Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., при секретарі судового засідання Гаврищук К.М., розглянувши матеріали
заяви позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "АК ПЛЮС"
про ухвалення додаткового рішення
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна" бульвар Вацлава Гавела буд.6, м. Київ, 0312
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача 1 - гр. ОСОБА_1
про усунення перешкод в користуванні власністю
Представники сторін:
від позивача (заявника): Контратюк В.В.
від відповідача: не з`явився.
від третьої особи 1: не з`явився.
від третьої особи 2: не з`явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.01.2023 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.05.2023 року позовні вимоги задоволено повністю. Ухвалено усунути Товариству з обмеженою відповідальністю "АК Плюс" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, буд. 29 А, кімната. 11, 12, ) перешкоди в користуванні власністю на автомобіль марки Chevrolet Aveo, рік випуску 2007, номер кузова НОМЕР_1 , тип - загальний седан - В, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , шляхом зняття обтяження у вигляді застави рухомого майна і виключення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна: зареєстровано: 06.11.2019 року 14:09:45 за № 27184722 реєстратором: Філія міста Києва та Київської області Державного підприємства "Національні Інформаційні системи", 04053, м. Київ, вул. Бульварно - Кудрявська, буд, 4, вид обтяження: приватне обтяження; тип реєстрації: поточна; тип обтяження: застава рухомого майна; підстава обтяження: Договір відступлення, серія та номер: 991/К, виданий: 16.11.2013, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест України"; об`єкт обтяження: автомобіль легковий, Chevrolet Aveo SA69Y 2007, номер об`єкта: НОМЕР_1, обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна", код: 37616221, 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 6; боржник: ОСОБА_1 , код: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 . Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна" (бульвар Вацлава Гавела буд. 6, м. Київ, 0312, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АК Плюс" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, буд. 29 А, кімната 11,12, ) судовий збір у розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. 00 коп.

В свою чергу, через канцелярію суду 22.05.2023 року надійшла заява стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю "АК ПЛЮС" б/н від 16.05.2023 року про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/13558/22 про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн., оскільки під час ухвалення рішення питання витрат на професійну правничу допомогу не вирішувалось судом, з долученими доказами на підтвердження понесених витрат та доказами направлення копії заяви про ухвалення додаткового рішення іншим учасникам справи.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22.05.2023 року вищевказана заява була передана на розгляд судді Селівону А.М.

Відповідно до вимог статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Клопотання про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки судове рішення у справі № 910/13558/22 ухвалено судом в порядку загального позовного провадження в судовому засіданні за участі учасників справи та під час винесення рішення від 11.05.2023 року питання про відшкодування судових витрат позивача на професійну правничу допомогу не вирішувалось, судом здійснюється розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/13558/22 в судовому засіданні за участю представників сторін.

Отже, ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.05.2023 року у справі № 910/13558/22 заяву позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «АК Плюс» про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення витрат на правову допомогу прийнято до розгляду, призначено судове засідання по розгляду заяви на 08.06.2023 року.

У судовому засіданні з розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення 08.06.2023 року уповноважений представник позивача (заявника) брав участь в режимі відеоконференції.

Уповноважені представники відповідача та третьої особи 2, а також третя особа 1 особисто та/або її уповноважений представник в судове засідання 08.06.2023 року не з`явилися.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно пунктів 3, 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Про дату, час та місце судового засідання відповідач та третя особа 2 повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленням про вручення поштових відправлень №№ 594, 616, 586.

Докази отримання третьою особою 1 ухвали суду від 24.05.2023 року поштовим відділенням на час розгляду справи 08.06.2023 року до суду не повернуто.

Судом здійснено запит з офіційного сайту поштового оператора АТ «Укрпошта» щодо відстеження поштового відправлення № 608, в якому зазначено, що станом на 01.06.2023 року поштове відправлення «не вручено під час доставки».

Про поважні причини неявки представників відповідача та третьої особи 2, а також третьої особи 1 особисто та/або її уповноваженого представника в судове засідання з розгляду заяви 08.06.2023 року суд не повідомлено.

Інші дані (адреси), за якими можна встановити місце проживання третьої особи 1 - гр. ОСОБА_1 , матеріали справи не містять та суду невідомі.

Суд зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Беручи до уваги конкретні обставини справи, вимоги процесуального законодавства та прецедентну практику Європейського суду з прав людини, суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на адресу, що відповідає місцезнаходженню відповідача згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, постанові від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/9, постанові від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/18).

