ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2023 р. Справа№ 910/8391/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Коробенка Г.П.

Кравчука Г.А.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2023

у справі №910/8391/22 (суддя Марченко О.В.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал»

до Моторного (транспортного) страхового бюро України

про стягнення 6 142,61 грн,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (далі - позивач, Товариство) звернулось у Господарський суд міста Києва з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - відповідач, МТСБУ) про стягнення 6142,61 грн пені.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору про надання фінансових послуг факторингу від 31.12.2015 позивач набув право вимоги до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" (далі - ПрАТ "СК "Україна") щодо виплати страхового відшкодування в сумі 24570,43грн, яке не було виплачено у встановлений строк (до 23.04.2015). У подальшому відносно ПрАТ "СК "Україна" було порушено справу про банкрутство, в межах якої визнані кредиторські вимоги позивача в розмірі: 24570,43 грн страхового відшкодування, 2108,34 грн - 3% річних, 13901,88 грн інфляційних втрат коштів та 6142,61 грн пені, що не були погашені. Після ліквідації ПрАТ "СК "Україна" (17.07.2019) у МТСБУ виникло зобов`язання перед позивачем з виконання зобов`язань учасника МТСБУ, яке ліквідоване, тому позивач 02.09.2019 звернувся до МТСБУ із заявою про виплату боргу, однак відповідач здійснив виплату лише страхового відшкодування в сумі 24570,43 грн, а в подальшому рішенням Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 у справі №910/14385/21 з відповідача було стягнуто 2108,34 грн - 3% річних, 13901,88 грн інфляційних втрат коштів, тому позивач звернувся із даним позовом про стягнення 6142,61 грн пені.

Заперечуючи проти позову у суді першої інстанції, відповідач посилався на те, що позивач не надав доказів звернення із заявою про виплату страхового відшкодування до ПрАТ "СК "Україна", тому строк нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат коштів неможливо обрахувати; покладенням додаткового обов`язку на МТСБУ щодо виплати інфляційних втрат, 3% річних та пені позивач намагається притягнути до відповідальності особу, яка не порушувала грошового зобов`язання перед позивачем; відповідач ніколи не користувався коштами позивача, тому на нього не може бути покладена відповідальність; пеня, 3% річних та інфляційні - це відповідальність страховика-банкрота, які ухвалою суду визнано погашеними, і така відповідальність не входить до зобов`язань МТСБУ; позивачу за договором цесії не переходило право вимоги щодо пені, процентів річних, інфляційних втрат коштів; щодо заявлених позовних вимог сплив строк позовної давності, який має обраховуватись з дати ДТП. Також вказує, що вказані твердження підтверджуються Висновком науково-правової експертизи на запит МТСБУ щодо порядку застосування законодавства про відшкодування шкоди від 22.02.2022.

Провадження у справі зупинялось до перегляду судовою палатою для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду судових рішень у справі №910/16820/21.

Після поновлення провадження відповідачем було подана до суду заява про стягнення судових витрат, у якій він просив стягнути з позивача 1500,00 грн витрат на правову допомогу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11 жовтня 2023 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви і послуг адвоката позивача покладено на товариство з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал».

Витрати відповідача на правничу допомогу покладено на Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Моторне (транспортне) страхове бюро України подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині розподілу судових витрат та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву відповідача про стягнення судових витрат з позивача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки відповідач у відзиві на позовну заяву вказав, що очікує понести витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн, адвокат Проц А.В. представляв інтереси відповідача при розгляді справи (подав відзив, клопотання про зупинення провадження тощо), і відповідач у встановлений строк надав докази понесення ним у майбутньому витрат на правову допомогу в розмірі 1500,00 грн, оскільки договір із адвокатським об`єднанням містить відкладальну умову щодо оплати послуг, однак ці витрати підлягають розподілу судом незалежної від того, чи їх уже фактично сплачено чи тільки має бути сплачено.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06 листопада 2023 року відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - до 26 листопада 2023 року; сторонам роз`яснено, що апеляційна скарга буде розглянута у письмовому провадженні, без виклику учасників справи.

