ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2023 р. Справа№ 910/987/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Копитової О.С.

Полякова Б.М.

за участю секретаря судового засідання Карпової М.О.

у присутності представників сторін:

від ОСОБА_1 : Федько Т.В. згідно ордера

боржника Погонишев О.Г. особисто

від боржника: Антоненко А.Ю. згідно ордера

арбітражний керуючий Винниченко Ю.В. особисто

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 року

у справі №910/987/23 (суддя Івченко А.М.)

за заявою ОСОБА_2

про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 року у справі №910/987/23, зокрема, задоволено клопотання боржника та скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 , накладене ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.06.2023 року у справі №910/987/23.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 року у справі №910/987/23 в частині задоволення клопотання ОСОБА_2 та скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 , накладеного ухвалою Господарського суду м. Києва від 29.06.2023 року (пп.7,8 резолютивної частини) та прийняти у скасованій частині нове рішення, яким у задоволенні клопотання боржника про скасування виїзду за межі України відмовити, а тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржнику залишити без змін.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 08.08.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Копитова О.С., Поляков Б.М.

Ухвалою суду від 14.08.2023 вищевказаною колегією суддів відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 року у справі №910/987/23, повернення даної апеляційної скарги або залишення її без руху до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду та витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/987/23 за заявою ОСОБА_2 про неплатоспроможність, де міститься ухвала Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 року, прийнята за наслідками розгляду клопотання боржника про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

28.09.2023 року супровідним листом Господарського суду міста Києва №910/987/23/5961/2023 від 27.09.2023 витребувані матеріали даної справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою суду від 28.09.2023 поновлено скаржнику строк для подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 у справі №910/987/23, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 17.10.2023 за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

У поданому через відділ документального забезпечення суду відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Судове засідання, призначене на 17.10.2023 року, не відбулось у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги у місті Києві.

Після усунення обставин, що зумовили зняття справи з розгляду, ухвалою суду від 17.10.2023 року розгляд справи №910/987/23 призначено на 28.11.2023 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

Представник скаржника в судовому засіданні 28.11.2023 року вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 року у справі №910/987/23 в частині задоволення клопотання ОСОБА_2 та скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 , накладеного ухвалою Господарського суду м.Києва від 29.06.2023 року (пп.7,8 резолютивної частини) та прийняти у скасованій частині нове рішення, яким у задоволенні клопотання боржника про скасування виїзду за межі України відмовити, а тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржнику залишити без змін.

Боржник, його представник та арбітражний керуючий Винниченко Ю.В. проти вимог скаржника, викладених в апеляційній скарзі, заперечували, просили залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

28.11.2023 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення присутніх учасників провадження у справі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.06.2023 року у даній справі - залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Разом з тим, судова колегія зазначає, що 21.04.2019 набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 №2597-VIII, який введено в дію 21.10.2019, відтак в даному випадку застосуванню підлягають положення Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у провадженні господарського суду міста Києва перебуває справа №910/987/23 про неплатоспроможність ОСОБА_2 , провадження у якій відкрито ухвалою суду від 02.02.2023 року за заявою боржника у зв`язку із неспроможністю останнього сплатити наявну заборгованість перед кредиторами. Керуючим реструктуризацією призначено арбітражного керуючого Винниченка Ю.В.

Ухвалою попереднього засідання господарського суду міста Києва від 04.04.2023 року у даній справі визнано вимоги ОСОБА_1 до боржника на суму 13 991 815,44 грн. та затверджено реєстр вимог кредиторів на загальну суму 13 991 815,44 грн.

25.05.2023 до суду першої інстанції надійшло клопотання представника ОСОБА_1 в порядку ч. 5 ст. 337 ГПК України про застосування до боржника обмеження у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування поданого клопотання заявник зазначає, що за наявності значної суми кредиторської заборгованості, боржник не вчиняє жодних дій, направлених на виконання судового рішення про стягнення боргу та повернення позикових коштів, водночас вільно подорожує за свої власні кошти у власних справах, посилаючись, при цьому, на свою волонтерську діяльність.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.06.2023 року частково задоволено клопотання представника ОСОБА_1 про застосування до боржника обмеження у праві виїзду за межі України та тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України боржнику фізичній особі громадянину України ОСОБА_2 строком до 29.12.2023 року.

При цьому, судом в ухвалі також постановлено, що обмеження можуть бути достроково припинені у разі погашення ОСОБА_2 кредиторської заборгованості на суму 13 991 815,44 грн. у справі № 910/987/23, яка виникла перед ОСОБА_1 .

Ухвалу суду першої інстанції мотивовано доведеністю та обґрунтованістю заявленого клопотання та постановлено з метою забезпечення прав та інтересів кредиторів, а також дотримання балансу інтересів кредиторів та боржника.

11.07.2023 року до суду першої інстанції надійшло клопотання боржника про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, в якому останній, посилаючись на приписи ч. 4 ст. 40 Кодексу України з процедур банкрутства, просить суд скасувати захід забезпечення вимог кредитора у вигляді заборони виїзду боржника за кордон.

