ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07.12.2023 Справа № 914/1138/22

Суддя Господарського суду Львівської області Мазовіта А.Б., за участю секретаря Прокопів І.І., розглянувши матеріали справи

за заявою:ОСОБА_1 , м. Жовква, Львівська область
про:скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника юридичної особи
у справі:№ 914/1138/22
стягувач:Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМАНДОР ФІНАНС ГРУП», м. Львів
боржник:Приватного підприємства «БАРБАРАС-УКРАЇНА», с.Дроговиж, Львівська область
про:стягнення 80 000 грн основного боргу, 6 658,63 грн пені, 12 000 штрафу, 2 400 грн 3% річних
за участю: Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича, м.Львів

За участю представників:

від заявника: Марків Р.Б.;

від стягувача: Коваль Н.Г - представник;

від боржника: не з`явився;

приватний виконавець: Маковецький З.В.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області подано заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника юридичної особи у справі №914/1138/22 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРФЕКТ ПАК» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Приватного підприємства «БАРБАРАС-УКРАЇНА» згідно договору поставки №П15/12-21 від 15.12.2021 року 80 000,00 грн основного боргу, 6 658,63 грн пені, 12 000,00 штрафу, 2 400,00 грн 3% річних.

Ухвалою від 27.11.2023 суд прийняв заяву до розгляду, який призначив на 10.04.2023.

05.12.2023 через канцелярію суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив (вх. №29765/23 від 05.12.2023).

06.12.2023 через канцелярію суду від приватного виконавця Маковецького Зоряна Вікторовича надійшов відзив на заяву (вх. №29915/23 від 06.12.2023).

В судове засідання з`явився заявник, заяву про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника юридичної особи підтримав, просив задовольнити.

В судове засідання з`явився представник стягувача, проти заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника юридичної особи заперечив, просив відмовити в задоволенні.

Боржник явку представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином.

В судове засідання з`явився приватний виконавець, проти заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника юридичної особи заперечив з підстав, викладених у відзиві, просив відмовити в задоволенні.

Заява про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника юридичної особи обгрунтована тим, що ОСОБА_1 згідно рішення засновника Приватного підприємства «БАРБАРАС-УКРАЇНА» №1 від 28.09.2023 звільнено з посади директора товариства з 28.09.2023 та з 29.09.2023 призначено на посаду директора товариства ОСОБА_2 .

Відтак, заявник наголошує, що згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, викладених у виписці №80 від 04.10.2023, керівником Приватного підприємства «БАРБАРАС-УКРАЇНА» є ОСОБА_2 .

Таким чином, за твердженням заявника, ОСОБА_1 як особа, яка не є керівником боржника - юридичної особи, також не є суб`єктом обмежень, які можуть застосовуватись задля виконання зобов`язань, покладених на Приватне підприємство «БАРБАРАС-УКРАЇНА», як на боржника, згідно з судовим наказом від 13.06.2022 у справі №914/1138/22.

Викладені обставини, за переконанням заявника, свідчать про наявність правових підстав для скасування заходів тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, вжитих щодо особи, яка не є директором боржника за виконавчим документом

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, судом встановлено наступне.

13.06.2022 Господарським судом Львівської області видано судовий наказ у справі №914/1138/22 про стягнення з Приватного підприємства «БАРБАРАС-УКРАЇНА» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРФЕКТ ПАК» згідно договору поставки №П15/12-21 від 15.12.2021 року 80 000,00 грн основного боргу, 6 658,63 грн пені, 12 000,00 штрафу, 1 019,18 грн 3% річних та 248,10 грн судового збору.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 10.04.2022 у справі №914/1138/22 стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЕРФЕКТ ПАК» замінено його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМАНДОР ФІНАНС ГРУП».

21.06.2023 приватний виконавець Маковецький З.В. звернувся до Господарського суду Львівської області із поданням, у якому просив тимчасово обмежити керівника боржника - Приватного підприємства «БАРБАРС-УКРАЇНА» ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов`язань, покладених на нього судовим наказом у справі №914/1138/22, виданим 13.06.2022 Господарським судом Львівської області.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.06.2023 у справі №914/1138/22 подання приватного виконавця задоволено, тимчасово обмежено громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 27.07.2016, органом - 4615 та FN №055911, виданий 11.04.2018, органом - 4601 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов`язань, що покладені на нього, як на керівника боржника - юридичної особи cудовим наказом у справі №914/1138/22, що виданий 13.06.2022 Господарським судом Львівської області.

