову) допомогу в суді апеляційної інстанції у справі № 911/2852/22 за позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАБРИКА БАКАЛЕЙНИХ ПРОДУКТІВ» про стягнення боргу (подати відзив на апеляційну скаргу, будь-які необхідні клопотання з процесуальних питань - за необхідності, а також здійснити представництво і правовий захист інтересів Клієнта в суді).

4.1.1. Вартість правової допомоги в суді апеляційної інстанції у справі № 911/2852/22 за позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАБРИКА БАКАЛЕЙНИХ ПРОДУКТІВ» про стягнення боргу складає 20000,00 грн.

Дослідивши надані позивачем документи, колегія суддів вважає, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Смарт Пак» доведено належними доказами понесення витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, на суму 20 000,00 грн.

Водночас, судом враховано, що відповідач своїм правом подати до суду апеляційної інстанції пояснення та заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу позивача, про що було заявлено останнім у поданому до суду відзиві на позовну заяву, не скористався.

Таким чином, з огляду на наявні в матеріалах справи докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивача, враховуючи обставини даної справи, предмет та підстави позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про реальність витрат Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Пак» на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, а також обґрунтованість та співмірність розміру таких витрат.

За викладених обставин, враховуючи залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, витрати позивача на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фабрика бакалейних продуктів» на рішення Господарського суду Київської області від 19.04.2023 у справі №911/2852/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 19.04.2023 у справі №911/2852/22 залишити без змін.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фабрика бакалейних продуктів» (09000, Київська обл., м. Сквира, вул. Залізнична, буд. 8, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Пак» (01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, буд. 13/2, літера «Б», ) 20 000,00 грн (двадцять тисяч гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ.

5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 12.12.2023.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді І.А. Іоннікова

Є.Ю. Шаптала