РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.11.2023Справа № 910/12247/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., за участі секретаря судового засідання Саруханян Д.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Міністерства оборони України

до Дочірнього підприємства державної компанії "Укрспецекспорт" - Державне підприємство "Укроборонсервіс"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Акціонерне товариство "Українська оборонна промисловість"

про стягнення 5952822,15 грн.

за участі представників:

від позивача: Падалка Р.М.

від відповідача: Алексєєнко Я.Я.

від третьої особи: Павленко О.В.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Міністерство оборони України звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Дочірнього підприємства державної компанії "Укрспецекспорт" - Державне підприємство "Укроборонсервіс" про стягнення за договором про закупівлю послуг за державні кошти від 17.05.2022 № 370/3/5/6/1/57 пені за порушення строків надання послуг з ремонту в розмірі 3640585,70 грн. та штрафу в сумі 2312236,45 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2023 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

14.08.2023 через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 21.09.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2023 задоволено заяву Дочірнього підприємства державної компанії "Укрспецекспорт" - Державне підприємство "Укроборонсервіс", про залучення до участі у справі третьої особи. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Акціонерне товариство «Українська оборонна промисловість» та відкладено підготовче засідання.

У відзиві на позовну заяву відповідач наголосив, що надав обумовлені договором послуги в установлений календарним планом строк, що підтверджується сповіщеннями про завершення надання послуг з ремонту, актами приймання-передачі військового майна. Відтак, підтвердженням вчасного надання послуг є фактична передача позивачу виробів із ремонту, а не підписання актів приймання наданих послуг.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що факт здійснення господарських операцій зафіксований у первинних документах - актах приймання-передачі наданих послуг, згідно з якими відповідачем прострочений строк надання послуг. При цьому, сторонами в пункті 5.27 договору визначено, що акт приймання наданих послуг є підтвердженням завершення відповідачем надання послуг з ремонту.

Третя особа в письмових поясненнях зауважила, що відповідач виконав ремонт виробів із дотриманням строків, установлених у календарному плані, проте акти приймання наданих послуг були підписані після передачі виробів для експлуатації до військової частини. Також третя особа просила врахувати обставини для зменшення розміру штрафних санкцій.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

17.05.2022 між позивачем, як замовником, та відповідачем, як виконавцем, укладено договір № 370/3/5/6/1157 про закупівлю послуг за державні кошти, відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов`язується у 2022 році надати послуги з ремонту і технічного обслуговування систем озброєння (5084) згідно з Національним класифікатором «Єдиний закупівельний словник» ДК021:2015, а саме: ремонт за технічним станом складових ЗРК С-300ПС(ПТ), в кількості, терміни та за цінами, що зазначені в Календарному плані надання послуг (додаток № 1 до договору), а замовник зобов`язується прийняти послуги із залученням 2493 військового представництва Міністерства оборони України (надалі - 2493 ВП МОУ) та оплатити надані послуги. Обсяг послуг, що надаються, визначається відповідно до Календарного плану надання послуг, що є невід`ємною частиною договору (додаток № 1 до договору).

Пунктом 3.1 договору (з урахуванням додаткової угоди № 2 від 19.04.2023 до Договору) визначено, що договірна ціна послуг на момент укладання договору становить 60 829 784,33 грн. з урахуванням податку на додану вартість, який становить 10 138 297,39 грн., за загальним фондом КПКВ 2101150/7, КЕКВ 2260, код видатків 020 кошторису Міністерства оборони України. Договірна ціна послуг фіксується у протоколі погодження орієнтовної ціни на закупівлю послуг (зразок - додаток 2 до договору) і є базовою для визначення ціни послуг на момент укладання договору та досягнення домовленостей про договірну ціну.

У пункті 4.1 договору встановлено, що замовник здійснює розрахунки з виконавцем поетапно за фактично надані послуги протягом 30 банківських днів з дати підписання замовником акту приймання наданих послуг, який являється невід`ємною частиною цього договору (зразок - додаток 3 до договору), відповідно до наданих виконавцем рахунків за умов наявності відповідних бюджетних коштів на рахунку Міністерства оборони України. У разі відсутності на момент підписання акту приймання наданих послуг відповідного бюджетного фінансування розрахунки здійснюються протягом 5 банківських днів з моменту надходження відповідних бюджетних коштів. Замовник письмово повідомляє виконавця про відсутність відповідних бюджетних коштів на рахунку Міністерства оборони України.

