ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"20" листопада 2023 р.м. Одеса Справа № 910/14740/22

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.О. Липі

розглянувши справу за позовом: Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фабрика смаку" (вул. Середньофонтанська, 19-б офіс 263, Одеса, Одеська область, 65039) про стягнення 341620 грн.

за участю представників:

від позивача: Сидорчук Я.О. - по довіреності

від відповідача: Коваль Н.Д. - адвокат;

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулась з позовом до Господарського суду міста Києва, в якому просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАБРИКА СМАКУ" пеню у розмірі 195320,00 грн та штраф у розмірі 146300,00 грн за порушення строків поставки товару, визначеного договором.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором про закупівлю товару № 325/ВЗЗ-2022 від 30.06.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.12.2022 матеріали справи № 910/14740/22 за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАБРИКА СМАКУ" про стягнення 341620,00 грн передано за територіальною підсудністю до Господарського суду Одеської області.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2023 ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.12.2022 у справі № 910/14740/22 залишено без змін. Матеріали справи повернуті до Господарського суду міста Києва.

Супровідним листом від 14.04.2023 Господарський суд міста Києва направив справу до Господарського суду Одеської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями позовні матеріали передані судді Господарського суду Одеської області Літвінову С.В.

Ухвалою суду від 01.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/14740/22 за правилами загального позовного провадження.

23.05.2023 відповідач надав до суду відзив на позов відповідно до якого позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві, у випадку задоволення судом позовної заяви, - зменшити розмір штрафних санкцій, що заявлені позивачем до відповідача.

Ухвалою суду від 04.09.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

У судовому засіданні 20.11.2023 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

30 червня 2022 року між ТОВ "ФАБРИКА СМАКУ" (постачальник) та Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (замовник) укладено договір № 325/В33-2022 про поставку товару (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов`язується поставити Замовникові якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток № 1), а Замовник прийняти і оплатити такі товари.

Пунктом 1.2. договору передбачено, що найменування, номенклатура, асортимент та кількість товару зазначена в Додатку № 1 до цього Договору. Код ДК 021:20-3 Продукти харчування та сушені продукти різні (Повсякденний набір сухих продуктів).

Згідно специфікації від 30.06.2022 № 325/В33-2022, яка є додатком № 1 до договору, найменування та асортимент товару є наступним: Повсякденний набір сухих продуктів (Норма 10, відповідно до Постанови КМУ № 426 від 29.03.2002 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, поліцейських, осіб рядового та начальницького складу підрозділів Державної фіскальної служби, осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту»).

Додатком № 1 до договору та пунктом 4.1. договору встановлено, що ціна Договору складає 30400000,00 грн, у тому числі ЄП 2% 608000,00 грн. Кількість Товару - 160000 шт.

Відповідно до п. 6.1. договору дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці Замовника, яка вручається під особистий підпис Постачальнику (представнику Постачальника) або у разі не прибуття вищезазначених осіб, надсилається Постачальнику рекомендованим листом із повідомленням про вручення або цінним листом з описом вкладеного, направленим на адресу Постачальника, зазначену в розділі 13 Договору.

У заявці зазначається найменування товару, місце поставки товару, кількість товару та інша необхідна інформація для поставки товару.

Постачальник (представник Постачальника) завчасно прибуває до Замовника для отримання письмової заявки.

У випадку корегування інформації яка зазначена у заявці, Замовник має право здійснити таке корегування засобами зв`язку з обов`язковим письмовим підтвердженням в подальшому. В разі відсутності письмового підтвердження таке корегування вважається не дійсним.

Підпунктами 7.3.1. та 7.3.2. пункту 7.3. договору передбачено, що Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку якісного товару у строки та на умовах, передбачених цим Договором, а також забезпечити поставку товару, якість якого відповідає умовам цього Договору.

Відповідно до п. 8.1. договору за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України, а також інших чинних нормативно-правових актів України та цим Договором.

Згідно п. 8.3. договору за порушення строку поставки товару, зазначеного у письмовій заявці Замовника, Постачальник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 % вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вартості непоставленого товару. У випадку порушення строку поставки понад 30 календарних днів Замовник має право в односторонньому порядку відмовитись від Договору в повному обсязі.

Позивач стверджує, що відповідачем наручно отримано заявку від 12.07.2022 № 78/8/2-975 (далі - заявка) про необхідність поставки товару у визначені строки та в загальній кількості 160000 комплектів, з подальшим транспортуванням за рахунок відповідача.