Позивач отримав ухвалу суду 13.11.2023, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення ухвали суду, однак не скористався правом подати відзив на апеляційну скаргу, що не перешкоджає її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 17.11.2014 близько 21 год. 50 хв., керуючи автомобілем "Opel Vectra", державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. М`ясоїдівська в м. Одеса, в порушення пункту 10.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, при перестроюванні з правої в ліву смугу не надав дорогу автомобілю "Ford" державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 який рухався в лівій смузі в потомному напрямку прямо, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 19.12.2014 у справі №522/22139/14-ц на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 340 грн.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №6004 вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок ДТП власнику автомобіля "Ford", склала 40 832,20 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "Opel Vectra" як страхувальника на момент ДТП була застрахована Компанією (поліс №АІ/004140659, за яким ліміт по майну становить 50 000 грн, а франшиза - 1000 грн).

30.12.2015 ОСОБА_3 (цедент (первісний кредитор)) і ФОП Шияном Д.С. (цесіонарій (новий кредитор)) укладено договір відступлення права вимоги (цесії) виплати страхового відшкодування, за умовами якого:

- в порядку та на умовах даного договору на підставі статей 512 - 519 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цедент відступає цесіонарію, а цесіонарій приймає і зобов`язується оплатити цеденту усі права вимоги, що виникли у цедента у зв`язку із фактом настання ДТП за участю автомобіля "Opel Vectra" під керуванням ОСОБА_1 , відповідальність якого застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 12.11.2014, поліс №АІ/4140659, Компанією (пункт 1.1 договору);

- внаслідок укладення даного договору цесіонарій займає місце цедента (як кредитора) в зобов`язаннях, що виникли із зазначеної ДТП, у тому числі права одержання грошового відшкодування нанесеної шкоди майну цедента, від винної особи, страхової компанії або від МТСБУ, в передбачених законом випадках (пункт 1.2 договору);

- характеристика права вимоги, що передається цесіонарію цедентом за даним договором: загальна сума боргу (страхове відшкодування), право вимоги сплати якого передається цедентом, складає 24 570,43 грн (пункт 1.3 договору);

- зобов`язальна особа (боржник): особа, визнана винною у ДТП - ОСОБА_1 ; страхова компанія - Компанія; МТСБУ у порядку, передбаченому Законом (пункт 1.4 договору);

- за передані права вимоги до боржника за договором страхування цесіонарій сплачує цеденту 7 371 грн (пункт 2.1 договору).

31.12.2015 Товариством (фактор) і ФОП Шияном Д.С. (клієнт) укладено договір №5/31-12/2015 про надання фінансових послуг факторингу (далі - Договір від 31.12.2015), за умовами якого:

- в порядку та на умовах, визначених Договором від 31.12.2015, клієнт передає фактору, а фактор приймає і зобов`язується оплатити клієнтові усі права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли у клієнта з договорів відступлення права вимоги (цесії) виплати страхового відшкодування відповідно до додатку №1 до Договору від 31.12.2015 (далі - основні договори) (пункт 1.1 Договору від 31.12.2015);

- в силу Договору від 31.12.2015 фактор займає місце клієнта (як кредитора) в зобов`язаннях, що виникли з зазначеного Договору, відносно усіх прав клієнта, у тому числі права одержання від боржника сум основного боргу, відсотків, неустойок у повному обсязі (пункт 1.2 Договору від 31.12.2015);

- характеристика прав, переданих фактору клієнтом за Договором від 31.12.2015: загальна сума боргу 1 170 130,06 грн (пункт 1.3 Договору від 31.12.2015);

- зобов`язана особа (боржник): відповідно до додатку №1 до Договору від 31.12.2015; страхова компанія - Компанія; МТСБУ у порядку, передбаченому Законом (пункт 1.4 Договору від 31.12.2015).

Судом встановлено, що ухвалою господарського суду міста Києва від 05.02.2018 прийнято до розгляду заяву Товариства і приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" про відкриття справи про банкрутство Компанії.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.03.2018 відкрито провадження у справі №910/842/18 про банкрутство Компанії.

Оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство Компанії було опубліковано на сайті Вищого господарського суду України 03.03.2018 за №49743.

30.03.2018 Товариством подано у справі №910/842/18 заяву про грошові вимоги від 27.03.2018.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.04.2018 у справі №910/842/18 прийнято до розгляду, зокрема, заяву Товариства на суму 8514204,57 грн з кредиторськими вимогами до боржника.