Згідно з пунктом 4.2 договору до рахунку виконавцем додається: протокол погодження договірної ціни (зразок - додаток 2 до договору) із зазначенням вартості наданих послуг по кожному виробу (етапу робіт на виробі) окремо; калькуляція витрат на надання послуг, завізована 2493 ВП МОУ; акт приймання наданих послуг (зразок - додаток 3 до договору); посвідчення, видане 2439 ВП МОУ про приймання наданих послуг.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що терміни надання послуг наведені в календарному плані надання послуг (додаток 1 до договору).

Приймання виробів після проведення ремонту (етапу послуг) здійснюється спільною комісією сторін, яка призначається відповідним спільним рішенням сторін. При прийманні наданих послуг перевіряється: відповідність наданих в календарному плані послуг (додаток 1 до договору), технічний стан та комплектність виробів, обсяг та якість наданих послуг, оформлення експлуатаційної документації на вироби. За результатами приймання наданих послуг, комісія складає та підписує акт приймання наданих послуг (зразок - додаток № 3 до договору), який надає протягом 5 (п`яти) робочих на адресу замовника для затвердження (пункт 5.21 договору).

Відповідно до пункту 5.22 договору після приймання послуг 2493 ВП МОУ оформляє та видає виконавцю посвідчення на приймання наданих послуг з ремонту на кожен виріб окремо, яким підтверджується відповідність наданих виконавцем послуг вимогам договору. На дату видачі посвідчення ціна може бути не затверджена замовником.

Пунктом 5.25 договору визначено, що приймання виробів після проведення ремонту здійснюється представником військової частини у відповідності до вимог нормативно- технічної документації на здачу виробів в ремонт та їх видачу з ремонту та оформляється актом приймання-передачі військового майна (зразок - додаток № 22 до Інструкції з обліку), який складається замовником (або його представником) та акту технічного стану військового майна (форма згідно з додатком 6 до Інструкції з обліку) оформляється представником виконавця.

У пункті 5.27 договору сторони погодили, що акт приймання наданих послуг (додаток 3 до договору) є підтвердженням завершення виконавцем надання послуг з ремонту виробів. Дата підписання акту наданих послуг (додаток 3 до договору) уповноваженою посадовою особою військової частини вважається датою завершення надання послуг з ремонту виробу.

Акт приймання наданих послуг (додаток 3 до договору) надається на адресу замовника для затвердження. Замовник протягом п`яти днів з дати отримання від виконавця документів зобов`язаний затвердити акт приймання наданих послуг або повернути виконавцю, оформлюючи відповідний протокол розбіжності (пункт 5.28 договору).

Згідно із пунктом 10.1 договору (із урахуванням додаткової угоди № 1 від 21.12.2022 до договору) останній набирає чинності з моменту підписання його двома сторонами і діє до 31.12.2023, а з питань фінансових розрахунків - до повного виконання сторонами зобов`язань по цьому договору.

Терміни надання послуг наведені в календарному плані надання послуг (додаток 1 до додаткової угоди № 2 до договору) та становлять до 30.11.2022 (II етап) та до 01.09.2022 (II етап).

У додатку 2 до додаткової угоди № 2 до договору зазначено найменування послуг та їх загальна вартість (з та без ПДВ).

Із матеріалів справи слідує, що відповідач повідомляв 2493 ВП МОУ про завершення надання послуг та пред`явлення виробів на приймально-здавальні випробування і приймання за сповіщенням від 11.10.2022 № 047 щодо виробу АК ФЗС за № 0360, за сповіщенням від 11.10.2022 № 048 щодо виробу АК ФЗС за № 0369, за сповіщенням від 21.11.2022 № 058 щодо виробу АК ФЗС за № 0361, за сповіщенням від 21.11.2022 № 059 щодо виробу АК ФЗС за № 0368, за сповіщенням від 21.07.2022 № 033 щодо виробу шасі Ф20 (МАЗ-543), за сповіщенням від 20.07.2022 № 032 щодо виробу ДЕС 5И57А № К08146, за сповіщенням від 18.08.2022 № 038 щодо виробу РПУ 5И58А № Е08077, за сповіщенням від 24.06.2022 № 024 щодо виробу РПУ 63Т6А № Р06041, за сповіщенням від 29.11.2022 № 062 щодо виробу АК Ф2К № 1210, за сповіщенням від 29.11.2022 № 063 щодо виробу АП Ф1С № СТ1021К.

