ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

05.12.2023м. ДніпроСправа № 904/5466/23

за позовом Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю КОНКУРІТТО, м. Дніпро

до відповідача-2: Товариство з обмеженою відповідальністю ЕРІДА СЕРВІС, м. Дніпро

про визнання договору недійсним та припинення права власності

Суддя Ліпинський О.В.

Представники:

від позивача Шуліка А.В.

від позивача Мернова О.О.

від відповідача-1 не з`явився

від відповідача-2 Удовицький Є.М.

ВСТАНОВИВ:

17.10.2023 року Дніпровська міська ради (далі Позивач) звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Конкурітто» (далі Відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Еріда Сервіс» (далі Відповідач-2), за змістом якого просить суд:

- визнати недійсним укладений між Відповідачем-1 та Відповідачем -2 договір купівлі-продажу № 804 від 22.06.2023 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Нощенко Н.М.;

- припинити право власності Відповідача-2 (Покупця за спірним договором) на об`єкт нерухомого мана реєстраційний номер 01 тип об`єкта: будівлі та споруди, загальна площа (кв.м.): 180,2, опис: будівлі та споруди, які складаються з: будівля розподільчого пункту з трансформаторною підстанцією літ. А-1 загальною площею 106,9 кв.м., літ. а- ганок, літ. а-козирок, літ. Б-1 трансформаторна підстанція загальною площею 73,3 кв.м. що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 38д, номер запису про право власності 50731748 від 22.03.2023 року;

- скасувати державну реєстрацію права власності ТОВ «Еріда Сервіс» на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 01 будівлі та спорудизагальна площа (кв.м.): 180,2, опис: будівлі та споруди, які складаються з: будівля розподільчого пункту з трансформаторною підстанцією літ. А-1 загальною площею 106,9 кв.м., літ. а- ганок, літ. а-козирок, літ. Б-1 трансформаторна підстанція загальною площею 73,3 кв.м. що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 38д, номер запису про право власності 50731748 від 22.03.2023 року.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, Позивач зазначає, що на підставі спірного договору купівлі-продажу, Відповідач-1 здійснив відчуження на користь Відповідача-2 нерухомого майна за відсутністю документів, які підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розміщено таке нерухоме майно, і яка належить територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради.

Крім того, Позивач стверджує, що оскільки продаж Відповідачем-1 нерухомого майна на користь Відповідача-2 було здійснено під час розгляду судом справи 904/2142/23 про стягнення з ТОВ «Конкурітто» грошових коштів на користь міської ради, таке відчуження було вчинено для уникнення цивільно-правової відповідальності щодо сплати коштів позивачу і повернення земельної ділянки Дніпровській міській раді, що свідчить про фіктивність спірного правочину.

Ухвалою суду від 19.10.2023 року позовну заяву Дніпровської міської ради залишено без руху на підставі ст.ст. 164, 174 ГПК України.

Разом із позовною заявою до суду подано заяву про забезпечення позову, за змістом якої Позивач просив вжити наступні заходи забезпечення позову:

Накласти арешт на майно, яке належить на праві власності ТОВ «Конкурітто» (Відповідач-1) розташоване на земельній ділянці, кадастровий номер :03:231:0134, а саме:

- об`єкт незавершеного будівництва, ІІІ черга, 1.2 % готовності. Літ. А-1 будівля розподільчого пункту з трансформаторною підстанцією, загальна площа 106,9 кв.м., літ. а-1 прибудова, тіл. А ганок, літ. Б-1 трансформаторна підстанція, загальна площа 73.3 кв.м., літ. В убиральня (тимчасова), літ. Г кіоск (тимчасовий), літ. Ф-1 корпус 18, загальна площа - 23.7 кв.м., літ. Ч корпус 23, літ. ч тамбур, № 1, 4, 13, 14, 20, 28 огорожа, № 2, 3, 9, 32 ворота за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, буд. 38д. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

Накласти арешт на майно, яке належить на праві власності ТОВ «Еріда Сервіс» (Відповідач-2) розташоване на земельній ділянці, кадастровий номер :03:231:0134, а саме:

- об`єкт: загальна площа (кв.м.): 180,2, опис: будівлі та споруди, які складаються з: будівля розподільчого пункту з трансформаторною підстанцією літ. А-1 загальною площею 106,9 кв.м., літ. а- ганок, літ. а-козирок, літ. Б-1 трансформаторна підстанція загальною площею 73,3 кв.м. що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 38д. реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01;

Заборонити ТОВ «Конкурітто» та ТОВ «Еріда Сервіс», будь-яким третім особам та органам державної реєстрації речових прав здійснювати реєстраційні дії та будь-які інші дії, направлені не демонтаж, руйнування, знесення, перебудови, добудови тощо об`єктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці, кадастровий номер :03:231:0134, яке належить на праві власності ТОВ «Конкурітто» та ТОВ «Еріда Сервіс» за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, буд. 38д.

Ухвалою суду від 19.10.2023 року, в задоволенні заяви Дніпровської міської ради про забезпечення позову відмовлено.

30.10.2023 року, після усунення Позивачем недоліків позовної заяви, суд прийняв позов до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

16.11.2023 року Відповідач - 2 подав відзив на позовну заяву, за змістом якого заперечив проти задоволення заявлених вимог.

