ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
04 грудня 2023 року Справа № 924/159/14 (924/662/23)
Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Коломис В.В. , суддя Крейбух О.Г.
секретар судового засідання Шилан О.С.
за участю представників:
позивача: Ткач Я.С.,
відповідача: не з`явився,
третьої особи: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення до постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.11.2023 за наслідками розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Октант-Центр" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 26.07.2023 у справі № 924/159/14 (924/662/23)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Октант-Центр"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2
про стягнення 231200 грн.
(у межах справи № 924/159/14 про банкрутство ТзОВ "Октант-Центр")
Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.11.2023 апеляційну скаргу ТзОВ "Октант-Центр" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 26.07.2023 у справі № 924/159/14 (924/662/23) - без змін.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.11.2023 прийнято заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі № 924/159/14 (924/662/23) до розгляду; розгляд заяв призначено на 04.12.2023 об 15:00 год.
Від позивача на адресу суду надійшли заперечення на відповідні заяви, відповідно до яких ТзОВ "Октант-Центр" просить суд останні залишити без задоволення.
В судовому засіданні представник позивача вимоги заяв заперечив, просив залишити їх без задоволення.
Відповідач та третя особа явку повноважних представників не забезпечили, про дату, час та місце проведення судового засідання сторони повідомлені належним чином.
Згідно ч. 4 ст. 244 ГПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Розглянувши заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про ухвалення додаткових рішень про стягнення судових витрат на правничу допомогу, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.
За змістом пункту 3 частини першої статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).
Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За приписами ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст.126 ГПК України).
Частиною 3 ст. 126 ГПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Нормою ст. 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
В силу ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити, в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Таким чином відшкодування судових витрат, в тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.
Водночас, як зазначено вище, позивач по справі щодо стягнення заявлених сум витрат заперечує та просить відповідні заяви залишити без задоволення.
Відповідно до ч. 5 ст. 126 ГПК України, суд має право за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, але лише у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті. При цьому, для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення не співмірності витрат.
Водночас, беручи до уваги принцип змагальності, який знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частини 6 статті 126 ГПК України, суд, який вирішує питання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, має надавати оцінку тим обставинам, щодо яких є заперечення у клопотанні іншої сторони, а також її доказам невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності.
Окрім того, суд, виконуючи вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, має чітко зазначити, яка з вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України була не дотримана при визначенні розміру витрат на оплату послуг адвоката, оскільки лише з цих підстав можна зменшити розмір витрат, який підлягає розподілу між сторонами.
Згідно зі ст. 15 ГПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Таким чином, суд може зменшити суму судових витрат встановивши їх не співрозмірність характеру спору, ступеню її складності, наявність заперечень з боку відповідача стосовно суми стягнення, витраченого адвокатами часу на надання правової допомоги, та іншим обставинам, які мають істотне значення, незалежно від того, чи подавалося таке клопотання відповідачем.
З даного приводу судом відмічається, що якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, значно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
Судом констатується, що представником заявників ніяким чином не доведено те, чому останній не міг передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
Також, судом зазначається, що представником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокатом Сарафіним В.Ф., відповідно до актів приймання-передачі правничої допомоги (виконаних робіт, послуг та оплати за них) № 1 від 03.11.2023, було надано правову допомогу зі складання відзивів на апеляційну скаргу від 26.09.2023, за яку представником передбачено суму - 3500 грн. за 7 аркушів з розрахунку 500 грн. за 1 аркуш (за один відзив).
Колегія суддів вважає, що з огляду на те, що адвокат Сарафін В.Ф. надавав юридичні послуги у справі одночасно і відповідачу ОСОБА_1 і третій особі ОСОБА_2 , подані ним відзиви на апеляційну скаргу фактично дублюються. Їх підготовка, з урахуванням складності цієї справи та обсягу наданих послуг заявникам, не потребувала значних затрат часу, оскільки правова позиція відповідача та третьої особи під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не змінювалася. Відтак, суд вважає, що вимога про стягнення вартості таких послуг, не лише безпідставно завищена, але й фактично заявлена в подвійному розмірі, а тому, не може вважатися обґрунтованою і справедливою.
Стосовно наданої правової допомоги представником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокатом Сарафіним В.Ф. щодо подання клопотань в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегією суддів зазначається наступне.
