РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.11.2023Справа № 910/13976/23

Суддя Господарського суду міста Києва Спичак О.М., за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М., розглянувши матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія»

до Державного підприємства «Готельний комплекс «Національний» Управління справами Апарату Верховної Ради України»

про стягнення 592213,10 грн.

Представники сторін:

від позивача: Степаненко О.О.;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

04.09.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» з вимогами до Державного підприємства «Готельний комплекс «Національний» Управління справами Апарату Верховної Ради України» про стягнення 1453826,27 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідачем в порушення умов укладеного між сторонами Договору №100/23/198 про постачання електричної енергії споживачу від 19.12.2022 не було оплачено спожиту у період з квітня по липень 2023 року електричну енергію, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 1453826,27 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2023 відкрито провадження у справі №910/13976/23, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 11.10.2023, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

04.10.2023 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зауважив, що ним були здійснені часткові оплати після звернення позивача до суду. Крім того, відповідач заперечив щодо суми, нарахованої за квітень 2023 року.

04.10.2023 відповідачем подано зустрічний позов про визнання Договору №100/23/198 про постачання електричної енергії споживачу від 19.12.2022 недійсним, який ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.10.2023 було залишено без руху.

10.10.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 992213,10 грн., яка була прийнята судом до розгляду у підготовчому засіданні 11.10.2023.

У підготовчому засіданні 11.10.2023 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 01.11.2023.

13.10.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, яку суд долучив до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2023 зустрічну позовну заяву Державного підприємства «Готельний комплекс «Національний» Управління справами Апарату Верховної Ради України» повернуто без розгляду.

31.10.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 592213,10 грн., яка була прийнята судом до розгляду, у зв`язку з чим спір у справі розглядається з новою ціною позову - 592213,10 грн.

У підготовчому засіданні 01.11.2023 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та про відкладення підготовчого засідання на 15.11.2023.

У підготовчому засіданні 15.11.2023 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 29.11.2023.

24.11.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 428338,03 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Оскільки судом 15.11.2023 було закрито підготовче провадження, позивачем було пропущено встановлений статтею 46 Господарського процесуального кодексу України строк для подання заяви про зменшення розміру позовних вимог, у зв`язку з чим вказана заява залишається судом без розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні 29.11.2023 надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 29.11.2023 не з`явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином шляхом надсилання копії ухвали суду від 15.11.2023 до електронного кабінету відповідача.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

У судовому засіданні 29.11.2023 судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

19.12.2022 між Державним підприємством «Готельний комплекс «Національний» Управління справами Апарату Верховної Ради України» (споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» (постачальник) укладено Договір №100/23/198 про постачання електричної енергії споживачу, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити споживачу електричну енергії в обсягах і порядку, передбаченими цим договором, а споживач - прийняти і оплатити постачальнику вартість електричної енергії на умовах цього договору.

Відповідно до п. 3.1 Договору №100/23/198 про постачання електричної енергії споживачу від 19.12.2022 постачальник зобов`язується поставляти споживачу електричну енергію в строк з 01.01.2023 до 31.12.2023.

Ціна договору складає 6749999,99 грн з ПДВ (п. 5.1 Договору №100/23/198 про постачання електричної енергії споживачу від 19.12.2022).

Відповідно до п. 5.2 Договору №100/23/198 про постачання електричної енергії споживачу від 19.12.2022 ціна за одиницю товару визначається відповідно до п. 2 Додатку №3 до договору (Комерційна пропозиція). Ціна за одиницю товару - за 1 кВт.год електроенергії становить 4,50 грн з ПДВ.

Згідно з п. 5.8 Договору №100/23/198 про постачання електричної енергії споживачу від 19.12.2022 місячна вартість електричної енергії визначається як добуток ціни, що визначена у п. 5.2 договору, на кількість електричної енергії, реалізованої у відповідному місяці. Загальна вартість електричної енергії за договором визначається як сума місячних вартостей електричної енергії.

Відповідно до п. 5.10 Договору №100/23/198 про постачання електричної енергії споживачу від 19.12.2022 оплата рахунку має бути здійснена споживачем у строк, вказаний у рахунку, який не може бути меншим 10 банківських днів з моменту отримання його споживачем.