17.11.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від Відповідача-1, за змістом якого останній просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

24.11.2023 року Позивач повторно звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке належить на праві власності ТОВ «Еріда Сервіс» розташоване на земельній ділянці, кадастровий номер :03:231:0134, а саме: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, номер відомостей про речове право 50731748, дата реєстрації 02.06.2023 року, загальна площа (кВ.м.): 180,2, опис об`єкта: будівлі та споруди, які складаються з: будівлі розподільчого пункту з трансформаторною підстанцією літ. А-1 загальною площею 106,9 кв.м., літ. а-ганок, літ. а-козирок, літ. Б-1 трансформаторна підстанція загальною площею 73,3 кв.м. зареєстрованим реєстратором Нощенко Н.М., за адресою: Дніпропетровська обл.. м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 38д.

Крім того, Позивач просить суд заборонити ТОВ «Конкурітто», будь-яким третім особам та органам державної реєстрації речових прав здійснювати реєстраційні дії та будь-які інші дії, направлені на демонтаж, руйнування, знесення, перебудову, добудови тощо, об`єкту нерухомого мана реєстраційний номер 01, розташованого на земельній ділянці, кадастровий номер :03:231:0134, яке належить на праві власності ТОВ «Еріда Сервіс» за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, будинок, 38Д.

Необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову Дніпровська міська рада обґрунтовує тим, що до вирішення даного спору по суті, Відповідач-2 не обмежений в своїх правах розпорядитися на власний розсуд об`єктом нерухомого майна реєстраційний номер 01, що зробить неможливим ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача, як розпорядника земельної ділянки кадастровий номер :03:231:0134 в межах одного судового провадження та зумовить необхідність з метою відновлення порушених прав, знову звертатися до нових набувачів такого майна з новими позовами, як і було зроблено позивачем в рамках цієї справи.

Керуючись приписами ч. 4 ст. 140 ГПК України суд призначив розгляд заяви про забезпечення позову в засіданні з викликом сторін.

27.11.2023 року Відповідач-1 подав заперечення, за змістом яких просив суд відмовити в задоволенні зави Позивача про вжиття заходів забезпечення позову. Заперечення мотивовані тим, що Позивач не надав належного обґрунтування співмірності та адекватності вказаних заходів, які фактично не стосуються предмету спору, оскільки спрямовані на забезпечення виконання судового рішення по іншій справі.

Відповідач-2 в поданих суду запереченнях також просив відмовити в задоволенні заяви Позивача про забезпечення позову, посилаючись на те, що за змістом заяви поданої заяви, метою застосування заходів забезпечення, є необхідність створення умов для виконання рішення суду по справі № 904/2142/23 за позовом міської ради до ТОВ «Конкурітто» про стягнення коштів. В той час, як із норм законодавства чітко слідує, що заявник зобов`язаний підтвердити обставини щодо загрози унеможливлення виконання рішення саме у справі, в якій він подає заяву про забезпечення позову, а не в іншому судовому процесі.

Представник Позивача в засіданні суду 05.12.2023 року наполягав на задоволенні заяви про забезпечення позову. Представник Відповідача-2 проти задоволенні такої заяви заперечував.

Розглянувши заяву Позивача, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для вжиття запропонованих заходів забезпечення позову, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з ч.1 ст.11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Частинами першою, другою статті 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).

Вжиття заходів забезпечення позову відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України є правом суду, а за наявності відповідних виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для забезпечення позову.

Відповідно до вимог частини першої статі 137 Господарського процесуального кодексу позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина четверта статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Суд зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань після пред`явлення позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Господарський суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі №914/970/18).

Предметом спору по даній справі є вимоги позивача до відповідачів про визнання недійсним укладеного ними договору купівлі-продажу, а також, про припинення права власності відповідача-2 (покупця зі спірним договором) на предмет купівлі-продажу та скасування державної реєстрації його права власності на придбане майно.

Як на підставу щодо вжиття заходів забезпечення позову, позивач посилається на те, що відповідач-2, який не обмежений в своїх правах розпорядитися на власний розсуд об`єктом нерухомого майна, що є предметом купівлі за спірним договором, до вирішення спору по суті, може вжити заходів щодо відчуження належного йому майна. Таким чином, на думку позивача, без накладення арешту на об`єкт купівлі-продажу за спірним договором та введення заборони на здійснення реєстраційних та інших дій щодо такого майна, забезпечити захист прав позивача в межах одного судового провадження буде не можливо, і позивач буде змушений знову звертатися до нових набувачів такого майна з новими позовами.

Водночас, позивачем не наведено фактичних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, в розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, які б свідчили про вчинення відповідачем-2 дій спрямованих на ухилення від виконання судового рішення або дій, які можуть призвести до відчуження належного йому майна на момент виконання рішення.

Таким чином, твердження позивача про можливість подальшого відчуження Відповідачем-2 майна, яке є предметом спірного договору купівлі-продажу на користь третіх осіб ґрунтуються лише на припущеннях та не є тією обставиною, яка б могла свідчити про вчинення відповідачем-2 дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання.

З урахуванням на доведення позивачем, що невжиття, визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також відсутність доказів щодо підтвердження фактичного вчинення відповідачем-2 дій, спрямованих на утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позову, суд доходить до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову.

Відповідно до приписів ст. 233 ГПК України, в засіданні суду 05.12.2023 року оголошено вступну та резолютивну частини ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 136, 140, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Дніпровської міської ради про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення 05.12.2023 року та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 08.12.2023

Суддя О.В. Ліпинський