РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.12.2023Справа № 910/11592/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Божко Д.О. розглянувши матеріали господарської справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА"

до Фізичної особи-підприємця Лук`яненко Євгенія Олександровича

про стягнення 147731,14 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог

Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Лук`яненко Євгенія Олександровича про стягнення 147731,14 грн заборгованості, з яких: 27238,88 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 120145,86 грн - сума прострочених платежів по процентах, 346,40 грн - сума прострочених платежів за комісією.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про надання кредиту №129477-КС-001 від 22.05.2021.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/11592/23, в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження відмовлено, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 07.09.2023.

В підготовче засідання 07.09.2023 представники сторін не з`явились.

Судом встановлено, що у позовній заяві позивачем заявлено клопотання про витребування доказів в АТ "СЕНС БАНК".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2023 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" про витребування доказів, витребувано у Акціонерного товариства "СЕНС БАНК" докази, відкладено підготовче засідання на 28.09.2023.

В підготовче засідання 28.09.2023 представники сторін не з`явились.

Протокольною ухвалою від 28.09.2023 підготовче судове засідання відкладено на 19.10.2023.

19.10.2023 від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача.

В підготовче засідання 19.10.2023 представники сторін не з`явились, АТ "СЕНС БАНК" вимоги ухвали Господарського суду міста Києва від 07.09.2023 не виконало.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.2023 повторно витребувано у Акціонерного товариства "СЕНС БАНК" інформацію, відкладено підготовче засідання на 09.11.2023.

23.10.2023 від АТ "СЕНС БАНК" надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

Протокольною ухвалою від 09.11.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.11.2023.

Представники позивача та відповідача у судове засідання 30.11.2023 не прибули.

Про розгляд справи відповідач повідомлявся ухвалами суду від 27.07.2023, 07.09.2023,28.09.2023, 19.10.2023, 09.11.2023, направленими судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно із ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Також у відповідності до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Зі змісту пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали.

Ухвали суду, направлена на адресу місцезнаходження відповідача, повернуті на адресу суду поштовим відділенням зв`язку за закінченням терміну зберігання.

Суд зазначає, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №910/15442/17.

Також Верховний Суд в постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

Отже, відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічні положення містяться у ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні без участі його представника.

З огляду на вище наведене, суд дійшов висновку, що неявка представників учасників справи не перешкоджає розгляду спору у судовому засіданні 30.11.2023, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.3 ст.222 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.240 ГПК України).

Частиною п`ятою статті 240 Господарського процесуального кодексу України визначено, що датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 22.05.2021 між позивачем та фізичною особою-підприємцем Лук`яненко Євгенієм Олександровичем укладений договір про надання кредиту №129477-КС-001, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію".

На виконанням умов договору та додаткових угод до нього позивач надав відповідачу грошові кошти у загальному розмірі 34000,00 грн шляхом перерахування на банківську карту позичальника.

Однак, в порушення умов договору відповідач лише частково виконав умови договору, сплативши 40706,68 грн.

Станом на 10.07.2023 у відповідача утворилася заборгованість за тілом кредиту у сумі 27238,88 грн, за простроченими платежами за процентами у сумі 120145,86 грн та за простроченими платежами за комісією в сумі 346,40 грн.

Позиція відповідача

Відповідач відзиву на позовну заяву у строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, не подав.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

22.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" (далі - кредитодавець) та Фізичною особою-підприємцем Лук`яненко Євгенієм Олександровичем (далі - позичальник) укладено договір №129477-КС-001 про надання кредиту (далі - договір), відповідно до п. 1 якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 12 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям.

Строк кредиту: 16 тижнів; процентна ставка: в день: 1,15958126, фіксована; комісія за надання кредиту: 1800,00 грн; загальний розмір наданого кредиту: 12000,00 грн; термін дії договору: до 1.09.2021; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 25200,00 грн.

У пункті 2 договору сторони погодили, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахування дня видачі кредиту та дня повернення його згідно графіку платежів.

