УХВАЛА

м. Київ

08.12.2023Справа № 910/17724/23

За позовомАкціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро»
доОСОБА_1
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні
відповідачаТовариства з обмеженою відповідальністю «Ялинівка Нова»
простягнення 4 190 122,07 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

не викликалися.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 4 190 122,07 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку з неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «Ялинівка Нова» грошового зобов`язання за кредитним договором №101121-АЕ від 10.11.2021, на відповідача, як поручителя за договором поруки №101121-П від 10.11.2021, покладається обов`язок з повернення суми кредиту у розмірі 3 942 246,57 грн. та суми відсотків у розмірі 247 875,50 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.11.2023 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання та залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Ялинівка Нова» до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача.

Разом з позовом позивачем подана заява про забезпечення позову, в якій Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на всіх рахунках у всіх банківських та інших фінансово-кредитних установах, та на майно (рухоме та нерухоме) ОСОБА_1 (паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Печерським РУ ГУ МВС України в м. Києві 08.02.1996, РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) в межах суми позову у розмірі 4 190 122,07 грн., до набрання рішення законної сили.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.11.2023 в задоволенні заяви Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено повністю.

06.12.2023 до Господарського суду міста Києва від Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» надійшла чергова заява про вжиття заходів забезпечення позову, в якій заявник просить суд накласти арешт на належне ОСОБА_1 нерухоме майно:

- будівлю, курінь для фруктів, нежитлова будівля, загальною площею: 36,8 кв.м., реєстраційний номер ОНМ: 54, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 і на земельній ділянці з кадастровим номером :10:000:0274;

- нежитлову будівлю, загальною площею: 1418 кв.м., реєстраційний номер ОНМ: 54, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на земельній ділянці з кадастровим номером :10:000:0274;

- склад запчастин, нежитлову будівлю, загальною площею: 206 кв.м., реєстраційний номер ОНМ: 54, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 в на земельній ділянці з кадастровим номером :10:000:0274;

- гараж - сарай, нежитлову будівлю, загальною площею: 206 кв.м, реєстраційний номер ОНМ: 54, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- гараж автомобільний, майстерня, гаражний автомобільний, пожежне депо, нежитлова будівля, загальною площею: 396,7 кв.м., реєстраційний номер ОНМ:54, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на земельній ділянці з кадастровим номером 18254862:10:000:0274.

Згідно з ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подану позивачем заяву про забезпечення позову, суд встановив наступне.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову позивач стверджує, що поручитель - ОСОБА_1 ухиляється від виконання свого обов`язку і не реагує на вимоги банку і жодних дій щодо сплати заборгованості до цього часу не вчинено, хоча інформація з реєстру нерухомого майна показує, що він має майнові можливості для погашення заборгованості, що свідчить про не зацікавленість відповідача у погашенні боргу і у разі задоволення позову він так само буде ухилятися від його виконання, у зав`язку з чим судове рішення не буде виконане добровільно та існують реальні загрози утруднення та/або неможливості його виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

За змістом ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) виключено;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) виключено;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно з п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

В той же час, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, з якими приписи ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України пов`язують можливість вжиття заходів забезпечення позову.

Зокрема, заявник не надав суду належних обґрунтувань та доказів в підтвердження наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, не надав жодних доказів, які свідчать про можливе істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або позбавлення заявника можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких він звернувся до суду, у разі невжиття таких заходів забезпечення позову.

Також, позивачем не доведено та не обґрунтовано, яким чином майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Подана заява мотивована припущеннями про можливе порушення прав позивача у майбутньому та імовірну неможливість виконання рішення суду у даній справі, що не створює підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Крім того, заявником не враховано наслідки впливу зазначених заходів забезпечення позову на діяльність і права відповідача та третіх осіб, а також не доведено обґрунтованості й необхідності втручання суду в майнові права ОСОБА_1 та його життєдіяльність.

Суд відзначає, що заява Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про вжиття заходів забезпечення позову, яка була подана разом з позовною заявою, містила ті самі підстави та докази, що і дана заява та ухвалою суду від 22.11.2023 в її задоволенні було відмовлено.

У даній заяві заявником не наведено інших підстав та не надано інших доказів, порівняно із заявою яка подана разом з позовом, у зв`язку з чим суд не вбачає підстави для зміни правової позиції, яка викладена у ухвалі Господарського суду міста Києва від 22.11.2023.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про вжиття заходів до забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про вжиття заходів забезпечення позову відмовити повністю.

2. Дана ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена.

Суддя В.П. Босий