Позивач вказує, що товар, визначений заявкою, частково був поставлений відповідачем з порушенням строку, а саме:

- 10000 шт. товару, що мали бути поставлені до 21.07.2022 за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, буд. 7, були поставлені 29.07.2022 (видаткова накладна № 144 від 29.07.2022, на загальну суму 1 900000,00 грн)

- 11000 шт. товару, що мали бути поставлені до 17.07.2022 за адресою: м. Вінниця, вул. Некрасова, буд. 72, були поставлені 28.07.2022 в кількості 10 000 шт. (видаткова накладна № 147 від 28.07.2022, на загальну суму 1900000,00 грн) та 29.07.2022 в кількості 1000 шт. (видаткова накладна № 133 від 29.07.2022, на загальну суму 190000,00 грн)

- 11000 шт. товару, що мали бути поставлені до 20.07.2022 за адресою: м. Вінниця, вул. Некрасова, буд. 72, були поставлені 29.07.2022 в кількості 10000 шт. (видаткова накладна № 133 від 29.07.2022, на загальну суму 1900000,00 грн) та 29.07.2022 в кількості 1000 шт. (видаткова накладна № 136 від 29.07.2022, на загальну суму 190000,00 грн.)

- 10000 шт. товару, що мали бути поставлені до 20.07.2022 за адресою: м. Вінниця, вул. Некрасова, буд. 72, були поставлені 29.07.2022 (видаткова накладна № 136 від 29.07.2022, на загальну суму 1 900 000,00 грн)

- 11000 шт. товару, що мали бути поставлені до 25.07.2022 за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, буд. 8-А, були поставлені 19.09.2022 за адресою: м. Вінниця, вул. Некрасова, буд. 72 (на підставі звернення відповідача № 3203 від 26.07.2022, яке надійшло до позивача засобами поштового зв`язку за реєстраційним номером № 714. У ньому відповідач просив дозволу позивача на корегування місця постачання Товару, а саме - до міста Вінниці. Видаткова накладна № 148 від 19.09.2022, на загальну суму 2090000,00 грн)

- 10000 шт. товару, що мали бути поставлені до 29.07.2022 за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, буд. 8-А, були поставлені 02.08.2022 (видаткова накладна № 149 від 02.08.2022, на загальну суму 1 900 000,00 грн)

- 11000 шт. товару, що мали бути поставлені до 29.07.2022 за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, буд. 8-А, були поставлені 03.08.2022 (видаткова накладна № 153 від 03.08.2022, на загальну суму 2090000,00 грн).

Відповідно частини другої статті 231 Господарського кодексу України та пункту 8.3. договору позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі 195320,00 грн та штраф у розмірі 146300,00 грн, за порушення строку поставки, визначеного заявкою від 12.07.2022 № 78/8/2-975.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст. 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення правовідношення.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст. 202, 205 Цивільного кодексу України).

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ст. 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч. 1, 7 ст. 193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини другої статті 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із приписами статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Частиною першою статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Як встановлено судом, 30 червня 2022 року між ТОВ "ФАБРИКА СМАКУ" (постачальник) та Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (замовник) укладено договір № 325/В33-2022 про поставку товару, згідно п. 1.1. договору Постачальник зобов`язується поставити Замовникові якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток № 1), а Замовник прийняти і оплатити такі товари.

Згідно п. 6.2. договору передача (приймання-здача) Товару здійснюється в пункті відвантаження Замовника за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-А та/або в пунктах відвантаження військових частин Національної гвардії України (товароодержувачі), визначених заявкою Замовника.

Відповідно до п. 6.7. договору право власності на товар переходить від Постачальника до Замовника (товароодержувача) після прийняття товару на склад Замовника (товароодержувача), факт чого засвідчується підписами уповноважених на це осіб Постачальника та Замовника (товароодержувача) на відповідній видатковій накладній. Датою прийняття товару Замовником (товароодержувачем) вважається дата, вказана уповноваженою особою Замовника (товароодержувача) на видатковій накладній.

Згідно 5.1. договору розрахунки за товар, що поставляється, Замовником проводяться шляхом оплати за фактично поставлену кількість товару (партію товару) з відстрочкою платежу до 30 календарних днів або до 10 календарних днів у випадку поставки продовольчого товару вітчизняного виробництва (згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України від 26.02.2022 № 160 «Щодо забезпечення стабільної роботи виробників продовольства в умовах воєнного стану»), з дати прийняття товару на склад Замовника та/або на склади військових частин Національної гвардії України (товароодержувачів), факт чого засвідчується підписами уповноважених на це осіб Постачальника та Замовника (товароодержувача) на відповідній видатковій накладній.