Графік платежів визначений сторонами в п. 3 договору.

18.07.2021 між сторонами підписано додаткову угоду № 1 до договору №129477-КС-001, відповідно до якої сторони погодили, що станом на 18.07.2021 сума неповернутого позичальником кредиту становить 8773,29 грн.

Відповідно до п. 2 додаткової угоди № 1 кредитодавець та позичальник домовились, що після укладення додаткової угоди кредит збільшується на 13000,00 грн та кредитодавець, на умовах, викладених в договорі, збільшує суму кредиту, а позичальник отримує збільшення суми кредиту а зобов`язується повернути кредит збільшений на 13000,00 грн, у строки та на умовах, викладених в договорі.

Після збільшення суми кредиту загальна сума отриманого (відповідно до договору та додаткової угоди) та неповернутого позичальником кредиту складатиме 21773,29 грн.

Додатковою угодою № 1 продовжено строк кредиту на 113 днів та продовжено термін дії договору до 02.01.2022.

Комісія за зміну умов договору - 1950,00 грн (п. 9 додаткової угоди № 1).

01.10.2021 між сторонами підписано додаткову угоду № 2 до договору №129477-КС-001, відповідно до якої сторони погодили, що станом на 01.10.2021 сума неповернутого позичальником кредиту становить 18238,88 грн.

Кредитодавець та позичальник домовилися , що після укладення додаткової угоди № 2 кредит збільшується на 9000,00 грн та кредитодавець, на умовах, викладених в договорі, збільшує суму кредиту, а позичальник отримує збільшення суми кредиту а зобов`язується повернути кредит збільшений на 9000,00 грн, у строки та на умовах, викладених в договорі.

Після збільшення суми кредиту загальна сума отриманого (відповідно до договору та додаткової угоди) та неповернутого позичальником кредиту складатиме 2738,88 грн (п. 2.2. додаткової угоди № 2).

Додатковою угодою № 2 продовжено строк кредиту на 75 днів та продовжено термін дії договору до 18.03.2022, комісія за зміну умов договору - 1350,00 грн.

27.10 2021 між сторонами підписано додаткову угоду № 3 до договору №129477-КС-001, у п. 1 якої сторони погодили, що позичальник підписанням цієї додаткової угоди підтверджує наявність у нього заборгованості перед кредитодавцем за договором, станом на 27.10.2021, в розмірі 27238,88 грн, що включає: суму кредиту - 27238,88 грн, проценти за користування кредитом - 7937,82 грн, комісія за надання кредиту - 346,40 грн.

Відповідно до п. 3 додаткової угоди № 3 сторони домовились встановити процентну ставку за користування кредитом в наступному розмірі: з 27.10.2021 до 24.11.2021 включно - 1,15958126% в день, з 25.11.2021 - 1,15958126 в день.

Термін дії договору до 26.10.2022 (п. 4 додаткової угоди № 3).

Відповідно до умов договору про надання кредиту та додаткових угод до нього позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 34000,00 грн: 12000,00 грн - 22.05.2021, 13000,00 грн - 18.07.2021 та 01.10.2021 - 9000,00 грн, що підтверджується випискою по рахунку відповідача.

У свою чергу відповідачем порушено виконання взятих на себе зобов`язань та не здійснено повне повернення кредитних коштів, сплату відсотків за користування кредитом та комісії за надання кредиту.

У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору про надання кредиту, несплатою відсотків за користування кредитними коштами та комісії , позивач звернувся з даним позовом до суду.

Згідно із розрахунком позивача станом на 10.07.2023 заборгованість відповідача становить 147731,14 грн, з яких 27238,88 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 120145,86 грн - сума прострочених платежів по процентах, 346,40 грн - сума прострочених платежів за комісією.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст.11 Цивільного кодексу України договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У відповідності до ч. 2 ст. 639 ЦК України, зокрема, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У відповідності ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами статті 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію", вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Також, приписами ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", передбачено поняття "підпис у сфері електронної комерції". Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, 22.05.2021 відповідач здійснив вхід до особистого кабінету на сайті Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" www.my.bizpozyka.com, використавши свій номер телефону.