В інтересах відповідача адвокатом Сарафіним В.Ф. в суді апеляційної інстанції було подано наступні клопотання: - про поновлення ОСОБА_1 процесуального строку для подання таких документів: заява свідка ОСОБА_3 від 18.09.2023, реєстр. № 1720; копія протоколу загальних зборів членів ЖБК "Подільський край" від 01.07.2013; приєднання зазначених документів до справи; про поновлення процесуального строку та приєднання до справи документів, не доданих до відзиву на позовну заяву, оскільки вони підтверджують тільки доводи цього клопотання про виклик учасників справи, про необхідність подання якого у суд апеляційної інстанції не було і не могло бути відомо на момент подання відзиву, а саме: копія статуту ЖБК "Подільський край" (в редакції 2011 року); копія протоколу № 1 установчих, зборів ЖБК "Подільський край" від 29.09.2011 зі списком членів ЖБК "Подільський край"; - копія заяви свідка ОСОБА_4 від 18.09.2023, реєстр. № 1720; поновлення ОСОБА_1 процесуального строку для подання угоди від 01.09.2015 про розірвання договору № 7-КЖ-13 від 11.12.2014 про дольове інвестування у житлове будівництво та приєднання належно засвідченої копії цього документа до справи.
В інтересах третьої особи адвокатом Сарафіним В.Ф. було подано клопотання, відповідно до якого остання просила суд не брати до уваги при розгляді і вирішенні апеляційної скарги ТзОВ "Октант-Центр" копію договору, укладеного між ОСОБА_1 та ДП "Октант-плюс" № 7-КЖ-13 від 11.12.2014 про дольове інвестування у житлове будівництво та копію акта приймання-передачі, підписаного ОСОБА_1 та ДП "Октант-плюс" від 27.01.2018, а також оглянути в засіданні апеляційного господарського суду оригінал угоди від 01.09.2015 про розірвання договору № 7-КЖ-13 від 11.12.2014 про дольове інвестування у житлове будівництво.
Апеляційним господарським судом констатується, що зазначені клопотання не були задоволені судом в ході розгляду справи, а тому покладення витрат за їх виготовлення на позивача є недоцільним.
У поданих запереченнях на заяви про ухвалення додаткових рішень позивач вказав, що треті особи згідно з господарським процесуальним законодавством не є сторонами в судовому процесі, а отже не мають права на розподіл судових витрат за результатом розгляду справи в будь-якій інстанції.
Дані твердження позивача суд визнає не обґрунтованими з огляду на те, що в силу приписів ч. 13 ст. 129 ГПК України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При цьому Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Оцінюючи витрати відповідача та третьої особи на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції із урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат, враховуючи обґрунтованість та пропорційність розміру судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відшкодування витрат відповідача на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 5000 грн. та третьої особи в сумі 5000 грн. за рахунок позивача, оскільки цей розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Стягнення витрат в повному розмірі становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат.
Доводи позивача, зазначені у запереченнях на заяви про ухвалення додаткових рішень щодо неправильного оформлення поданих адвокатом Сарафіним В.Ф. до суду в даній справі ордерів на надання правничої (правової) допомоги, судом апеляційної інстанції не приймаються з огляду на те, що позивачем здійснено посилання на недоліки оформлення ордеру, виданого третьою особою на представництво інтересів адвокатом Сарафіним В.Ф. у суді першої інстанції, в той час, як надані в суді апеляційної інстанції ордери на представництво адвокатом Сарафіним В.Ф. інтересів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оформлені належним чином, згідно вимог Рішення Ради адвокатів № 41 від 12.04.2019 "Про затвердження Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги у новій редакції".
З огляду на викладене, дослідивши подані заяви про стягнення судових витрат та додані до них докази, колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи із вищенаведених критеріїв та обставин даної справи, керуючись ст. ст. 126, 129 ГПК України, дійшла висновку про їх часткове задоволення.
Керуючись ст. ст. 126, 129, 244, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
1. Заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволити частково.
4. Видачу наказів на виконання даної постанови доручити Господарському суду Хмельницької області.
5. Справу № 924/159/14 (924/662/23) повернути до Господарського суду Хмельницької області.
6. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст додаткової постанови складено "06" грудня 2023 року.
Головуючий суддя Тимошенко О.М.
Суддя Коломис В.В.
Суддя Крейбух О.Г.