Окрім того, згідно пункту 10 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) містяться, зокрема, відомості про місцезнаходження юридичної особи.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

При цьому судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення та підписання.

Судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи наведе, господарський суд зазначає, що третя особа 1 не була позбавлена права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалами суду у справі № 910/13558/22, в тому числі з ухвалою від 24.05.2023 року про призначення судового засідання по розгляду заяви в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

З огляду на вищевикладене суд констатує, що ним вчинено всі необхідні та можливі заходи з метою встановлення місця проживання третьої особи 1 та повідомлення її про розгляд справи судом.

Будь - яких інших заяв та клопотань процесуального характеру, окрім наявних в матеріалах справи, сторонами на час проведення судового засідання 08.06.2023 року суду не надано.

Як свідчать матеріали справи, відповідач, а також треті особи не скористалися наданим їм процесуальним правом та не надали заперечень/пояснень щодо заяви позивача про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на правову допомогу.

В свою чергу суд наголошує, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Наразі, від відповідача та третіх осіб станом на час розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення до суду не надходило жодних заяв про неможливість подання заперечень/пояснень щодо заяви позивача та/або про намір вчинення відповідних дій та/або продовження відповідних процесуальних строків та заперечень щодо розгляду заяви позивача по суті.

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на вищевикладене, оскільки відповідач та треті особи 1, 2 не скористалися наданими їм процесуальними правами, зокрема, представники відповідача та третьої особи 2, третя особа 1 особисто та/або її уповноважений представник не прибули в судове засідання з розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення 08.06.2023 року, а також відповідачем та третіми особами не надано будь-яких письмових пояснень/заперечень на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у справі, суд здійснював розгляд заяви в судовому засіданні 08.06.2023 року виключно за наявними матеріалами за відсутності уповноважених представників відповідача та третьої особи 2, а також третьої особи 1 та/або її уповноваженого представника.

У судовому засіданні 08.06.2023 року представник позивача підтримав подану заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на та просив її задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 08.06.2023 року оголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши надані сторонами суду докази, які мають значення для розгляду заяви, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Стаття 16 ГПК України закріплює за учасниками справи право на користування правничою допомогою.

За приписами ст.ст. 123, 126 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат.

Витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських об`єднань та бюро, з надання правничої допомоги щодо ведення справи в суді розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених ст.ст. 129, 130 ГПК України.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 ГПК України).

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, позивачем у поданій суду позовній заяві б/н від 01.12.2022 року згідно ст. 162 ГПК України зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи, згідно якого попередній розмір витрат на правову допомогу становить 8000,00 грн.

Окрім цього, через відділ діловодства суду 22.05.2023 року від позивача надійшла заява б/н від 16.05.2023 року про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій останній просить суд вирішити питання про стягнення з відповідача понесених ТОВ «АК Плюс» витрат на правову допомогу у даній справі у загальному розмірі 8000,00 грн.

В свою чергу, з аналізу наведеної норми законодавства вбачається, що витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною не буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: не надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для стягнення таких витрат.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказами і доводам, що наводяться сторонами у справі, тобто суд не може діяти на корить будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам господарського судочинства.

Таким чином суд може зменшити розмір витрат на правову допомогу, що підлягають розподілу, за клопотанням іншої сторони, яка і зобов`язана довести не співмірність заявлених опонентом витрат.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.ст. 16, 126 ГПК України).

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 1 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017 року, передбачено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час на виконання доручення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За результатами розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в порядку ст. 126, 129, 244 ГПК України судом встановлено, що позивачем долучено до матеріалів справи докази на підтвердження понесення ним витрат на професійну правничу допомогу, а саме: копію Договору про надання правової допомоги №АБ-01/69 від 21.11.2022 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «АК Плюс» (клієнт за договором, позивач у справі) та Адвокатським бюро «Гомзяк та партнери» (адвокатське бюро за договором); копію акту надання послуг № 23 від 08.02.2023 року до договору про надання правової допомоги від 21.11.2022 року № АБ-01/69 на суму 8000,00 грн.; копію платіжної інструкції №3790300 від 02.12.2022 року на суму 8000,00 грн. на «оплату за юридичні послуги згідно дог. про надання правової допомоги № Аб-01/69 від 21 листопада 2022 р…»; копію довіреності № 25.11.2022-1 від 25.11.2022 року, виданої ТОВ «АК Плюс» адвокату Кондратюку Володимиру Володимировичу (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №598 від 28.12.2011 року) на представництво інтересів товариства в судах, в тому числі господарської юрисдикції, у судовій справі щодо автомобіля Chevrolet Aveo, рік випуску 2007, державний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_1 ; ордер серії АС № 1049537 від 30.11.2022 року, виданий Адвокатським бюро «Гомзяк та партнери», про надання правової допомоги ТОВ «АК Плюс» адвокатом Кондратюком В.В.