Відтак, сторонами підписані акти приймання-передачі військового майна (із ремонту), а саме: акт № 107, за яким датою закінчення приймання виробів АК ФЗС за № 0360, № 0369 є 17.10.2022; акт № 108, за яким датою закінчення приймання виробів АК ФЗС за № 0368, 0361 є 30.11.2022; акт № 198/1, за яким датою закінчення приймання виробів шасі Ф20 (МАЗ-543), ДЕС 5И57А № К08146, РПУ 5И58А № Е08077, РПУ 63Т6А № Р06041 є 30.08.2022; акт № 636, за яким датою закінчення приймання виробів АК Ф2К № 1210, АП Ф1С № СТ1021К є 30.11.2022 року.

За результатами приймально-здавальних випробувань виробів 2493 ВП МОУ надало висновки щодо відповідності виробів вимогам, а саме: висновки від 19.10.2022 щодо виробів АК ФЗС за № 0360, № 0369; висновки від 23.11.2022 щодо виробів АК ФЗС № 0368, 0361; висновки від 26.07.2022 щодо виробу шасі Ф20 (МАЗ-543); висновок від 21.07.2022 щодо виробу ДЕС 5И57А № К08146; висновок від 29.08.2022 щодо виробу РПУ 5И58А № Е08077; висновок від 29.06.2022 щодо виробу РПУ 63Т6А № Р06041; висновки від 30.11.2022 щодо виробу АП Ф1С № СТ1021К, щодо виробу АК Ф2К № 1210.

Крім того, листом від 31.08.2023 № 320/4/8003 відповідачем підтверджено проведення позивачем етапу № 19 календарного плану надання послуг до договору, а саме стикування, системного налаштування та приймально-здавальних випробувань у листопаді 2022 року.

Надалі, сторонами підписані наступні акти приймання наданих послуг: від 02.12.2022 № 15074 щодо ремонту виробів АК ФЗС № 0360, № 0369 на суму 7727605,33 грн. із ПДВ; від 07.12.2022 № 15420 щодо ремонту виробів АК ФЗС № 0368, 0361 на суму 7757746,02 грн. із ПДВ; від 12.10.2022 № 12104 щодо ремонту виробів шасі Ф20 (МАЗ-543), ДЕС 5И57А № К08146, РПУ 5И58А № Е08077, РПУ 63Т6А № Р06041 на суму 10450389,88 грн. із ПДВ; від 19.04.2023 № 7066 щодо ремонту виробів АП Ф1С № СТ1021К, АК Ф2К № 1210, стикування, системного налаштування та приймально-здавальних випробувань на суму 22581559,60 грн.

У даних актах приймання наданих послуг (за формою додатку 3 до договору) від 02.12.2022 № 15074, від 07.12.2022 № 15420, від 12.10.2022 № 12104, від 19.04.2023 № 7066 зазначено, що відповідач надав послуги відповідно до вимог нормативно-технічної документації, зазначеної у календарному плані.

Поряд із цим, 13.02.2023 відповідач звернувся до позивача з претензією № 720/4/1219 щодо сплати пені та штрафу за прострочення терміну надання послуг.

У відповідь позивач листом від 01.03.2023 № 29/3.1-1176 повідомив, що роботи виконані згідно з календарним планом, у зв`язку з чим просив скасувати рішення щодо нарахування штрафних санкцій.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини 2, 3 статті 549 ЦК України).

Згідно з частиною 4 статті 231 ГК України, в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Згідно з пунктом 7.2.3 договору за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до календарного плану надання послуг (додаток 1 до додаткової угоди № 2 до договору) термін надання послуг щодо ремонту виробів шасі Ф20 (МАЗ-543), ДЕС 5И57А № К08146, РПУ 5И58А № Е08077, РПУ 63Т6А № Р06041, стикування, системного налаштування та приймально-здавальних випробувань становив до 01.09.2022, та щодо виробів АК ФЗС за № 0360, № 0369, АК ФЗС за № 0368, 0361 та АК Ф2К № 1210, АП Ф1С № СТ1021К - до 30.11.2022 року.

Як слідує з підписаних обома сторонами актів приймання-передачі військового майна відповідне майно повернуто відповідачем із ремонту 30.08.2022 (акт № 198/1 щодо виробів шасі Ф20 (МАЗ-543), ДЕС 5И57А № К08146, РПУ 5И58А № Е08077, РПУ 63Т6А № Р06041); 17.10.2022 (акт № 107 щодо виробів АК ФЗС за № 0360, № 0369) та 30.11.2022 (акти № 108, № 636 щодо виробів АК ФЗС за № 0368, 0361 та АК Ф2К № 1210, АП Ф1С № СТ1021К відповідно).