За наслідками розгляду заявлених у клопотанні вимог ухвалою суду від 26.07.2023, зокрема, задоволено вказане клопотання та скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 , накладене ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.06.2023 року у справі №910/987/23.

Суд першої інстанції погодився з доводами боржника та приймаючи дану ухвалу в наведеній частині врахував нові обставини у справі, працевлаштування боржника, волонтерську діяльність та повернення боржника в Україну при попередніх виїздах за кордон.

ОСОБА_1 із даною ухвалою суду в зазначеній частині не погоджується та в поданій апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

За твердженням апелянта, суд дійшов помилкових висновків про наявність підстав для скасування обмеження у праві виїзду за межі України.

Також скаржник зазначає, що справу було розглянуто неповноважним складом суду з перевищенням повноважень та за відсутності матеріалів справи.

Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення оскаржуваної кредитором ухвали, колегія суддів погоджується з висновками суду та не вбачає підстав для скасування такої ухвали враховуючи наступне.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

На виконання статті 2 Указу Президента України "Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів" від 24.03.2008 року №261/2008 стосовно врегулювання порядку виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов`язання, видано спільного листа Міністерства юстиції України та Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27.05.2008 року №25-32/463 та №25-5347, в якому зазначено, що наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, у тому числі аліментних, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України, до того ж питання такого обмеження вирішується судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно ч.ч.1-5 ст. 337 ГПК України, тимчасове обмеження фізичної особи-боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом до закриття провадження у справі про неплатоспроможність такої фізичної особи в порядку, визначеному Кодексом України з процедур банкрутства.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 118 КзПБ господарський суд має право за вмотивованим клопотанням сторін у справі про неплатоспроможність чи за своєю ініціативою вжити заходів для забезпечення вимог кредиторів. До заходів для забезпечення вимог кредиторів належать, зокрема заборона виїзду боржника за кордон.

Як було зазначено вище, ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.06.2023 року частково задоволено клопотання ОСОБА_1 про застосування до боржника обмеження у праві виїзду за межі України та тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України боржнику фізичній особі громадянину України ОСОБА_2 строком до 29.12.2023 року.

Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 40 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд має право скасувати або змінити заходи щодо забезпечення вимог кредиторів, про що постановляє ухвалу.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, боржником подано до суду засвідчену копію Наказу ТОВ "Авіаційна виробнича компанія "Скаетон" від 01.02.2023 № 26-к про прийняття на роботу ОСОБА_2 .

Згідно наказу, боржника було прийнято на роботу за сумісництвом на посаду заступника начальника відділу з постачання до ТОВ "Авіаційна виробнича компанія "Скаетон", яка в інтересах Міністерства оборони України здійснює виконання державних контрактів з виготовлення та постачання критичної номенклатури товарів оборонного призначення для забезпечення Збройних Сил України.

При цьому, виконання боржником службових обов`язків потребує його відряджень до країн Європейського Союзу з метою організації закупівель імпортних комплектуючих, підготовки контрактів та організації логістики за діючими контрактами.

Вказане підтверджується листом ТОВ "Авіаційна виробнича компанія "Скаетон" від 22.02.2023 №69 до Департаменту військово-технічної політики, розвитку озброєння та військової техніки Міністерства оборони України, листом Міністерства оборони України від 24.02.2023 №220/1816 Голові Державної прикордонної служби України генерал-майору ОСОБА_3 , листом Міністерства оборони України від 06.05.2023 №220/4995 Голові Державної прикордонної служби України генерал-майору ОСОБА_3 .

Зазначені вище докази, які були відсутні в матеріалах справи станом на 29.06.2023 року та не досліджувались судом при постановленні ухвали про обмеження боржника у праві виїзду за межі України, встановлюють нові обставини у справі №910/987/23 про неплатоспроможність ОСОБА_2 .

Більш того, як пояснив боржник в суді апеляційної інстанції, станом на 28.11.2023 року він продовжує працювати у ТОВ "АВК "Скаетон".

Місцевим судом також правомірно враховано відомості Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 20.04.2023 року про перетин державного кордону України боржником, відповідно до яких ОСОБА_2 в період з лютого 2022 року по січень 2023 року вісім разів виїжджав з території України та завжди повертався до України.

Отже, вищенаведені обставини у справі та докази на їх підтвердження, які не були відомі суду при прийнятті ухвали від 29.06.2023 року, а саме: працевлаштування боржника, волонтерську діяльність та повернення боржника в Україну при попередніх виїздах за кордон, є підставою для скасування заходу забезпечення вимог кредитора у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, тому відповідне клопотання боржника правомірно задоволено місцевим господарським судом.

Поряд з наведеним, скаржником до відзиву на апеляційну скаргу додано додаткові докази, які підтверджують виїзд боржника за кордон за період з 25.08.2023 року по 17.09.2023 року у службових справах, а саме: посвідчення про відрядження, видане на підставі наказу №СК-223-вд від 11.08.2023 року, з відповідними відмітками іноземних підприємств та організацій, які відвідав боржника, а також Звіт про відрядження від 20.09.2023 року.