За твердженням позивача, загальна сума нарахованих останнім до стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи № 910/13558/22, склала 8 000,00 грн.

За приписами п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності щодо надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 вказаного Закону).

В статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" наведені види адвокатської діяльності, а також роз`яснено, що адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

З матеріалів справи вбачається, що з метою надання правової допомоги у справі №910/13558/22 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АК Плюс» (клієнт за договором, позивач у справі) та Адвокатським бюро «Гомзяк та партнери» (адвокатське бюро за договором) було укладено Договір про надання правової допомоги №АБ-01/69 від 21.11.2022 року (далі - Договір), строк дії якого встановлено до 31.12.2023 року або до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (пункт 7.1 Договору).

Так, за умовами пункту 1.1 Договору клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.

Предметом даного Договору є підготовка позову та додатків для зняття обтяження з майна замовника - автомобіля легкового Chevrolet Aveo SA69Y, рік випуску 2007, державний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_1 , та представництво його інтересів у Господарському суді міста Києва (перша інстанція) шляхом дистанційного представництва (відео конференції) в судових засіданнях.

Відповідно до пункту 4.1 Договору вартість наданих юридичних послуг становить 8000,00 грн.

Згідно п.4.5 Договору за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатським бюро юридичної допомоги та її вартість.

Акт вважається підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання клієнтом останній не надав адвокатському бюро письмові аргументовані заперечення на акт (п. 4.6 Договору).

Як встановлено судом, на підтвердження обсягу понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу позивачем надано копію підписаного обома сторонами Договору без зауважень щодо вартості, строків та якості послуг Акту надання послуг № 23 від 08.02.2023 року на загальну суму 8 000,00 грн.

Так, згідно зазначеного акту адвокатом у справі № 910/13558/22 було надано наступну правову допомогу, а саме: підготовку позову та додатків для зняття обтяження з майна замовника (автомобіль легковий Chevrolet Aveo SA69Y, рік випуску 2007, державний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_1 ) та представництво його інтересів у Господарському суді міста Києва (перша інстанція) шляхом дистанційного представництва (відео конференції) в судових засіданнях.

Як зазначено в акті, сторони не мають одна до одної претензій по об`єму, якості та строкам наданої правової допомоги.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "East/WestAllianceLimited" проти України (заява № 19336/04, п. 269) визначено, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Як встановлено судом, позивачем на підтвердження факту оплати правової допомоги за Договором надано суду копію платіжної інструкції № 3790300 від 02.12.2022 року на оплату за юридичні послуги згідно договору про надання правової допомоги № АБ-01/69 від 21.11.2022 року на суму 8 000,00 грн.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що в процесі розгляду справи № 910/13558/22 в Господарському суді міста Києва інтереси позивача представляв адвокат Адвокатського бюро «Гомзяк та партнери» Кондратюк Володимир Володимирович на підставі ордеру про надання правничої допомоги серії АС № 1049537 від 30.11.2022 року, який подавав заяви по суті справи та документи, зокрема, позовна заява, клопотання про прийняття до розгляду оновленої позовної заяви на виконання вимог ухвали суду від 10.01.2023 року про залишення позовної заяви без руху, клопотання про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції від 17.02.2023 року, 24.03.2023 року та заяву про ухвалення додаткового рішення від 16.05.2023 року.

Таким чином, подані позивачем документи щодо вартості наданих послуг на професійну правничу допомогу адвоката, в рамках розгляду спору у даній справі № 910/13558/23 є належними і допустимими доказами на підтвердження обставин реальності понесених стороною витрат, визначених статтею 126 ГПК України.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Така ж правова позиція випливає з інших рішень Європейського суду з прав людини, зокрема, у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

При цьому суд звертає увагу на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, згідно якої витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У відповідності до ст. 124, п. п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. ст. 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є, зокрема, рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити реальність їх оплати. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів.

В свою чергу, як свідчать матеріали справи, відповідачем не подано жодних заперечень проти заявленого позивачем до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн., зокрема, щодо їх завищення та не співмірності зі складністю справи тощо.