Додатком №1 до Договору №100/23/198 про постачання електричної енергії споживачу від 19.12.2022 (Очікуваний обсяг постачання електричної енергії протягом 2023 року) сторони погодили, що очікуваним обсягом електроенергії є 1500000кВт*год.

У Додатку №3 (Комерційна пропозиція) сторони визначили, що ціна 1 кВт*год електроенергії становить 4,50 грн з ПДВ.

Додатковою угодою №1 від 26.01.2023 сторони змінили вартість 1 кВт*год електроенергії на 4,54157 грн.

У п. 3 вказаної додаткової угоди сторони погодили, що її умови застосовуються до правовідносин, які виникли до її підписання, а саме з 01.01.2023.

Додатковою угодою №2 від 13.04.2023 сторони змінили вартість 1 кВт*год електроенергії на 4,60153 грн.

У п. 3 вказаної додаткової угоди сторони погодили, що її умови застосовуються до правовідносин, які виникли до її підписання, а саме з 01.04.2023.

Додатковою угодою №3 від 05.07.2023 сторони змінили вартість 1 кВт*год електроенергії на 4,60153 грн.

У п. 3 вказаної додаткової угоди сторони погодили, що її умови застосовуються до правовідносин, які виникли до її підписання, а саме з 01.07.2023.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказував на те, що відповідачем в порушення умов укладеного між сторонами Договору №100/23/198 про постачання електричної енергії споживачу від 19.12.2022 не було оплачено спожиту у період з квітня по липень 2023 року електричну енергію, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 1453826,27 грн.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зауважив, що ним були здійснені часткові оплати після звернення позивача до суду. Крім того, відповідач заперечив щодо суми, нарахованої за квітень 2023 року.

31.10.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 592213,10 грн., яка була прийнята судом до розгляду, у зв`язку з чим спір у справі розглядається з новою ціною позову - 592213,10 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, а відповідно до частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії».

Частинами 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Згідно з частиною 3 статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Судом встановлено, що у квітні 2023 року відповідачем відповідно до умов Договору №100/23/198 про постачання електричної енергії споживачу від 19.12.2022 було спожито електроенергію на суму 507429,34 грн, що підтверджується Актом про прийняття-передавання товарної продукції від 30.04.2023, який підписаний обома сторонами; у травні 2023 року - електроенергію на суму 365964,44 грн, що підтверджується Актом про прийняття-передавання товарної продукції від 31.05.2023, який підписаний обома сторонами; у червні 2023 року - електроенергію на суму 280371,35 грн, що підтверджується Актом про прийняття-передавання товарної продукції від 30.06.2023, який підписаний обома сторонами; у липні 2023 року - електроенергію на суму 300061,14 грн, що підтверджується Актом про прийняття-передавання товарної продукції від 31.07.2023, який підписаний обома сторонами.

Крім того, визначені в актах та рахунках на оплату, які виставлялись відповідачу, обсяги спожитої електроенергії, підтверджуються інформацією оператора системи розподілу - ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі».

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 5.10 Договору №100/23/198 про постачання електричної енергії споживачу від 19.12.2022 оплата рахунку має бути здійснена споживачем у строк, вказаний у рахунку, який не може бути меншим 10 банківських днів з моменту отримання його споживачем.

Позивачем долучено до матеріалів справи копії рахунків, які виставлялись відповідачу, та докази їх направлення відповідачу.

Під час розгляду судом даної справи відповідачем не заперечувались обставини отримання ним відповідних рахунків на оплату.

Судом встановлено, що відповідач не у повному обсязі здійснив оплату за електроенергію, спожиту ним у спірний період, сплативши грошові кошти у сумі 861613,17 грн, що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких долучені позивачем до заяв про зменшення розміру позовних вимог, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у сумі 592213,10 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Судом встановлено, що 20.11.2023 відповідачем було сплачено позивачу грошові кошти у розмірі 100000,00 грн та 21.11.2023 - грошові кошти у розмірі 63875,07 грн, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями, долученими позивачем до матеріалів справи 24.11.2023.

