ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________РІШЕННЯ
"30" листопада 2023 р.м. Одеса Справа № 916/4223/23
Господарський суд Одеської області у складі судді Гута С.Ф.,
секретар судового засідання Білинська І.І.,
за участю представників учасників справи:
від позивача: не з`явився,
від відповідача: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Фізичної особи-підприємця Кулаксиз Михайла Михайловича до відповідача: Державного підприємства "ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО ІМЕНІ О. В. СУВОРОВА" Національного наукового центру "ІНСТИТУТ ВИНОГРАДАРСТВА І ВИНОРОБСТВА ІМЕНІ В.Є.ТАЇРОВА" про стягнення 238759,40 грн заборгованості.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Одеської області від 27.09.2023 р. позовній заяві ФОП Кулаксиз М.М. присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 916/4223/23 та визначено суддю Гута С.Ф. для її розгляду.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.10.2023 р. прийнято позовну заяву ФОП Кулаксиз М.М. до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/4223/23, ухвалено розглядати справу № 916/4223/23 в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 31.10.2023 р.
Відповідно до залишеної на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення розписки 11.10.2023 р. ДП "ДГ ІМ. О. В. СУВОРОВА" ННЦ "ІВІВ ІМ. В. Є. ТАЇРОВА" отримано ухвалу про відкриття провадження у справі, надіслану на зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресу.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 31.10.2023 р. відкладено розгляд справи на 30.11.2023 р.
Відповідно до залишеної на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення розписки 15.10.2023 р. ДП "ДГ ІМ. О. В. СУВОРОВА" ННЦ "ІВІВ ІМ. В. Є. ТАЇРОВА" отримано ухвалу від 31.10.2023 р., надіслану на зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресу.
У призначене на 30.11.2023 р. судове засідання представники сторін не з`явились. ФОП Кулаксиз М.М. звернувся із заявою про розгляд справи за відсутності його представника. Відповідач про призначенні засідання обізнаний, що підтверджується розписками, залишеними на відповідних рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень.
Письмового відзиву від ДП "ДГ ІМ. О. В. СУВОРОВА" ННЦ "ІВІВ ІМ. В. Є. ТАЇРОВА" до Господарського суду Одеської області як і інших клопотань або заяв по суті справи не надходило, у зв`язку з чим у відповідності до частини 9 статті 165 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
30.11.2023 р. судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку статті 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Приписами статті 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, суд встановив:
12.08.2021 р. між ДП "ДГ ІМ. О. В. СУВОРОВА" ННЦ "ІВІВ ІМ. В. Є. ТАЇРОВА" (Замовник) та ФОП Кулаксиз М.М. (Виконавець) укладено договір надання послуг по збиранню врожаю № 12/08/2021 (Договір), за умовами пункту 1.1 якого у порядку та на умовах, визначених цим Договором, Виконавець зобов`язується надати послуги урожаю Замовника сільськогосподарською технікою (комбайни Claas Lexion) та своєчасно і якісно зібрати урожай зернових культур на земельних угіддях, вказаних Замовником. Замовник зобов`язується прийняти від Виконавця належним чином виконані роботи за якісними та кількісними показниками та вчасно здійснити оплату виконаних робіт у відповідності до умов Договору.
Загальні обсяги робіт збиральних культур, кількість необхідної для збирання урожаю одиниць техніки, місцезнаходження угідь, початок збиральних робіт, вартість виконаних робіт, умови оплати та інші умови оформлюються в Додатках, які є невід`ємною частиною Договору (пункт 1.2 Договору).
Якість наданих послуг визначається за згодою Сторін цього Договору після виконання Виконавцем робіт, за період, узгоджений Сторонами, і оформляється Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) (пункт 2.3 Договору).
Замовник проводить оплату за виконані роботи по договірним цінам, зазначеним в Додаткових угодах, які є невід`ємною частиною цього договору і включають в себе відшкодування всіх витрат Виконавця та плату за виконану ним роботу. Суми до сплати зазначаються в актах здачі-приймання робіт (надання послуг), що підписуються Сторонами (пункт 3.1 Договору).
Оплата здійснюється на підставі підписаного обома Сторонами акту передачі-приймання робіт шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок Виконавця, зазначений у реквізитах цього Договору не пізніше 10 календарних днів з дати підписання акту здачі-приймання робіт (надання послуг) за кожній день прострочки нараховується пеня у розмірі 10% від суми заборгованості (пункт 3.2 Договору).