Судова колегія зазначає, що хоча вказані документи і не були предметом дослідження судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали, оскільки виникли після закінчення розгляду судом відповідного питання, однак підтверджують, що виїзд боржника за кордон носив виключно діловий характер та був пов`язаний з виконанням боржником своїх службових обов`язків, що в свою чергу додатково свідчить про правомірність висновків місцевого суду.

Щодо тверджень скаржника про порушення норм процесуального права, а саме: розгляд неповноважним складом суду з перевищенням повноважень та за відсутності матеріалів справи, судова колегія зазначає наступне.

Як встановлено судом, у провадженні господарського суду міста Києва (суддя Пасько В.М) перебувала справа №910/987/23 про неплатоспроможність ОСОБА_2

07.07.2023 від боржника надійшла заява про відвід судді Паська М.В у справі №910/987/23.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 відвід судді визнано необґрунтованим, заяву ОСОБА_2 про відвід судді Паська М.В у справі №910/987/23 передано для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.07.2023 року заяву ОСОБА_2 про відвід судді Паська М.В. від участі у справі №910/987/23 задоволено, відведено суддю Господарського суду міста Києва Паська М.В. від розгляду справи №910/987/23 про неплатоспроможність ОСОБА_2 , справу №910/987/23 про неплатоспроможність ОСОБА_2 передано уповноваженому працівнику Господарського суду міста Києва для вирішення питання про повторний автоматизований розподіл даної справи.

Дана ухвала в силу ст. 235 ГПК України набрала законної сили з дня її прийняття, є обов`язковою для виконання та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2023 року вказану справу передано судді Івченко А.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2023 року справу №910/987/23 прийнято суддею Івченко А.М. та призначено до розгляду на 26.07.2023 року, на якому було прийнято оскаржувану ухвалу.

Заяв про відвід судді Івченко А.М. з підстав неповноважного складу суду учасниками провадження у справі, в тому числі і скаржником, заявлено не було.

При цьому, жодних доказів, які б свідчили про технічне втручання у систему, збій в системі автоматизованого розподілу справи при повторному розподілі даної справи або інших порушень законодавства скаржником не надано, судом не встановлено та матеріали справи не містять, що свідчить про те, що склад суду був призначений у відповідності до закону та повноважний розглядати справу.

Доводи апелянта в цій частині фактично зводяться не незгоди з ухвалою суду від 13.07.2023 року про відвід судді Паська М.В. у справі №910/987/23, що не може бути підставою для скасування правомірної ухвали від 26.07.2023 року.

Посилання скаржника на перевищення судом повноважень при прийнятті ухвали, а саме застосування останнім повноважень суду апеляційної інстанції, передбачених статтею 277 ГПК України, є безпідставним та необґрунтованим, оскільки в даному випадку суд першої інстанції не перебирав на себе таких повноважень та не скасовував ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.06.2023 року, а ухвалив відповідне рішення в межах наданої йому ст. 40 КУзПБ компетенції шляхом скасування заходу забезпечення вимог кредиторів у справі про неплатоспроможність, що відповідає положенням законодавства.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про прийняття оскаржуваної ухвали за відсутності матеріалів справи №910/987/23 колегією суддів відхиляються, оскільки постановлення цієї ухвали за відсутності самої справи не є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції з цих мотивів.

Більш того, як зазначає апелянт в апеляційній скарзі, оскаржувану ухвалу прийнято на підставі копій матеріалів справи, що не свідчить про порушення місцевим господарським судом норм процесуального права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Таким чином, судом апеляційної інстанції в повній мірі досліджено та надано оцінку всім наявним у справі доказам та обставинам справи, а доводи апелянта щодо неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права і неповноти з`ясування обставин, що мають значення для справи, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Інші доводи скаржника, в тому числі, щодо приховування відомостей про своє працевлаштування, а також виконання боржником обов`язків виконавчого співзасновника Британської компанії, судом апеляційної інстанції відхиляються як такі, що будуються на припущеннях та не впливають на суть прийнятого судового рішення, а відтак не потребують детальної відповіді з огляду на прийняте судом рішення у справі.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвалу місцевого господарського суду в оскаржуваній кредитором частині прийнято відповідно до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, безпідставними, недоведеними, спростовуються матеріалами справи та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак правових підстав для її задоволення та скасування ухвали суду у відповідній частині не вбачається.

Керуючись статтями 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України та Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 року у справі №910/987/23 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.07.2023 року у справі №910/987/23 в частині задоволення клопотання ОСОБА_2 та скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 , накладеного ухвалою Господарського суду м. Києва від 26.07.2023 року (пп.7,8 резолютивної частини) залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4. Матеріали справи повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови підписано 11.12.2023 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді О.С. Копитова

Б.М. Поляков