Разом із цим, акти приймання наданих послуг (за формою додатку 3 до договору) підписані сторонами пізніше, а саме: 02.12.2022 № 15074 щодо ремонту виробів АК ФЗС № 0360, № 0369 на суму 7727605,33 грн. із ПДВ; 07.12.2022 № 15420 щодо ремонту виробів АК ФЗС № 0368, 0361 на суму 7757746,02 грн. із ПДВ; 12.10.2022 № 12104 щодо ремонту виробів шасі Ф20 (МАЗ-543), ДЕС 5И57А № К08146, РПУ 5И58А № Е08077, РПУ 63Т6А № Р06041 на суму 10450389,88 грн. із ПДВ; 19.04.2023 № 7066 щодо ремонту виробів АП Ф1С № СТ1021К, АК Ф2К № 1210, стикування, системного налаштування та приймально-здавальних випробувань на суму 22581559,60 грн.

За таких обставин, позивачем нараховано відповідачу за несвоєчасне надання послуг із ремонту виробів АК ФЗС № 0360, № 0369 пеню в розмірі 0,1 % за період з 01.12.2022 по 01.12.2022 у сумі 7727,60 грн.; щодо ремонту виробів АК ФЗС № 0368, 0361 пеню в розмірі 0,1 % за період з 01.12.2022 по 06.12.2022 у сумі 46546,48 грн.; щодо ремонту виробів АП Ф1С № СТ1021К, АК Ф2К № 1210 пеню в розмірі 0,1 % за період з 01.12.2022 по 18.04.2023 у сумі 3043608,07 грн. та штраф 7 % у сумі 1532752,26 грн.; щодо ремонту виробів шасі Ф20 (МАЗ-543), ДЕС 5И57А № К08146, РПУ 5И58А № Е08077, РПУ 63Т6А № Р06041 пеню в розмірі 0,1 % за період з 02.09.2022 по 11.10.2022 у сумі 418015,60 грн. та штраф 7 % у сумі 731527,29 грн.; щодо стикування, системного налаштування та приймально-здавальних випробувань пеню в розмірі 0,1 % за період з 124687,95 грн. та штраф 7 % у сумі 47956,90 грн.

У той же час, заперечуючи проти нарахування штрафних санкцій, відповідач посилався на фактичне надання ним послуг із ремонту виробів у встановлені календарним планом строки, що підтверджується сповіщеннями про завершення надання послуг та актами приймання-передачі військового майна. Відтак, підтвердженням вчасного надання послуг є, на думку відповідача, фактична передача позивачу виробів із ремонту, а не підписання актів приймання наданих послуг.

Судом ураховано, що в актах приймання наданих послуг (за формою додатку 3 до договору) від 02.12.2022 № 15074, від 07.12.2022 № 15420, від 12.10.2022 № 12104, від 19.04.2023 № 7066 зазначено, що відповідач надав послуги відповідно до вимог нормативно-технічної документації, зазначеної у календарному плані.

Як убачається з календарного плану надання послуг, нормативно-технічна документація в ньому не зазначена, а лише встановлено орієнтовну вартість послуг та термін їх надання.

До того ж, здійснення відповідачем фактичного ремонту виробів згідно з календарним планом також підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі військового майна.

Разом із цим, суд наголошує, що за змістом пунктів 5.27, 5.28 договору дата підписання акту наданих послуг (додаток 3 до договору) уповноваженою посадовою особою військової частини вважається датою завершення надання послуг з ремонту виробу. При цьому, акт приймання наданих послуг (додаток 3 до договору) надається для затвердження на адресу замовника, який протягом п`яти днів з дати отримання від виконавця документів зобов`язаний затвердити акт приймання наданих послуг або повернути виконавцю, оформлюючи відповідний протокол розбіжності.

У той же час, матеріали справи не містять відомостей щодо дати надання відповідачем 2493 ВП МОУ (позивачу) на підписання актів приймання наданих послуг (за формою додатку 3 до договору), а також відомостей щодо зволікання позивачем із підписанням цих актів.

Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України).

Таким чином, уклавши відповідний договір від 17.05.2022 № 370/3/5/6/1157, відповідач погодився із викладеними в договорі умовами, зокрема, із редакцією пункту 5.27 договору, за якою акт приймання наданих послуг (додаток 3 до договору) є підтвердженням завершення виконавцем надання послуг з ремонту виробів датою підписання позивачем акту.

Доказів визнання недійсним відповідного пункту договору матеріали справи не містять. Натомість, положеннями статті 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, за якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Виходячи з положень пункту 7.2.3 договору, за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

При цьому, вартість наданих послуг відображена сторонами лише в актах приймання наданих послуг (за формою додатку 3 до договору), що в свою чергу унеможливлює нарахування штрафних санкцій відповідно до пункту 7.2.3 договору за відсутності таких актів.