Таким чином, виходячи з наданих позивачем доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду даної справи суд виходить із загальних критеріїв оцінки послуг з надання правової (правничої) правової допомоги з урахуванням обсягу та змісту підготованих адвокатом документів.

За результатами здійсненого судом аналізу наданих позивачем доказів, в тому числі акту наданих послуг № 23.02.2023 року за Договором на суму 8000,00 грн. суд наголошує, що згідно приписів чинного господарського процесуального законодавства вартість наданої учаснику справи професійної правничої допомоги оцінюється судом виходячи з критеріїв складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Наразі, згідно наданого позивачем акту наданих послуг № 23 від 08.02.2023 року витрати на професійну правничу допомогу, що пов`язані з наданням правової допомоги з представництва інтересів клієнта у Господарському суді міста Києва по судовій справі №910/13558/23, єдиними видами якої є підготовка позовної заяви та представництво інтересів клієнта в судових засіданнях становлять 8 000,00 грн.

Окрім цього, згідно змісту заяви позивача про ухвалення додаткового рішення, зазначені в акті наданих послуг № 23 від 08.02.2023 року послуги включали в себе: знайомство та аналіз матеріалів для позовної заяви - 1,5 год., підготовка позовної заяви та подання засобами поштового зв`язку, поточне консультування - 5 год., участь в судових засіданнях - 1,5 год.

В свою чергу, як свідчать матеріали справи, з урахуванням предмету позову та фактичних обставин справи, а також враховуючи надані позивачем докази на підтвердження викладених в позовній заяві обставин, предмет доказування у даній справі №910/13588/23 охоплює незначну кількість доказів, фактів та обставин, обсяг яких є обмеженим, а також не потребує додаткового детального вивчення судової практики, оскільки категорія даного спору не відноситься до складної та спір є типовим.

Також судом враховані обставини участі уповноваженого представника позивача в судових засіданнях у справі 30.03.2023 року та 11.05.2023 року в режимі відеоконференції, загальна тривалість яких складала 29 хвилин.

Тобто, фактична тривалість судових засідань у даній справі № 910/13558/22 не відповідає обсягу та вартості наданих послуг з представництва інтересів клієнта в суді, врахованим позивачем при визначенні загальної суми витрат на правову допомогу.

Окремо судом в розрізі оцінки співмірності розміру заявлених позивачем до стягнення витрат обсягу наданої правової допомоги взято до уваги факт залишення судом позовної заяви без руху згідно ст. 174 ГПК України ухвалою від 10.01.2023 року та зумовлену цим необхідність додаткового звернення представника позивача до суду із клопотанням щодо усунення недоліків позовної заяви.

В контексті понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з позиції обґрунтованості, співмірності витрат із складністю справи, відповідності критерію реальності таких витрат та обсягом наданих послуг, а також розумності їхнього розміру.

Таким чином, господарський суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу адвоката, дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази та встановлені судом фактичні обставини справи не є безумовною підставою для стягнення судом витрат позивача на професійну правничу допомогу з відповідача саме в розмірі 8 000,00 грн., адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований, відповідати критерію розумної дійсності та необхідності таких витрат, співмірності з ціною позову та ринковими цінами на правничу допомогу і адвокатські послуги.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши надані позивачем докази, за відсутності клопотань відповідача про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами, приймаючи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат на професійну правничу допомогу, ціну позову, рівень складності, характеру спору та юридичної кваліфікації правовідносин у справі, враховуючи обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду представниками позивача документів, а також їх значення для вирішення спору, зважаючи на висновки суду щодо обґрунтованості позовних вимог позивача та їх повного задоволення за результатами вирішення спору, суд приходить до висновку, що зменшення розміру витрат відповідача до 4 500,00 грн. від попередньо заявленої суми 8 000,00 грн., яка є завищеною, відповідатиме критерію пропорційності і розумності. Аналогічну позицію виклав у своїх постановах Верховний Суд від 07.08.2018 року у справі № 916/1283/17 та від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

За таких обставин, з урахуванням вищенаведених висновків суду заява позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню, а саме в сумі 4500,00 грн.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Заяву позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "АК ПЛЮС" про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/13558/22 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна" (бульвар Вацлава Гавела буд.6, м. Київ, 0312, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АК ПЛЮС" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, буд. 29 А, кімната 11,12, ) 4500,00 грн. (чотири тисячі п`ятсот грн. 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

3. В задоволенні заяви позивача в частині стягнення решти витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

4. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 07 грудня 2023 року.

Суддя А.М.Селівон