Ухвалою попереднього засідання господарського суду міста Києва від 15.06.2018 у справі №910/842/18 визнано конкурсним кредитором Компанії, зокрема, Товариство, першої черги на суму 9 547 674,57 грн, четвертої черги на суму 3 916 198,78 грн, шостої черги на суму 1 835 120,95 грн, загальна сума 15 298 994,30 грн.

Постановою господарського суду міста Києва від 07.09.2018 у справі №910/842/18 припинено процедуру розпорядження майном Компанії; припинено повноваження розпорядника майна Компанії арбітражного керуючого Тищенко Оксани Іванівни; визнано Компанію банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором Компанії арбітражного керуючого Тищенко О.І.; вирішено оприлюднити на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про визнання Компанії банкрутом, текст якого додавався; зобов`язано ліквідатора у разі отримання ним заяв з вимогами до банкрута письмово повідомити про це суд та надати докази їх розгляду (визнання або ж відхилення в установленому порядку); господарську діяльність банкрута завершено; строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважати таким, що настав з 07.09.2018; припинено нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших санкцій за всіма видами заборгованості банкрута з 07.09.2018; припинено повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном з 07.09.2018; ліквідатору провести ліквідаційну процедуру та подати суду на затвердження звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута.

21.09.2018 Товариством подано у справі №910/842/18 заяву з кредиторськими вимогами до боржника на суму 4 944 765,41 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.09.2018 у справі №910/842/18 прийнято до розгляду заяву Товариства з кредиторськими вимогами до боржника на суму 4 944 765,41 грн.

23.10.2018 Товариством подано у справі №910/842/18 заяву про уточнення кредиторських вимог та клопотання про залишення без розгляду заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.10.2018 у справі №910/842/18 призначено до розгляду уточнену заяву Товариства з кредиторськими вимогами до боржника на суму 4 941 518 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.11.2018 у справі №910/842/18, зокрема, задоволено заяву Товариства з урахуванням уточнення на суму 4 941 518,06 грн; визнано кредиторські вимоги: Товариства на суму 3 524 грн - першої черги, на суму 4 937 944,06 грн - шостої черги; ліквідатору банкрута арбітражному керуючому Тищенко О.І. включити кредиторські вимоги: Товариства на суму 4 941 518,06 грн до реєстру вимог кредиторів Компанії.

18.04.2019 Товариством подано у справі №910/842/18 заяву з кредиторськими вимогами до боржника на суму 95 888,47 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.04.2019 у справі №910/842/18 прийнято до розгляду заяву Товариства з кредиторськими вимогами до боржника на суму 95 888,47 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.04.2019 у справі №910/842/18 заяви Товариства з кредиторськими вимогами до боржника задоволено; визнано кредиторські вимоги Товариства на суму 3 842 грн - першої черги, на суму 95 888,47 грн - шостої черги; ліквідатору банкрута арбітражному керуючому Тищенко О.І. включити кредиторські вимоги Товариства суму 99 730,47 грн до реєстру вимог кредиторів Компанії.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.07.2019 у справі №910/842/18 затверджено звіт ліквідатора; затверджено ліквідаційний баланс банкрута станом на 17.07.2019; у відповідності до положень частини п`ятої статті 45 Закону вирішено вважати погашеними у зв`язку з недостатністю майнових активів боржника вимоги кредиторів, зокрема, Товариства першої черги на суму 9 555 040,57 грн, четвертої черги на суму 3 916 198,78 грн, шостої черги на суму 6 868 953,48 грн, загальна сума 20 340 192,80 грн; Головному управлінню статистики у м. Києві виключити банкрута - Компанію з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України; Державній податковій інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві зняти банкрута - Компанію з податкового обліку; ліквідовано банкрута - Компанію як юридичну особу в зв`язку з банкрутством; Дарницькій районній у місті Києві державній адміністрації провести державну реєстрацію припинення - Компанії як юридичної особи та внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис про проведення державної реєстрації припинення Компанії як юридичної особи не пізніше наступного робочого дня з дати надходження ухвали; вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Законом строк або відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

У зв`язку з наведеним Товариство звернулося до МТСБУ з заявою з проханням виконати зобов`язання Компанії за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів перед Товариством та сплатити 24570,43 грн страхового відшкодування, 2108,34 грн - 3% річних, 13901,88 грн інфляційних втрат коштів та 6142,61 грн пені.

