ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2023 Справа № 917/1098/23

Господарський суд Полтавської області у складі судді Ківшик О.В., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Кременчуцької районної ради Кременчуцького району Полтавської області, вул. Центральна, 231, Кременчук, Полтавська область, 39600

до відповідача Фінансового відділу Кременчуцької районної державної адміністрації, вул. Соборна, 14/23, м. Кременчук, Полтавська область, 39600

про стягнення 24 253,88 грн,

Секретар судового засідання Ісенко М.В.

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання від 19.10.2023 р.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень.

Кременчуцька районна рада Кременчуцького району Полтавської області просить суд стягнути з Фінансового відділу Кременчуцької районної державної адміністрації 24 253,88 грн заборгованості з відшкодування витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, яка виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між ним та позивачем Договорів оренди індивідуально визначеного (нерухомого та іншого) майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл Кременчуцького району № 10 від 17.01.2018 та від 10.06.2021 та Договорів про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю № 10/1 від 17.01.2018 та від 10.06.2021. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочки.

Викладені в позовній заяві вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не здійснив відшкодування послуг охорони у визначені Договорами строки, чим порушив умови господарського зобов`язання, встановлені зазначеним договором та законом.

21.06.2023 відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву (вх. № 7791, вих. № 02/18/185 від 16.06.2023, т.с. 2, а.с. 18-19), в якому зазначив про те, що не погоджується з позовними вимогами позивача. При цьому, згідно змісту відзиву, відповідач фактично визнає позовні вимоги щодо стягнення з нього 16 498,21 грн заборгованості за отримані послуги фізичної охорони орендованих приміщень за 2020 рік.

30.06.2023 позивач надіслав до суду відповідь на відзив (вх. № 8116, вих. № 01-15/258 від 23.06.2023), в якому наводить спростування доводів відповідача та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

17.10.2023 відповідач надіслав до суду додаткові пояснення по справі (вх. №13221) в яких зазначає, що позовні вимоги за період з січня по квітень 2020 заявлені з пропуском трирічного строку позовної давності. Крім того, відповідач зазначає, що не отримував рахунки на оплату послуг з охорони орендованого майна за 2021 рік.

2. Процесуальні питання, вирішені судом.

05.05.2023 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Кременчуцької районної ради Кременчуцького району Полтавської області вх. № 793/23 від 05.05.2023 року до відповідачів Кременчуцької районної державної (військової) адміністрації та Фінансового відділу Кременчуцької районної державної адміністрації про стягнення 238 988,85 грн, з яких позивач просить суд стягнути :

- з Кременчуцької районної державної (військової) адміністрації 214 734,98 грн заборгованості з відшкодування витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, яка виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між ним та позивачем Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого та іншого) майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл Кременчуцького району № 8 від 15.01.2018;

- з Фінансового відділу Кременчуцької районної державної адміністрації 24 253,88 грн заборгованості з відшкодування витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, яка виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між ним та позивачем Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого та іншого) майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл Кременчуцького району № 10 від 17.01.2018;

- стягнути з відповідачів пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочки.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2023 року справу № 917/738/23 розподілено судді Ківшик О.В.

Суд ухвалою від 10.05.2023 залишив позовну заяву без руху, надав позивачу строк на усунення недоліків та встановив спосіб їх усунення.

15.05.2023 та 18.05.2023 від позивача надійшла заява про усунення недоліків (вх. №6103 та вх. № 6312).

Суд ухвалою від 22.05.2023 прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання); встановив відповідачам строк для подання відзиву на позов - 15 днів з дня вручення ухвали.