З наданих заявником до матеріалів справи документів, судом встановлено, що 28.09.2023 ОСОБА_3 , яка є засновником Приватного підприємства «БАРБАРАС-УКРАЇНА», було прийнято рішення №1, зокрема, про звільнення з посади директора підприємства ОСОБА_1 з 28.09.2023.

Окрім того, вказаним рішенням вирішено призначити на посаду директора Приватного підприємства «БАРБАРАС-УКРАЇНА» з 29.09.2023 ОСОБА_2 .

Згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на дату розгляду даної заяви, керівником Приватного підприємства «БАРБАРАС-УКРАЇНА» є ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За приписами ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У разі невідповідності правового акта міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір України (ч. 8 ст. 11 ГПК України).

Згідно зі ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26.11.2009) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і, по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому, при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів необхідно пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдане лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте, навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим з самого початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом з метою з`ясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, у тому числі й ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

У справі «Хлюстов проти Росії» («Khlyustov v. Russia» від 11.07.2013) ЄСПЛ застосував вказані стандарти при вирішенні питання щодо заборони виїзду боржника за кордон у зв`язку з невиконанням судового рішення про стягнення заборгованості. Зокрема, у цій справі ЄСПЛ визнав порушенням ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції через те, що рішення про заборону виїзду за кордон було застосовано «автоматично», тобто лише у зв`язку з тим, що боржник добровільно не сплатив заборгованість, без належного обґрунтування з врахуванням індивідуальної ситуації заявника.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права від 16.12.1966 передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Положеннями ст. 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 337 ГПК України тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Отже, Законом України «Про виконавче провадження» закріплено право державного або приватного виконавця, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Поряд з цим, згідно з правилами статті 337 ГПК України, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи може мати місце виключно у випадку коли ця особа є боржником за невиконаним нею судовим рішенням.

Верховним Судом у постанові від 19.08.2020 по справі № 910/8130/17 наголошено, що Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальною нормою права, якою врегульовано умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню. Тобто вказаним Законом врегульовано права та обов`язки осіб, на правовідносини яких розповсюджується дія такої норми права. Відтак якщо спеціальною нормою права (пунктом 19 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження») передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів, то обмеження виконавця у такому праві означатиме порушення прав виконавця, які визначені спеціальною нормою права, а саме Законом України «Про виконавче провадження».

Підсумовуючи вищевикладене господарський суд доходить висновку, що у випадку припинення виконання особою обов`язків керівника боржника, підстави для продовження застосування до такої особи заходів у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відсутні, а, отже, вжиті щодо такої особи заходи мають бути скасовані.

Суд зауважує, що обмеження у праві вільно пересуватись може бути застосовано виключно у випадках, які передбачені законом.

Статтею 338 ГПК України визначено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Враховуючи вимоги ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено можливість обмеження у праві виїзду саме керівника боржника - юридичної особи, приймаючи до уваги звільнення ОСОБА_1 з посади керівника Приватного підприємства «БАРБАРАС-УКРАЇНА», суд дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду, застосованого судом щодо ОСОБА_1 на підставі ухвали Господарського суду Львівської області від 23.06.2023. Наведене має наслідком необхідність задоволення поданої ОСОБА_1 заяви.

Згідно з ч. 10 ст. 11 ГПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - виходить із загальних засад і змісту законодавства (аналогія права).

Слід зазначити, що ГПК України не містить положень щодо можливості скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України. Водночас, ст. 441 ЦПК України встановлено як порядок тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, так і порядок скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

При цьому, господарським судом на підставі ч. 4 ст. 236 ГПК України враховується правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 по справі №2-591/11, згідно з яким відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії (п. 82 постанови).

Наведеним спростовуються доводи приватного виконавця про застосування аналогії закону виключно щодо норм матеріального права.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що приватний виконавець не позбавлений права звернутися до суду із поданням щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України діючого керівника боржника.

Керуючись ст.ст. 234, 337 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника юридичної особи задовольнити.

2. Скасувати заходи у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, вжиті ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.06.2023 у справі №914/1138/22 щодо громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 27.07.2016, органом - 4615 та FN №055911, виданий 11.04.2018, органом - 4601.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 235 ГПК України.

Веб-адреса сторінки суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається.

Повний текст ухвали складено та підписано 12.12.2023.

Суддя Мазовіта А.Б.