27.09.2019 МТСБУ повідомило Товариство про прийняття рішення про відшкодування шкоди у сумі 24 570,43 грн.

Згідно з випискою з рахунку Товариства 24 570,43 грн страхового відшкодування перераховано МТСБУ 26.09.2019, а решту суми відповідачем не було сплачено.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 у справі №910/14385/21 з МТСБУ було стягнуто на користь Товариства 2108,34 грн - 3% річних, 13901,88 грн інфляційних втрат коштів і згідно банківської виписки за 13.01.2022 вказані кошти були перераховані позивачу в процесі примусового виконання рішення суду.

Разом з тим, вимоги щодо стягнення пені в межах справи №910/14385/21 позивачем не заявлялись.

У зв`язку із викладеними обставинами, оскільки за доводами позивача, відповідач лише частково виконав зобов`язання за договором №АІ/004140659, позивач звернуся до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача, 6142,61 грн пені за період з 23.04.2015 (початок періоду прострочення виконання зобов`язань ПрАТ "СК Україна") по 02.03.2018 (відкриття провадження у справі про банкрутство стосовно ПрАТ "СК Україна").

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач посилався, зокрема, на те, що пеня, 3% річних та інфляційні - це відповідальність страховика-банкрута, які ухвалою суду визнано погашеними, і така відповідальність не входить до зобов`язань МТСБУ.

За наслідками розгляду даного спору суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги є не доведеними та не обґрунтованими, а тому відмовив у задоволенні позову.

Крім цього, судом було відмовлено у задоволенні заяви МТСБУ про стягнення з Товариства витрат на правову допомогу в розмірі 1500,00 грн, з посиланням на те, що МТСБУ не подано суду підписаного останнім і адвокатським об`єднанням "Інс.Лоу Груп" акта приймання-передачі наданих послуг, як і не подано доказів оплати таких послуг.

Відповідач у апеляційній скарзі оскаржує рішення суду першої інстанції виключно в частині розподілу судових витрат.

Частинами 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч.4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального права в частині розгляду позовних вимог, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що вони застосовані правильно і висновки судом враховані висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.07.2023 у справі №910/16820/21, предметом розгляду якої був аналогічний спір між ТОВ "Маркс.Капітал" та МТСБУ але по іншому ДТП, згідно яких МТСБУ лише здійснює відшкодування шкоди за зобов`язаннями страховика із відшкодування шкоди за договорами страхування відповідальності, для виплати за якими у страховика, що ліквідується за рішенням уповноважених законом органів, недостатньо коштів / майна, отже, лише гарантує отримання відшкодування постраждалою особою (потерпілим) та не несе відповідальності за прострочення виконання страховиком, а не МТСБУ, грошового зобов`язання з виплати відшкодування.

Щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, то апеляційний господарський суд виходить з наступного.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Із наявних матеріалів справи вбачається, що у відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що планує понести судові витрати у розмірі 2000,00 грн (на вивчення та аналіз позовної заяви, підготовки правової позиції по справі, подання відзиву на позов, участі адвоката судовому процесі, у разі необхідності подання апеляційної скарги та касаційної скарги).

Відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В процесі розгляду справи, до прийняття рішення, позивачем було подано заяву про стягнення судових витрат, у якій він просив стягнути з позивача 1500,00 грн витрат на правову допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами, а саме, у разі задоволення позову - на відповідача та у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки у задоволенні позову судом було відмовлено, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, мають покладатись на позивача.

За вимогами частин 5, 8 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з положеннями статті 126 ГПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що МТСБУ на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи на суму 1500,00 грн додано до заяви такі документи: копію договору від 12.10.2021 № 4.1/12-10/2021 укладеного з Адвокатським об`єднанням "ІНС.ЛОУ ГРУП" про надання послуг в сфері права; копію додаткової угоди №798 від 02.09.2022 до договору від 12.10.2021 № 4.1/12-10/2021.

Згідно пункту 4.1 договору надання послуг замовнику здійснюється на підставі договору та додаткових угод до нього, які є його невід`ємними частинами; у додатковій угоді обов`язково зазначаються відомості про справу, за якою надаються послуги, якщо здійснення дій спрямовано на врегулювання наявної дебіторської чи кредиторської заборгованості замовника.