22.05.2021 позивачем направлено Фізичній особі-підприємцю Лук`яненку Євгенію Олександровичу пропозицію (оферту) укласти договір №129477-КС-001 про надання кредиту.

22.05.2021 Фізична особа-підприємець Лук`яненко Євгеній Олександрович прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №129477-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, шляхом направлення через інформаційно-телекомунікаційну систему позивача одноразового ідентифікатора G-3866 (направленого відповідачу на номер +39, що зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті).

Як вбачається з матеріалів справи договір №129477-КС-001 про надання кредиту містить відмітку про підписання його одноразовим ідентифікатором "Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором ідентифікатора G-3866 22.05.2021 13:09:36".

Додаткові угоди № 1, № 2 та № 3 також містять відмітки про підписання їх одноразовими ідентифікаторами.

Таким чином, між Товариством з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" та Фізичною особою-підприємцем Лук`яненко Євгенієм укладено договір №129477-КС-001 про надання кредиту (з додатковими угодами № 1, № 2, № 3), що підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію".

Згідно із ч. ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як підтверджується матеріалами справи, на виконання умов договору №129477-КС-001 про надання кредиту позивач надав відповідачу кредитні кошти у загальному розмірі 34000,00 грн шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку відповідача.

Перерахування коштів на банківську картку відповідача та належність банківської картки саме відповідачеві підтверджується доказами, наданими АТ "СЕНС БАНК"на виконання вимог ухвали суду.

Як вбачається з додаткової угоди №3 від 27.10.2021, останнім днем користування відповідачем кредиту є 26.10.2022.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним договором не повернув суму кредиту у повному обсязі.

Матеріали справи не містять, а відповідачем не надано суду доказів повернення ним кредиту в сумі 27238,88 грн.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в сумі 27238,88 грн.

Відповідно до умов додаткової угоди № 3 процентна ставка за користування кредитом з 27.10.2021 - 1,15958126% в день.

Пунктом 2 договору про надання кредиту визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахування дня видачі кредиту та дня повернення його згідно графіку платежів.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, долученого позивачем до позовної заяви, позивачем нараховано відповідачу проценти за користування кредитом у розмірі 120145,86 грн. При цьому, судом встановлено, що позивач нарахував відповідачу проценти по 26.10.2022, що свідчить про те, що позивач не нараховує проценти за період, який перевищує строк кредитування.

Перевіривши розрахунок процентів за користування кредитом, суд встановив, що він є обґрунтованим та арифметично вірним, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по процентам у розмірі 120145,86 грн.

Крім того, як вбачається з умов договору про надання кредиту та, зокрема, додаткової угоди № 3 у відповідача станом на 27.10.2021 існувала заборгованість з комісії за надання кредиту у розмірі 346,40 грн.

Доказів сплати заборгованості за комісією в сумі 346,40 грн матеріали справи не містять, а тому вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідачем не спростовано належними доказами обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Приписами ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

ВИСНОВКИ СУДУ

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" до Фізичної особи-підприємця Лук`яненка Євгенія Олександровича про стягнення заборгованість за кредитом у сумі 27238,88 грн, заборгованість по процентам у розмірі 120145,86 грн, та заборгованість за комісією в сумі 346,40 грн.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

За приписами ст.129 ГПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Лук`яненко Євгенія Олександровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" (01133, місто Київ, Б. Лесі Українки, будинок 26, офіс 411, ідентифікаційний код 41084239) заборгованість за кредитом у сумі 27238,88 грн, заборгованість по процентам у розмірі 120145,86 грн, заборгованість за комісією в сумі 346,40 грн та судовий збір в сумі 2147,20 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 11.12.2023.

Суддя С.О. Турчин