Суд ухвалою від 22.06.2023 роз`єднав позовні вимоги Кременчуцької районної ради Кременчуцького району Полтавської області до відповідачів Кременчуцької районної державної (військової) адміністрації та Фінансового відділу Кременчуцької районної державної адміністрації про стягнення 238 988,85 грн, виділивши в самостійні провадження позовні вимоги, а саме:

1) позовні вимоги про стягнення з Кременчуцької районної державної (військової) адміністрації 214 734,98 грн заборгованості з відшкодування витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, яка виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між ним та позивачем Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого та іншого) майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл Кременчуцького району № 8 від 15.01.2018 розглядати у справі № 917/738/23;

2) позовні вимоги про стягнення з Фінансового відділу Кременчуцької районної державної адміністрації 24 253,88 грн заборгованості з відшкодування витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, яка виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між ним та позивачем Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого та іншого) майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл Кременчуцького району № 10 від 17.01.2018 виділив в самостійне провадження. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 27.06.2023 року даній справі призначено № 917/1098/23.

Суд ухвалою від 24.07.2023 прийшов до висновку про необхідність здійснювати розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 24.08.2023 року на 10:30.

У зв`язку з перебуванням судді Ківшик О.В. у відпустці засідання суду 24.08.2023 не відбулося.

Суд ухвалою від 08.09.2023 призначив дату підготовчого засідання на 26.09.2023 на 10:30.

У судовому засіданні 26.09.2023 року з огляду на вчинення усіх необхідних процесуальних дій у даній справі для виконання завдань підготовчого провадження, встановлених частиною 1 статті 177 Господарського процесуального кодексу України, та закінчення встановленого строку підготовчого провадження, суд оголосив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 19.10.2023 року на 14:00.

19.10.2023 учасники справи представництво не забезпечили, останні належним чином повідомлені про дату і час судового засідання (поштові повідомлення про вручення поштового відправлення наявні у матеріалах справи).

12.10.2023 позивач надав суду заяву вх. № 13021 про розгляд справи за відсутності його представника.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

3. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.

17.01.2018 року між Кременчуцькою районною радою (далі - Балансоутримувач, Орендодавець) та Фінансовим відділом Кременчуцької районної державної адміністрації (далі - Орендар) укладено Договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл Кременчуцького району № 10 (далі - Договір оренди від 17.01.2018).

У Договорі оренди від 17.01.2018 сторони, зокрема, узгодили наступне :

- Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування індивідуально визначене майно (нерухоме майно та інше майно) (далі - майно) загальною площею 114,63 кв.м, розміщене на IV поверсі адміністративної будівлі за адресою : вул. Соборна,14/23, м. Кременчук, та перебуває на балансі Кременчуцької районної ради (далі - Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з актом оцінки і становить за балансовою (залишковою) вартістю 6 732,00 грн без врахування ПДВ (п. 1.1 Договору оренди від 17.01.2018);

- Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний в Договорі, та акта приймання-передачі майна. В акті приймання-передачі фіксується технічний стан майна. Акт підписують Орендар і Орендодавець (п. 2.1 Договору оренди від 17.01.2018);

- Орендар зобов`язаний : своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату; одночасно з договором оренди укласти з Орендодавцем (Балансоутримувачем) договір відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю; на вимогу Орендодавця проводити звіряння взаєморозрахунків по орендних, комунальних та інших платежах і оформляти відповідні акти звіряння; здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна; відшкодовувати вартість фактично спожитих комунальних послуг, експлуатаційних послуг та інші послуги на підставі укладеного договору відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю (п. 5.2, п. 5.3, п. 5.9 та п. 5.11 Договору оренди від 17.01.2018);

- Сторони встановили, що умова цього Договору застосовується до відносин, які виникли до його укладання, згідно ч. 3 статті 631 Цивільного кодексу України, зокрема цей Договір застосовується до відносин, які виникли до його укладання з 01 січня 2018 року та діє по 31 грудня 2018 року, а в частині виконання пункту 3.5 цього Договору до повного його виконання (п. 10.1 Договору оренди від 17.01.2018).