Пунктом 5.2. договору встановлено, що платником за цим Договором є Замовник. Одержувачем товару за цим Договором є Замовник та/або товароодержувач.

Згідно заявки від 12.07.2022 № 78/8/2-975 сторонами узгоджено поставку товару як безпосередньому замовникові (позивачеві) за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-А, так і іншим товароодержувачам за наступними адресами, а саме: м. Одеса, Люстдорфська дорога, буд. 7, м. Вінниця, вул. Некрасова, буд. 72, м. Павлоград, вул. Заводська, буд. 55, м. Дніпро, вул. Надії Алексіенко, буд. 46.

Враховуючи умови договору та заявки, суд дійшов висновку про те, що товар мав бути прийнятий товароодержувачами того чи іншого регіону України за місцем фактичної поставки товару.

Позивачем надано до суду копії з наявних у нього оригіналів видаткових накладних, зокрема: № 144 від 29.07.2022 щодо поставки товару за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, буд. 7; № 147 від 28.07.2022 щодо поставки товару за адресою: м. Вінниця, вул. Некрасова, буд. 72; № 133 від 29.07.2022 щодо поставки товару за адресою: м. Вінниця, вул. Некрасова, буд. 72; № 136 від 29.07.2022 щодо поставки товару за адресою: м. Вінниця, вул. Некрасова, буд. 72; № 148 від 19.09.2022 щодо поставки товару за адресою: м. Вінниця, вул. Некрасова, буд. 72; № 153 від 03.08.2022 щодо поставки товару за адресою: м. Київ вул. Нижньоюрківська, 8А; № 149 від 02.08.2022 щодо поставки товару за адресою: м. Київ вул. Нижньоюрківська, 8А.

Судом встановлено, що згідно видаткових накладних № 144 від 29.07.2022, № 147 від 28.07.2022, № 133 від 29.07.2022, № 136 від 29.07.2022 та № 148 від 19.09.2022 вбачається, що товар прийнято не безпосередніми товароодержувачами: Військовою частиною НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ) та Військовою частиною НОМЕР_3 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ), а Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України. Видаткові накладні № 144 від 29.07.2022, № 147 від 28.07.2022, № 133 від 29.07.2022, № 136 від 29.07.2022 та № 148 від 19.09.2022 підписано Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України в особі начальника сховища речового складу відділення зберігання матеріально-технічних засобів НГУ Марченка Владислава Леонідовича, окрім того на видаткових накладних проставлено відтиск печатки Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, а не безпосередніх одержувачів товару.

Згідно ч. 3 ст. 13 ГПК України якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Позивачем не надано до суду доказів фактичної присутності вказаної особи у відповідних місцях поставки товару (м. Вінниця, м. Одеса) під час фактичного прийняття Товару.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, за видатковою накладною № 148 від 16.09.2022, яка надана відповідачем до суду разом з відзивом та досліджена в ході розгляду справи № 910/13967/22 за позовом ТОВ "ФАБРИКА СМАКУ" до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення грошових коштів за Договором № 325/В33-2022 про поставку товару від 30.06.2022, що перебувала на розгляді Господарського суду міста Києва, 16.09.2022 товар на загальну суму 2090000,00 грн прийнято Військовою частиною НОМЕР_3 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ) як безпосереднім товароодержувачем, що також підтверджується товарно-транспортною накладною № Р168 від 16.09.2022.

Проте, згідно видаткової накладної № 148, яка підписана Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України та надана позивачем разом з позовом, товар за місцем поставки м. Вінниця, вул. Некрасова, буд. 72 товар на загальну суму 2090000,00 грн прийнято Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України 19.09.2022, що на три дні пізніше фактичного прийняття товару кінцевим товароодержувачем, а відтак, враховуючи приписи ч. 4 ст. 75 ГПК України, суд доходить висновку про неспроможність наданого позивачем доказу, а саме видаткової накладної № 148 від 19.09.2022.

Суд зазначає, що товар за договором поставлено замовнику та іншим товароодержувачам автомобільним транспортом, що випливає зі змісту самого договору.

Відповідно до частини другої статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документом для здійснення внутрішніх перевезень вантажів для водія є, серед інших, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж.

