ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

11 грудня 2023 року м. ХарківСправа № 922/1327/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Махлай Б.В.

за участю представників учасників процесу:

боржника: не з`явився,

стягувача: не з`явився,

розглянувши клопотання боржника про відстрочення виконання судового рішення (вх. № 32369 від 27 листопада 2023 року), у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОВІС ТРЕЙД», місто Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТ РЕСУРС», місто Харків,

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

15 червня 2023 року, рішенням Господарського суду Харківської області у справі № 922/1327/23, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОВІС ТРЕЙД» задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ «ІТ РЕСУРС» на користь ТОВ «ОВІС ТРЕЙД» суму боргу за спожиту електричну енергію в лютому та березні 2022 року за Договором № ПЕ-203/21 про постачання електричної енергії споживачу (приєднання) від 07 травня 2021 року в сумі 125 132,08 грн., інфляційні втрати у в сумі 23 232,25 грн., 3% річних в сумі 3 731,70 грн., сплачений судовий збір у розмірі 2 147,20 грн. та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500,00 грн.

27 листопада 2023 року до суду від боржника надійшло клопотання про відстрочення виконання судового рішення (вх. № 32369). У цьому клопотанні зазначається, що село Слобожанське Липецької сільської територіальної громади, на території якого знаходиться майно, що належить ТОВ «ІТ РЕСУРС» на праві власності, з 24.02.2022 до 12.09.2022 було тимчасово окуповано російською федерацією, що підтверджується наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22 грудня 2022 року «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією». Також ТОВ «ІТ РЕСУРС» орендувало об`єкти нерухомого майна, а саме нежитлові приміщення за адресою: с. Слобожанське, вул. Миру, 14-В Харківського району Харківської області, що підтверджується договором оренди нежитлових приміщень від 09.02.2021. У зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, перебуванням території с. Слобожанське Липецької сільської територіальної громади Харківської області у тимчасовій окупації нерухомому майну, що належить ТОВ «ІТ РЕСУРС», заподіяно шкоду. Так, відповідно до витягу з ЄРДР за номером кримінального провадження 0000458 від 14.03.2023 за ч. 1 ст. 438 КК України, на підставі матеріалів, які зареєстровані в ЖЕО № 984, в період часу з 24.02.2022 року мало місце порушення законів та звичаїв війни військовослужбовцями підрозділів збройних сил чи інших відомств рф, внаслідок чого було пошкоджено та знищено майно, яке належить ТОВ "ІТ Ресурс". Також відповідно до витягу з ЄРДР за номером кримінального провадження 0000457 від 14.03.2023 відповідно до матеріалів, які зареєстровані в ЖЕО № 983, 985, 986, що надійшло 13.03.2023 до відділення поліції № 1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області встановлено, що в період часу з 24.02.2022 мало місце порушення законів та звичаїв війни військовослужбовцями підрозділів збройних сил чи інших відомств рф, що полягали у здійсненні обстрілів із невстановленого виду озброєння та снарядами невстановленого калібру по будинку за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Слобожанське, вул. Миру, буд. 14-В, внаслідок чого було пошкоджено та знищено майно за вищевказаною адресою, яке належить ФОП Федюкін В.В., ТОВ "СК Модус Будова", ТОВ "СК Інтек". Також, ТОВ «ІТ РЕСУРС», починаючи з 24.02.2022 не здійснювало будь-якої діяльності на території с. Слобожанське, вул. Миру, 14-В, вул. Миру, 58, не користувалося електричною енергією, не мало доступу до приладів обліку електроенергії і взагалі лише після деокупації села отримало доступ до майна і вимушене було звернутися до поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення у зв`язку із пошкодженням такого майна у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України. Від початку проведення воєнних дій на території с. Слобожанське, тобто з 24.02.2022, ТОВ «ІТ РЕСУРС» було позбавлене можливості здійснювати господарську діяльність та отримувати прибуток від її здійснення відповідно. На підставі викладеного у клопотанні, боржник просить відстрочити виконання рішення Господарського суду Харківської області від 15.06.2023 у справі № 922/1327/23 до 20 вересня 2024 року включно.

11 грудня 2023 року до суду від стягувача надійшли заперечення на подане клопотання (вх. № 33904), зі змісту яких вбачається, що стягувач просить відмовити у задоволенні клопотання.

Розглянувши означене клопотання, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з частиною 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити виконання рішення. Положеннями частини 3 статті 331 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що підставою для відстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вказана норма визначає процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим. Відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення. Відповідно до частини 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події 4) тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (частина 5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України). При розгляді заяв щодо відстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме такого відстрочення виконання рішення в цілому. Наявність підстав для відстрочення має бути доведена боржником. Оцінюючи доводи заяви про відстрочення виконання судового рішення, судом повинно враховуватись, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення. У Господарському процесуальному кодексі України та Законі України «Про виконавче провадження» не встановлений вичерпний перелік обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення, і на підставі яких суд може прийняти рішення про надання відстрочки або розстрочки. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини.

У клопотанні зазначено, що майно боржника було пошкоджене внаслідок ведення активних бойових дій на території села Слобожанське, а відтак боржник не мав доступу до приладів обліку електроенергії і взагалі лише після деокупації села отримав доступ до майна. З цього приводу суд зазначає наступне.