Відповідно до умов Договору оренди від 15.01.2018 Орендодавець передав, а Орендар прийняв приміщення загальною площею 114,63 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 . Дана обставина підтверджується наявним у матеріалах справи актом прийому-передачі приміщення від 15.01.2018, який підписаний представниками сторін та скріплений печатками сторін (том справи 1, а.с. 20).

Сторонами було укладено три додаткові угоди до Договору оренди від 17.01.2018, у яких останні, зокрема, продовжували строк дії договору.

На виконання п. 5.3 Договору оренди від 17.01.2018 між Кременчуцькою районною радою (далі - Балансоутримувач) та Фінансовим відділом Кременчуцької районної державної адміністрації (далі - Орендар) 17.01.2018 було укладено Договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 17.01.2018 року №10/1 (далі - Договір відшкодування від 17.01.2018).

У Договорі відшкодування від 17.01.2018 сторони, зокрема, узгодили наступне :

- Балансоутримувач забезпечує охорону, обслуговування, експлуатацію будівлі, що знаходиться за адресою: вул. Соборна, 14/23, м. Кременчук (далі - Будівля), а Орендар бере участь у витратах Балансоутримувача на виконання вказаних послуг (робіт) пропорційно до займаної ним площі в цій Будівлі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих Балансоутримувачєм за цим Договором (п. 1.1 Договору відшкодування від 17.01.2018);

- Балансоутримувач зобов`язується : надавати Орендарю комунальні та експлуатаційні послуги (водопостачання, водовідведення, електропостачання (активна та реактивна електроенергія), фізична охорона приміщення та майна), за діючими розцінками і тарифами; надавати Орендарю рахунки по сплаті комунальних та експлуатаційних/послуг (водопостачання, водовідведення, електропостачання (активна та реактивна електроенергія), фізична охорона приміщення та майна (п. 2.1.1 та п. 2.1.2 Договору відшкодування від 17.01.2018);

- Орендар зобов`язаний сплачувати суму зазначену в рахунку щомісячно протягом 7-ми днів із дня одержання рахунку виставленого Балансоутримувачем шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок Балансоутримувача. При несвоєчасному внесенні плати, сплачувати пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочки (п. 2.2.4 Договору відшкодування від 17.01.2018);

- Сторони встановили, що умови цього Договору застосовуються до відносин, які виникли до його укладання, згідно ч. 3 статті 631 Цивільного кодексу України, зокрема цей Договір застосовується до відносин, які виникли до його укладання з 01 січня 2018 року та діє по 31 грудня 2018 року (п. 5.1 Договору відшкодування від 17.01.2018).

Сторонами було укладено 7 додаткових угод до Договору відшкодування від 17.01.2018, в яких останні, зокрема, продовжували строк дії договору та встановлювали суму договору.

10.06.2021 року між Кременчуцькою районною радою та Фінансовим відділом Кременчуцької районної державної адміністрації, укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл Кременчуцького району від № 10 (далі - Договір оренди від 10.06.2021).

У Договорі оренди від 10.06.2021 сторони, зокрема, узгодили наступне :

- Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування індивідуально визначене майно (нерухоме майно та інше майно) (далі - майно) загальною площею 114,63 кв.м, розміщене на IV поверсі адміністративної будівлі за адресою : вул. Соборна,14/23, м. Кременчук, та перебуває на балансі Кременчуцької районної ради (далі Балансоутримувач) (п. 1.1 Договору оренди від 10.06.2021);

- Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний в Договорі, та акта приймання-передачі майна (п. 2.1 Договору оренди від 10.06.2021);

- Орендар зобов`язаний : своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату; одночасно з договором оренди укласти з Орендодавцем (Балансоутримувачем) договір відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю; здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна; відшкодовувати вартість фактично спожитих комунальних послуг, експлуатаційних послуг та інші послуги на підставі укладеного договору відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю (п. 5.2, п. 5.3 та п. 5.11 Договору оренди від 10.06.2021);

- Сторони встановили, що цей Договір укладено строком на 5 років, що діє з моменту підписання по 31.12.2025 (п. 10.1 Договору оренди від 10.06.2021).