Сторони виконують свої обов`язки по даному Договору чесно і сумлінно. За невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за даним договором винна сторона відшкодовує потерпілій стороні збитки, спричиненні неналежним виконанням своїх обов`язків (пункт 5.1 Договору).
Даний договір складений при повному розумінні Сторонами предмету даного Договору, застосуванням до таких правовідносин звичаями ділового оборону на підставі принципів добросовісності, розумності та справедливості. Договір набуває чинності з моменту його підписання повноважними представниками Сторін, укладається на строк, необхідний для реалізації його предмету і діє до затвердження розрахунків між сторонами та повного виконання Сторонами зобов`язань за Договором. З моменту підписання Договору всі попередні домовленості втрачають свою силу (пункт 8.1 Договору).
Договір підписано представниками сторін та скріплений печатками контрагентів.
06.09.2021 р. між ДП "ДГ ІМ. О. В. СУВОРОВА" ННЦ "ІВІВ ІМ. В. Є. ТАЇРОВА" як Замовником та ФОП Кулаксиз М.М. як Виконавцем підписано акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 3, за яким останнім надано послуг загальною вартістю 392000,00 грн.
Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків:
У відповідності до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Правочин, різновидом якого є договори основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, стаття 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.
Частиною 1 статті 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.
Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.
Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Згідно із частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно із приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Приписами статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У відповідності до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Приписами статті 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
В свою чергу, частинами 1 та 2 статті 67 ГК України передбачено, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.
Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
В свою чергу, частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Як встановлено статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Аналогічні положення містяться в частинах 1 та 7 статті 193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.
Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Частиною 1 статті 902 ЦК України, в свою чергу, встановлено, що виконавець повинен надати послугу особисто.
При цьому положеннями статті 903 ЦК України визначено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Господарський суд, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права в аспекті спірних правовідносин, зазначає, що між сторонами виникли господарські зобов`язання, підставою яких є письмовий Договір надання послуг по збиранню урожаю № 12/08/2021 від 12.08.2021 р.
При цьому ФОП Кулаксиз М.М. як Виконавцем доведено виконання належним чином взятих на себе за умовами Договору обов`язків та надання послуг Замовнику по збиранню врожаю сільськогосподарською технікою, що підтверджується дослідженим в описовій частині рішення актом здачі-приймання робіт (надання послуг) та не заперечується сторонами.
В свою чергу, ДП "ДГ ІМ. О. В. СУВОРОВА" ННЦ "ІВІВ ІМ. В. Є. ТАЇРОВА" як Замовником в порушення приписів статей 525,526,610,629,901,903 ЦК України, статті 193 ГК України та умов Договору вартість наданих послуг не сплачено, не дивлячись на те, що з урахуванням частини 1 статті 530 та пункту 3.2 Договору строк виконання зобов`язання на суму 172000,00 грн настав (загальна вартість наданих послуг - сплачені кошти = 172000,00 грн).
Враховуючи викладене, позов ФОП Кулаксиз М.М. про стягнення з ДП "ДГ ІМ. О. В. СУВОРОВА" ННЦ "ІВІВ ІМ. В. Є. ТАЇРОВА" 172000,00 грн основного боргу підлягає задоволенню.
Частиною 3 статті 14 ЦК України встановлено, що виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Частиною 1 статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно із частиною 1 статті 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Перевіривши представлені ФОП Кулаксиз М.М. розрахунки інфляційних нарахувань та 3% річних, господарський суд погоджується із ними, оскільки останні виконано у відповідності до методології та приписів чинного законодавства України.
Згідно із частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Відповідно до статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Приписи статті 79 ГПК України встановлюють, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами 1-3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (пункт 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005 р.).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст.13,20,73,74,76,86,129,165,232,233,237,238,240,241
Господарського процесуального кодексу України, суд, -
Позов Фізичної особи-підприємця Кулаксиз Михайла Михайловича до відповідача: Державного підприємства "ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО ІМЕНІ О. В. СУВОРОВА" Національного наукового центру "ІНСТИТУТ ВИНОГРАДАРСТВА І ВИНОРОБСТВА ІМЕНІ В.Є.ТАЇРОВА" про стягнення 238759,40 грн заборгованості задовольнити.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Наказ видати в порядку ст.327 ГПК України.

Повний текст складено 08 грудня 2023 р. у зв`язку з призупиненням роботи в КП «Ділодвоство спеціалізованого суду» згідно з наказом керівника апарату суду від 30.11.2023 р. та відновленням роботи КП «Діловодство спеціалізованого суду» з 08.12.2023 р. згідно з наказом голови суду від 07.12.2023 р.

Суддя С.Ф. Гут