Відповідно до арифметичного перерахунку суду нарахування позивачем пені за порушення строків надання послуг з ремонту в розмірі 3640585,70 грн. та штрафу в сумі 2312236,45 грн. здійснено правильно.

Одночасно, відповідач просив зменшити розмір штрафних санкцій на 99 %, оскільки відповідач є підприємством оборонно-промислового комплексу, а також єдиним підприємством, що здійснює ремонт зенитно-ракетних комплексів. До того ж, відповідач перебуває в скрутному фінансовому становищі та заявлений розмір санкцій є для нього непомірно великим, у той час як позивачем жодні збитки в даному випадку не понесені.

За частиною другою статті 216 Господарського кодексу України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі; у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції (частина третя статті 216 ГК України).

За частинами першою та другою статті 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора. Дана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.

Відповідно до частини першої статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Судом прийняті до уваги посилання позивача на наявність судової практики Верховного Суду, відображеної, зокрема, у постановах від 15.06.2022 у справі № 922/2141/21, від 20.02.2023 у справі № 910/15411/21, від 09.06.2022 у справі №910/8425/19, від 15.06.2022 у справі №922/2141/21, від 11.07.2023 у справі № 910/15410/21 щодо можливості зменшення судом нарахованих штрафних санкцій за заявою відповідача, де Міністерство оборони України виступає як центрального органу виконавчої влади, який укладає договори не з комерційним інтересом, а для виконання покладених на нього згідно з законом завдань у сфері оборони.

Разом із цим, як зауважено в постанові Верховного Суду від 10.08.2023 у справі № 910/8725/22, у питаннях підстав для зменшення розміру неустойки не може бути подібних правовідносин, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій.

При вирішенні в даній справі питання про зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій суд ураховує, що позивач виконує покладені на нього повноваження державної політики у сфері оборони держави сторони, у той час як відповідач є державним підприємством оборонно-промислового комплексу.

Як установлено судом та не заперечувалося сторонами, замовлені позивачем послуги з ремонту і технічного обслуговування систем озброєння фактично надані відповідачем відповідно до календарного плану, що зазначено в актах приймання наданих послуг та підтверджується актами приймання-передачі військового майна.

Так, у договорі від 17.05.2022 № 370/3/5/6/1157 сторонами передбачено як підписання військовою частиною актів приймання-передачі військового майна після фактичного надання відповідачем послуг, так і підписання актів приймання наданих послуг безпосередньо сторонами договору - позивачем та відповідачем.

Однак, в актах приймання наданих послуг не зафіксовано порушення відповідачем строків надання послуг чи вимог до якості таких послуг. Натомість, оскільки відповідний акт приймання наданих послуг відповідно до пункту договору 5.27 визначений в якості підтвердження завершення виконавцем надання послуг з ремонту виробів, позивачем нарахування штрафних санкцій здійснено саме до дати підписання таких актів.

У той же час, за своїм правовим характером штрафні санкції є способом спонукання боржника до виконання зобов`язання в установлені договором строки, що має на меті не лише покарання за вчинене правопорушення, але й попередження від вчинення чи продовження таких порушень.

Натомість, як установлено судом, фактичне надання відповідачем послуг здійснено згідно з календарним планом відповідно до підписаних військовою частиною актів приймання-передачі військового майна.

З огляду на наведене та приймаючи до уваги повне виконання відповідачем зобов`язання із надання послуг позивачу відповідно до календарного плану, ураховуючи майновий стан відповідача, виходячи із засад справедливості, добросовісності, розумності, пропорційності та співмірності, суд дійшов висновку зменшити розмір заявлених до стягнення штрафних санкцій на 90 %, у зв`язку з чим до стягнення підлягає пеня в розмірі 36405,86 грн. та штраф у розмір 23122,36 грн.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Міністерства оборони України задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства державної компанії "Укрспецекспорт" - Державне підприємство "Укроборонсервіс" (02093, м. Київ, вул. Зеленого Отамана, 3А; ідентифікаційний код 21552117) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6; ідентифікаційний код 00034022) 36405 (тридцять шість тисяч чотириста п`ять) грн. 86 коп. пені, 23122 (двадцять три тисячі сто двадцять дві) грн. 36 коп. штрафу, а також 89292 (вісімдесят дев`ять тисяч двісті дев`яносто дві) грн. 33 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено: 06.12.2023 року.

Суддя К.В. Полякова