Відповідно до умов Договору оренди від 10.06.2021 Орендодавець передав, а Орендар прийняв приміщення загальною площею 114,63 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 . Дана обставина підтверджується наявним у матеріалах справи актом прийому-передачі приміщення від 10.06.2021, який підписаний представниками сторін та скріплений печатками сторін (том справи 1, а.с. 34).

На виконання п. 5.3 Договору оренди від 10.06.2021 між Кременчуцькою районною радою (далі - Балансоутримувач) та Фінансовим відділом Кременчуцької районної державної адміністрації (далі - Орендар) 10.06.2021 було укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 10.06.2021 року №10/1 (Далі - Договір відшкодування від 10.06.2021).

У Договорі відшкодування від 10.06.2021 сторони, зокрема, узгодили наступне :

- Балансоутримувач забезпечує охорону, обслуговування, експлуатацію будівлі, що знаходиться за адресою: вул. Соборна, 14/23, м. Кременчук (далі - Будівля), а Орендар бере участь у витратах Балансоутримувача на виконання вказаних послуг (робіт) пропорційно до займаної ним площі в цій Будівлі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих Балансоутримувачєм за цим Договором (п. 1.1 Договору відшкодування від 10.06.2021);

- Балансоутримувач зобов`язується : надавати Орендарю комунальні та експлуатаційні послуги (водопостачання, водовідведення, електропостачання (активна та реактивна електроенергія), фізична охорона приміщення та майна), за діючими розцінками і тарифами; надавати Орендарю рахунки по сплаті комунальних та експлуатаційних/послуг (водопостачання, водовідведення, електропостачання (активна та реактивна електроенергія), фізична охорона приміщення та майна (п. 2.1.1 та п. 2.1.2 Договору відшкодування від 10.06.2021);

- Орендар зобов`язаний сплачувати суму зазначену в рахунку щомісячно протягом 7-ми днів із дня одержання рахунку виставленого Балансоутримувачем шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок Балансоутримувача (п. 2.2.4 Договору відшкодування від 10.06.2021);

- Сторони встановили, що договір укладено строком на 5 років, що діє з моменту підписання і по 31.12.2025 року. Умови цього Договору застосовуються до відносин, які виникли до його укладання, згідно ч. 3 статті 631 Цивільного кодексу України, зокрема цей Договір застосовується до відносин, які виникли до його укладання з 01 січня 2021 року (п. 5.1 Договору відшкодування від 10.06.2021).

Сторонами було укладено 3 додаткових угоди до Договору відшкодування від 10.06.2021, в яких останні встановлювали суму договору.

На виконання умов Договорів Кременчуцька районна рада, як Балансоутримувач надавала Орендарю комунальні та експлуатаційні послуги за діючими розцінками і тарифами.

Кременчуцькою районною радою відповідно до Договорів про закупівлю послуг з фізичної охорони приміщень та майна, громадської безпеки та правопорядку від 11.02.2019 року №3 та додаткової угоди від 26.12.2019 року № 1 до цього договору, від 06.04.2020 року №200406ЮТ01СГ2019, від 28.04.2021 №МВ 04/21 та від 11.05.2021 року №МВ 05/21 Відповідачу були надані послуги із забезпечення громадської безпеки, правопорядку та громадського порядку.

За твердженням Позивача, в порушення умов Договору відшкодування від 15.01.2018, Відповідач не відшкодував вартість спожитих послуг охорони, з огляду на що у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 24 253,88 грн, в тому числі :

- за період з 01.01.2020 року по 04.03.2020 рік у розмірі 1 881,39 грн;

- за період з 06.04.2020 року по 31.12.2020 рік у розмірі 14 286,80 грн;

- за період з 01.01.2021 року по 10.05.2021 у розмірі 1 755,64 грн;

- за період з 11.05.2021 по 31.06.2021 у розмірі 6 330,05 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 24 253,88 грн заборгованості за період з 01.01.2020 по 31.06.2021, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем умов Договорів відшкодування.