По-перше, суд звертає увагу, що боржником не представлено жодного доказу, який підтверджує поширення загальновідомих обставин збройної агресії рф проти України на правовідносини сторін, зокрема, не надано сертифікату ТПП, повідомлення про настання форс-мажорних обставин іншої сторони Договору за належною процедурою відповідно до розділу 12 Договору, тощо. Надані до суду витяги з ЄРДР підтверджують реєстрацію кримінального провадження, тобто є підтвердження виконання вимог ст. 214 КПК України. Водночас, витяги із ЄРДР не вказують на поширення загальновідомих обставин широкомасштабного вторгнення рф на територію України, саме на господарські відносини сторін за Договором.

При цьому, на підставі ч. 3 ст. 75 ГПК України, суд визнає, що з 24 лютого 2022 року місто Харків та відповідні населені пункти Харківської області (згідно із відповідним наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України) перебувають (-ли) у зоні проведення активних бойових дій через широкомасштабне вторгнення рф на територію України. Очевидним є той факт, що це є як наслідком зниження обсягів здійснення підприємницької діяльності або так і взагалі її припинення. При цьому, в кожному конкретному випадку, відповідна сторона має довести доказами, що саме в її конкретному випадку мають місце ці обставини, що зумовлені загальновідомими подіями. Верховний Суд у постанові від 30 травня 2022 року у справі № 922/2475/21 констатує, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановлений) характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Таким чином, на переконання суду, боржник не надав доказів, які б підтвердили, що пошкодження будівель, що знаходяться у його власності, оренді впливають на виконання господарських зобов`язань за Договором щодо оплати електричної енергії, що в свою чергу, зумовлює необхідність відстрочення виконання судового рішення.

По-друге, в якості доказів пошкодження об`єктів від збройної агресії боржник надає акт фіксації наявності майна, що підписаний директором боржника та його співвласником. Тобто, акт підписаний без участі сторонніх осіб. Крім цього, зазначеним актом лише зафіксовано наявність певного майна, які належать (належали) на праві власності боржнику. Тобто, цим актом не підтверджено розмір заподіяних збитків (хоча б орієнтовний), що мають місце в результаті збройної агресії.

Згідно із частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України). Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, боржником не надано належних доказів на підтвердження понесення збитків внаслідок широкомасштабного вторгнення рф на територію України і не доведено, що означені обставини вказують на наявність підстав для відстрочення виконання судового рішення.

Посилання боржника на те, що на банківському рахунку Товариства обліковується залишок коштів у сумі 28 906,45 грн. не заслуговує на увагу, адже відсутність коштів не може бути підставою для відстрочення виконання судового рішення. Тяжке фінансове становище не є незвичайною і не прогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки, а є одним із можливих ризиків господарської діяльності та в умовах фінансової кризи в країні носить загальний характер, як для боржника так і для стягувача. Тобто, відсутність коштів не можуть слугувати підставою для відстрочення виконання судового рішення.

Окремо суд звертає увагу боржника, що посилання на те, що ТОВ «ІТ РЕСУРС» не могло використовувати електроенергію у с. Слобожанське по вул. Миру, 14-В, так як одразу з 24.02.2022 територія цього села була окупована, лічильники пошкоджені, працівники були відсутні, жодна діяльність там не здійснювалася, - не може бути підставою для відстрочення виконання рішення суду. Означеним обставинам була надана оцінка як судом першої інстанції, так і Східним апеляційним господарським судом. Так, у постанові Східного апеляційного господарського суду від 20 вересня 2023 року у цій справі (922/1327/23) зазначено наступне: «Так, чинним законодавством передбачений певний алгоритм дій для звільнення сторони від відповідальності за порушення зобов`язання. Так, згідно п.4.27. розділу ІV ПРРЕЕ у разі звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний повідомити електропостачальника та оператора системи або основного споживача про намір припинити дію відповідних договорів не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договорів і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією включно. У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем електропостачальника та (за наявності відповідного договору) оператора системи або основного споживача про звільнення приміщення та/або остаточне припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний здійснювати оплату спожитої на таких об`єктах електричної енергії та інших платежів виходячи з умов відповідних договорів.

Проте, в даному випадку відповідачем не надано доказів повідомлення позивача ні в електронному, ні в паперовом вигляді щодо припинення користування електричною енергією, як і спростування обсягу споживання електричної енергії».

Крім того, судом враховуються матеріальні інтереси обох сторін, оскільки невиконання рішення суду, з врахуванням інфляційних процесів в економіці держави, також порушує матеріальні інтереси стягувача, що призведе до негативних наслідків у його діяльності. Відстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника. Стягувач та боржник знаходяться в рівних економічних умовах, а відстрочення виконання рішення суду в даному випадку призведе до надання переваг боржнику у порівнянні зі стягувачем за відсутності для цього підстав. Боржником не доведено винятковості випадку, з наявністю якого процесуальний закон пов`язує можливість надання відстрочки виконання рішення суду.

Враховуючи зазначене вище, оцінивши наведені боржником посилання на обставини, які на його думку ускладнюють виконання рішення суду, надані ним до клопотання документи, з огляду на відсутність доказів вчинення боржником дій, направлених на добровільне виконання судового рішення, суд дійшов висновку, що наведені доводи не підтверджують наявності виключних обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять неможливим його виконання у розумінні статті 331 Господарського процесуального кодексу України, що зумовлює відмову у задоволенні його клопотання про відстрочення виконання рішення.

Керуючись статтями 42, 169, 170, 232-236, 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Харківської області, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання боржника, Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТ РЕСУРС», про відстрочення виконання судового рішення (вх. № 32369 від 27 листопада 2023 року) відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення суддею та може бути оскаржена безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня складання повного тексту ухвали відповідно до статей 256, 257 ГПК України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Кодексу.

Ухвалу підписано "11" грудня 2023 р.

Суддя Н.В. Калініченко

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.