Факт поставки товару підтверджується товарно-транспортними накладними № Р144 від 20.07.2022, № Р133 від 14.07.2022, № Р136 від 16.07.2022, № Р147 від 23.07.2022, № Р168 від 16.09.2022, № Р153 від 02.08.2022, № Р149 від 01.08.2022, які підписано відповідальними особами безпосередніх товароодержувачів.

Проаналізувавши зазначені товарно-транспортні накладні, суд дійшов висновку, що за трьома поставленими партіями товару згідно ТТН № Р144 від 20.07.2022, № Р133 від 14.07.2022, № Р136 від 16.07.2022 відсутній факт прострочення поставки товару з боку відповідача.

За партіями товару, що поставлені згідно ТТН № Р147 від 23.07.2022, № Р153 від 02.08.2022, № Р149 від 01.08.2022 встановлено факти прострочення поставки товару тривалістю у два та три дні.

Згідно частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 06.07.2021 у справі № 910/15328/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод технічних масел «Аріан» до Міністерства оборони України про зобов`язання прийняти товар судом касаційної інстанції зазначено, що на виконання умов Договору Постачальником здійснено поставку продукції до військових частин, що підтверджується товарно-транспортними накладними, які підписані такими військовими частинами, а саме: від 09.12.2019 ТТН № 216 - військовій частині НОМЕР_2, від 09.12.2019 ТТН № 215 від 09.12.2019 - військовій частині НОМЕР_3, від 09.12.2019 ТТН № 214 - військовій частині НОМЕР_1 та від 09.12.2019 ТТН № 213 - військовій частині НОМЕР_4 .

Тобто, розглядаючи справу щодо поставки товарів військовим частинам, Верховний Суд дійшов висновку про те, що товарно-транспортні накладні є належним доказом поставки продукції.

Таким чином, товарно-транспортні накладні, які надано постачальником разом з відзивом, є належними доказами у справі, що підтверджують факт та дату поставки товарів товароодержувачам за заявкою.

Що стосується порушення відповідачем строку поставки товару з 25.07.2022 по 19.09.2022 (55 днів) за видатковою накладною № 148, за що позивач нарахував відповідачеві штрафні санкції, а саме: пеню у розмірі 0,1 % вартості товару в сумі 114950,00 грн, а також штраф у розмірі 7% вартості непоставленого товару за прострочення поставки понад 30 календарних днів в сумі 146300,00 грн, суд зазначає наступне.

Згідно пункту 6.9. договору під час проведення контрольних заходів щодо доставленого товару у разі виявлення представниками Замовника (товароодержувача) порушень вимог щодо якості та безпечності, або маркування, або тари, або упаковки, встановлених вимог у нормативних документах (ДСТУ, ГОСТ, ГСТУ, СОУ, ТУ), відомості про такі порушення зазначаються в акті приймального контролю. Такий товар вважається не поставленим та має бути замінений учасником протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання учасником акту приймального контролю.

Таким чином, сторонами спільно узгоджено, що єдиною підставою для заміни товару за Договором є акт приймального контролю, з отриманням якого для постачальника розпочинається відлік строку заміни товару постачальником.

Пунктом 3.2. договору встановлено, що під час поставки кожної партії товару Замовник протягом 2 (двох) робочих днів, проводить обов`язкову перевірку окремих показників якості та безпечності Товару, що постачається Постачальником (далі контрольні заходи).

Пунктом 3.3.1. договору з-поміж іншого вказано, що контрольні заходи здійснюються в обов`язковій присутності представника Постачальника (який діє на підставі довіреності чи іншого належного документа, що посвідчує повноваження цієї особи, у тому числі на право участі у відборі зразків (проб) щодо відповідної партії товару), а у разі його відсутності не розпочинаються.

Результати проведення контрольних заходів оформляються актом приймального контролю у 2-ох примірниках, які підписуються представниками Замовника (товаро-одержувача), що здійснювали перевірку та представником Постачальника, а у разі відмови від підписання та отримання примірника акту приймального контролю або відсутності представника Постачальника на території Замовника (товароодержувача) на момент складання вищезазначеного акту комісійно (у складі не менше трьох осіб представника Замовника (товароодержувача), що засвідчується підписами представників Замовника (товароодержувача) та в подальшому такий акт приймального контролю протягом 3 (трьох) календарних днів, надсилається Постачальнику рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного, що вважається належним доказом ознайомлення Постачальника з вищезазначеним актом.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 25.08.2022 замовником складено акт приймального контролю № 76, примірник якого направлений постачальнику 26.08.2022 та отримано останнім 31.08.2022 поштовим відправленням (трекінг-номер: 360), що підтверджується відомостями офіційного веб-сайту ПАТ «Укрпошта».