4. Норми права, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення, та висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Статтею 173 Господарського кодексу України (далі ГК України) передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати : з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 ГК України).

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є : договори та інші правочини.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Приписами ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Враховуючи правову природу укладених між сторонами Договорів, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору оренди та відшкодування витрат орендодавця на утримання орендованого нерухомого майна.

Вказані договори є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме : майново-господарських зобов`язань згідно статей 173, 174, 175 ГК України, статей 11, 202, 509 ЦК України, і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2, 6 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно ч. 1 ст. 284 ГК України істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно із ч. 1, 4 ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно із 1 ст. 763 ЦК України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Матеріалами справи підтверджується факт укладення між позивачем та відповідачем Договорів оренди майна № 10 від 17.01.2018 та від 10.06.2021, за умовами яких відповідач як орендар прийняв у строкове платне користування майно (нежитлове приміщення) та зобов`язався своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату у розмірі, погодженому сторонами у договорі. Факт прийняття даного об`єкту нерухомого майна з боку відповідача підтверджується актами приймання-передачі (копії наявні у матеріалах справи), підписаних відповідачем без застережень.

Крім того матеріалами справи підтверджується факт укладення між позивачем та відповідачем Договорів про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю року №10/1 від 17.01.2018 та від 10.06.2021.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно із ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з п.1.1 Договору відшкодування від 17.01.2018 сторони узгодили, що Балансоутримувач забезпечує охорону, обслуговування, експлуатацію будівлі, що знаходиться за адресою: вул. Соборна, 14/23, м. Кременчук (далі - Будівля), а Орендар бере участь у витратах Балансоутримувача на виконання вказаних послуг (робіт) пропорційно до займаної ним площі в цій Будівлі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих Балансоутримувачєм за цим Договором (п. 1.1 Договору відшкодування від 17.01.2018);

У п. 2.2.4 Договору відшкодування від 17.01.2018 визначено, що Орендар зобов`язаний сплачувати суму зазначену в рахунку щомісячно протягом 7-ми днів із дня одержання рахунку, виставленого Балансоутримувачем шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок Балансоутримувача.

Відповідно до наданого Позивачем розрахунку заборгованості за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 у відповідача утворилася заборгованість з відшкодування послуг охорони у розмірі 16 168,19 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач належним чином виконав зобов`язання за Договором відшкодування від 17.01.2018, зокрема, щодо забезпечення охорони. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним Договором не відшкодував Позивачу отримані послуги, заборгованість останнього за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 складає 16 168,19 грн. При цьому, відповідачем у відзиві на позов частково визнається заборгованість.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач не надав суду доказів відсутності заборгованості, суд приходить до висновку, що в частині стягнення з відповідача боргу в розмірі 16 168,19 грн вимоги підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Доводи відповідача про сплив позовної давності щодо частини позовних вимог (за період з 01.01.2020 по 05.05.2020) не заслуговують на увагу виходячи із наступного.

Згідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п. 12 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Карантин в Україні було встановлено з 12.03.2020 року і було не одноразово продовжено, зокрема, Постановою КМУ №383 від 25.04.2023 його продовжено до 30.06.2023 року. Тобто, позовна давність станом на 05.05.2023 року (момент звернення позивача з позовом до суду) не сплила, її перебіг зупинений до кінця дії карантину, а тому підстави для застосування строків позовної давності відсутні.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача 8 085,69 грн відшкодування витрат за послуги охорони за період з 01.01.2021 по 31.06.2021.

Як вже зазначалось судом у описовій частині даного рішення, 10.06.2021 сторони уклали Договір відшкодування №10/1.

У даному Договорі сторони визначили, що Орендар зобов`язаний сплачувати суму зазначену в рахунку щомісячно протягом 7-ми днів із дня одержання рахунку виставленого Балансоутримувачем шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок Балансоутримувача (п. 2.2.4 Договору відшкодування від 10.06.2021).