Таким чином, враховуючи, що предмет спору про стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 163875,07 грн припинив своє існування після подання позивачем останньої прийнятої судом заяви про зменшення розміру позовних вимог, суд дійшов висновку закрити провадження у справі №910/13976/23 в частині позовних вимог про стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 163875,07 грн. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України (у зв`язку з відсутністю предмета спору).

Доказів сплати грошових коштів у розмірі 428338,03 грн станом на дату розгляду справи у суді відповідачем суду не надано.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Наявність та розмір заборгованості Державного підприємства «Готельний комплекс «Національний» Управління справами Апарату Верховної Ради України» за Договором №100/23/198 про постачання електричної енергії споживачу від 19.12.2022 у сумі 428338,03 грн підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» про стягнення з Державного підприємства «Готельний комплекс «Національний» Управління справами Апарату Верховної Ради України» заборгованості у розмірі 592213,10 грн підлягають частковому задоволенню у розмірі 428338,03 грн.

Що стосується заперечень відповідача про неправильність нарахування вартості електроенергії за квітень 2023 року, суд зазначає наступне.

Відповідач вказує, що за змістом п. 5.2 Договору №100/23/198 про постачання електричної енергії споживачу від 19.12.2022 та п. 2 Комерційної пропозиції (Додаток №3), ціна на електричну енергію складала 4,5 грн. за 1 кВт год електричної енергії.

26.01.2023 між сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Договору, за змістом якої збільшено ціну за 1 кВт год електричної енергії до 4,54157 грн.

В подальшому між сторонами укладено Додаткову угоду №2 від 13.04.2023, за змістом якої збільшено ціну за 1 кВт год електричної енергії до 4,60153 грн.

Як вказує позивач, враховуючи, що зміна ціни за 1 кВт год електричної енергії до 4,60153 грн. відбулася після підписання Додаткової угоди №2 від 13.04.2023, у позивача було право нараховувати до сплати за спожиту електричну енергію у відповідності до тарифу, який діяв по 13.04.2023, тобто за ціною за 1 кВт год електричної енергії до 4,54157 грн.

Однак, суд відхиляє вказані доводи відповідача у зв`язку з їх необгрунтованістю, оскільки дійсно, хоча Додатковою угодою №2 від 13.04.2023 сторони змінили вартість 1 кВт*год електроенергії на 4,60153 грн., однак у п. 3 вказаної додаткової угоди сторони погодили, що її умови застосовуються до правовідносин, які виникли до її підписання, а саме з 01.04.2023.

Так само, Додатковою угодою №3 від 05.07.2023 сторони змінили вартість 1 кВт*год електроенергії на 4,60153 грн. Втім, у п. 3 вказаної додаткової угоди сторони погодили, що її умови застосовуються до правовідносин, які виникли до її підписання, а саме з 01.07.2023.

За наведених обставин суд відхиляє вищевикладені заперечення відповідача.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у зв`язку з задоволенням позову у повному обсязі.

При цьому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Також, відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

За таких обставин, суд дійшов висновку повернути позивачу сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір у розмірі 15382,32 грн.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 231, 236-242 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі №910/13976/23 в частині позовних вимог про стягнення з Державного підприємства «Готельний комплекс «Національний» Управління справами Апарату Верховної Ради України» частини суми боргу у розмірі 163875,07 грн.

3. Стягнути з Державного підприємства «Готельний комплекс «Національний» Управління справами Апарату Верховної Ради України» (01021, м. Київ, вул. Липська, буд. 5; ідентифікаційний код: 05907265) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» (54017, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Погранична, буд. 39/1; ідентифікаційний код: 42129888) грошові кошти у розмірі 428338 (чотириста двадцять вісім тисяч триста тридцять вісім) грн 03 коп. та судовий збір у розмірі 6425 (шість тисяч чотириста двадцять п`ять) грн 07 коп.

4. Повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» (54017, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Погранична, буд. 39/1; ідентифікаційний код: 42129888) судовий збір у розмірі 15382 (п`ятнадцять тисяч триста вісімдесят дві) грн 32 коп., сплачений за платіжною інструкцією в національній валюті від 30.08.2023 №189.

5. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 11.12.2023.

Суддя О.М. Спичак