У пункті 5.2 договору вартість послуг, що надаються виконавцем у справах, у яких замовник є відповідачем (співвідповідачем, цивільним відповідачем) або третьою особою, а також в інших випадках, визначається таким чином: 1 000 грн - у справі, в якій замовник є третьою особою; 1 000 грн - у справі, в якій ціна позову визначена до 4 999 грн; 1 500 грн - у справі, в якій ціна позову визначена в межах від 5 000 грн до 9 999 грн; 2 000 грн - у справі, в якій ціна позову становить 10 000 грн і більше.

Згідно з п.5.3 договору оплата здійснюється замовником шляхом перерахування суми винагороди на рахунок виконавця на підставі акта приймання-передачі наданих послуг, який складається виконавцем раз на місяць та передається замовнику у місяці, наступному за звітним, у двох екземплярах із матеріалами справи.

Зі змісту копії додаткової угоди №798 до договору від 12.10.2021 №4.1/12-10/2021 вбачається, що замовник передав, а виконавець прийняв завдання на ведення від імені замовника, в тому рахунку, справи №931/21 (внутрішній обліковий номер) за позовом ТОВ "Маркс.Капітал" до МТСБУ із сумою позову 6142,61 грн, що є ціною позову у даній справі, та вартістю відповідних послуг у розмірі 1500 грн.

Правову допомогу відповідачу у даній справі надавав адвокат Проц А.В., який діяв на підставі довіреностей МТСБУ, виданих на виконання договору від 12.10.2021 № 4.1/12-10/2021, яким подавались відзив на позовну заяву, клопотання про зупинення провадження у справі тощо.

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 та підтримані Верховним Судом в постановах від 21.08.2023 у справі 910/433/22, від 06.10.2023 у справі №910/912/22 та інших, прийнятих за результатами розгляду аналогічних спорів між МТСБУ та Товариством.

Матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем вказаних витрат, однак відповідно до правових позицій Верховного Суду в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, МТСБУ згідно з вимогами ГПК України довело обставини надання останньому послуг професійної правничої допомоги при розгляді цієї справи та обґрунтувало заявлений остаточно до стягнення розмір цих послуг.

Однак суд першої інстанції, в порушення частини 4 статті 236 ГПК України, не врахував висновки щодо застосування норм права, викладені в вищенаведених постановах Верховного Суду, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про недоведеність відповідачем факту понесення витрат на правову допомогу.

Позивач, у свою чергу, не заявив клопотання про зменшення розміру вказаних витрат та не подавав заперечень щодо їх розміру, при цьому у позовній заяві позивач заявляв про стягнення з відповідача 4000,00 грн витрат на правову допомогу, тому заявлений відповідачем розмір витрат є розумним.

За встановлених обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що заявлений відповідачем до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом роботами (наданими послугами), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому заявлені витрати на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню у повному обсязі у заявленій сумі 1500,00 грн та стягненню з позивача на користь відповідача, у зв`язку із чим апеляційна скарга відповідача задовольняється, а рішення Господарського суду міста Києва підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні заяви МТСБУ про стягнення витрат на правову допомогу, з прийняттям в цій частині нового рішення, яким задовольнити заяву МТСБУ про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу.

Щодо розподілу судових витрат за результатами розгляду апеляційної скарги, то сторонами не надано доказів понесення ними судових витрат, а згідно положень Закону України "Про судовий збір" та сталих правових позицій Верховного Суду, судовий збір не слід сплачувати при оскарженні судового рішення в частині вирішення питання розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

2. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11 жовтня 2023 року в частині відмови у задоволенні заяви Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення витрат на правову допомогу та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення витрат на правову допомогу.

3. Викласти пункт 3 резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 11 жовтня 2023 року у наступній редакції:

"Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (36023, м. Полтава, вул. Колективна, 10, ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м.Київ, Русанівський бульвар, буд.8, ) - 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн 00 коп. витрат на правову допомогу. Видати наказ."

4. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 11 жовтня 2023 року залишити без змін.

5. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

6. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11.12.2023.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.П. Коробенко

Г.А. Кравчук