У п. 5.1 Договору про відшкодування від 15.06.2021 сторони встановили, що договір укладено строком на 5 років, що діє з моменту підписання і по 31.12.2025 року. Умови цього Договору застосовуються до відносин, які виникли до його укладання, згідно ч. 3 статті 631 Цивільного кодексу України, зокрема цей Договір застосовується до відносин, які виникли до його укладання з 01 січня 2021 року (п. 5.1 Договору відшкодування від 10.06.2021).

Отже, дія даного договору розповсюджувалась на період з 01.01.2021 до 15.06.2021.

В заперечення проти позовних вимог в цій частині Відповідач наголошує, що починаючи з 01.01.2021 він не отримував від позивача рахунки на відшкодування послуг охорони орендованого майна.

В матеріалах справи відсутні як рахунки на відшкодування відповідачем послуг охорони за період з 01.01.2021 по 31.06.2021, так і докази їх надсилання (вручення) відповідачу. Доказів у спростування даної обставини позивач суду не надав.

З урахуванням викладеного вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 8 085,69 грн на відшкодування витрат за послуги охорони за період з 01.01.2021 по 31.06.2021 є необґрунтованою, спростована відповідачем, а тому задоволенню не підлягає.

У позовній заяві заявлено до стягнення з відповідача пеню за порушення строків виконання зобов`язання.

Пунктом 6.2.2 постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.11.2018 у справі № 922/4404/17, зазначено :

"Відповідно до частини другої та третьої статті 549 ЦК України пеня є видом забезпечення виконання зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі".

Відповідно до частин 1, 2 статті 86 та частини 4 статті 269 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 і частини 3 статті 509 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Добросовісність є однією з основоположних засад цивільного законодавства та імперативним принципом щодо дій усіх учасників цивільних правовідносин (пункт 6 частини 1 статті 3 ЦК України). Добросовісність - це відповідність дій учасників цивільних правовідносин певному стандарту поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю, повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям та уявленням про честь і совість (такий висновок викладено в пункті 10.28 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 910/16579/20).

Згідно з частиною 3 статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до приписів статей 79, 86 ГПК України, господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми заборгованості та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості та інших нарахувань.

Оскільки в тексті позовної заяви (в т.ч. розрахунку заявленої до стягнення заборгованості) Позивачем не визначено як розміру заявленої до стягнення пені, так і періоду її нарахування, суд позбавлений можливості з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що у Договорі про відшкодування від 10.06.2021 сторони не визначили обов`язок та умови сплати пені, що також виключає застосування такої міри відповідальності, оскільки відповідно до приписів ст. 546 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України пеня є договірною неустойкою і в даному випадку іншими актами цивільного законодавства конкретний розмір санкцій за вчинення зазначеного цивільного правопорушення не встановлено.

Згідно із ч. 2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини 5 статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України від 28.10.2010 №4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до частини 23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі Проніна проти України за заявою №63566/00 суд нагадує, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

З аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 16 168,19 грн основного боргу, підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем частково визнаються, а тому підлягають задоволенню. В частині стягнення з відповідача 8 085,69 грн. основного боргу та пені задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із наступного.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 1 789,88 грн покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 231-233, 236-238, 240, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фінансового відділу Кременчуцької районної державної адміністрації (вул. Соборна, 14/23, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ідентифікаційний код юридичної особи за ) на користь Кременчуцької районної ради Кременчуцького району Полтавської області (вул. Центральна, 231, Кременчук, Полтавська область, 39600, ідентифікаційний код юридичної особи за ) 16 168,19 грн основного боргу та 1 789,28 грн витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ із набранням рішенням законної сили.

3. В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 8 085,69 грн боргу та пені відмовити.

Рішення підписане після виходу судді з лікарняного 11.12.2023 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Суддя Ківшик О.В.