Згідно висновків акту приймального контролю відповідно до умов пунктів 6.9., 6.10. Договору поставлений товар загальною кількістю 11000 комплектів та вартістю 2090000 грн, який знаходиться у замовника на відповідальному зберіганні згідно акту № 1 від 25.07.2022, за фізико-хімічними показниками (масова частка кофеїну в перерахунку на суху речовину в каві розчинній порошкоподібній) не відповідає вимогам ДСТУ 4394:2005 «Кава натуральна розчинна. Загальні технічні умови», вважається непоставленим та має бути змінений постачальником протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня отримання цього акту.

При цьому, аналізуючи пункти 3.2., 3.3.1 договору, суд дійшов висновку про те, ще оскільки замовником та постачальником спільно узгоджено проведення контрольних заходів щодо товару зі складенням двостороннього акту приймального контролю, в узгоджений строк (протягом 2 (двох) робочих днів з моменту поставки Товару), складений замовником через місяць з моменту поставки товару в односторонньому порядку акт приймального контролю не є підставою для стягнення штрафних санкцій з постачальника.

Оскільки передбачений п. 6.9. договору документ, який є підставою для заміни товару, а саме акт приймального контролю не відповідає вимогам самого ж Договору, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для притягнення відповідача до відповідальності за прострочення поставки товару за видатковою накладною № 148.

Разом з тим, приймаючи до уваги надані постачальником товарно-транспортні накладні: № Р147 від 23.07.2022 щодо поставки товару на адресу: м. Вінниця, вул. Некрасова, буд. 72, № Р153 від 02.08.2022 щодо поставки товару на адресу: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, буд. 8А, а також № Р149 від 01.08.2022 щодо поставки товару на адресу: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, буд. 8А, суд зауважує про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача пені за договором.

Відповідно до п. 8.3. Договору про поставку за порушення строку поставки товару, зазначеного у письмовій заявці Замовника, Постачальник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 % вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення.

З урахуванням строків поставки товару, що передбачені заявкою, а також фактичних дат поставки згідно ТТН, пеня розраховується наступним чином.

Щодо поставки за ТТН № Р147 від 23.07.2022 період прострочення з 21.07.2022 по 22.07.2022: 0,1 % Ч 1900000,00 грн (вартість товару) Ч 2 (кількість днів прострочення поставки) = 3 800,00 грн.

Щодо поставки за ТТН № Р153 від 02.08.2022 період прострочення з 30.07.2022 по 01.08.2022: 0,1 % Ч 2090000,00 грн (вартість товару) Ч 3 (кількість днів прострочення поставки) = 6 270,00 грн.

Щодо поставки за ТТН № Р149 від 01.08.2022 період прострочення з 30.07.2022 по 31.07.2022: 0,1 % Ч 1900000,00 грн (вартість товару) Ч 2 (кількість днів прострочення поставки) = 3 800,00 грн.

Загальний розмір пені складає 13 879,00 грн.

Враховуючи приписи законодавства України, встановлення судом факту прострочення виконання зобов`язання щодо поставки позивачеві товару за ТТН № Р147 від 23.07.2022, № Р153 від 02.08.2022, № Р149 від 01.08.2022, заявлені позивачем позовні вимоги підлягають судом задоволенню частково в частині стягнення пені в розмірі 13 879грн.

Що стосується стягнення штрафу в розмірі 146300,00 грн., суд відмовляє в задоволенні так як відповідачем не порушені умови договору за прострочення поставки понад 30 календарних днів.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Посилання позивача не спростовують висновків, до яких дійшов суд.

При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України".

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору, за подання позову покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю "Фабрика смаку" (вул. Середньофонтанська, 19-б офіс 263, Одеса, Одеська область, 65039, код 39785646) на користь Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) пеню в розмірі 13 879грн. та 204,97грн. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 11 грудня 2023 р. у зв`язку з призупиненням роботи в КП Діловодство спеціалізованого суду згідно з наказом керівника апарату суду від 30.11.2023 та відновленням роботи КП Діловодство спеціалізованого суду з 08.12.2023р. згідно з наказом голови суду від 07.12.2023р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов