УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу в частині

м. Київ

08.12.2023справа № 910/18246/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко Оксани Володимирівни, розглянувши заяву приватного підприємства «Шериф-охорона 02» (вул. Мєшкова, буд. 20, село Гнідин, Бориспільський р-н, Київська обл., 08340; ідентифікаційний код 42642735)

до громадської організації «Асоціація масового футболу України» (вул. Панаса Мирного, 2/44, м. Київ, 01011; ідентифікаційний код 43639388)

про видачу судового наказу за вимогами щодо стягнення 4 267 грн заборгованості за договором про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони від 07.06.2023 №16202881 та 1 000 грн штрафних санкцій,

без виклику представників,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Шериф-охорона 02» (далі - Підприємство) звернулося до господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу за вимогами щодо стягнення: 4 267 грн заборгованості, що утворилася у зв`язку з неналежним виконанням громадською організацією «Асоціація масового футболу України» умов укладеного сторонами договору про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони від 07.06.2023 №16202881 (далі - Договір), та 1 000 грн штрафних санкцій, передбачених підпунктом 5.1.1 пункту 5 Договору, а всього 5 267 грн.

Господарським судом міста Києва 08.12.2023 було видано судовий наказ щодо стягнення заборгованості у сумі 4 267 грн, а щодо решти вимог (1 000 грн штрафних санкцій) суд дійшов висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статі 148 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У частині першій статті 546 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зазначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Отже, хоча й вимога про стягнення неустойки у зв`язку з порушенням грошових зобов`язань, передбаченої статтею 549 ЦК України, має грошовий характер, але за своєю правовою природою не є основним зобов`язанням за Договором, а фактично є санкціями.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 152 ГПК України передбачено, що у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

З огляду на те, що у заяві Підприємство про видачу судового наказу містяться вимога про стягнення штрафних санкцій, які за своєю правовою природою не є вимогою про стягнення заборгованості за Договором, та не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу в частині вимоги про стягнення 1 000 грн штрафних санкцій.

Згідно з частиною другою статті 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись статтями 148, 152 - 154, 234 - 236 ГПК України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Відмовити приватному підприємству «Шериф-охорона 02» (вул. Мєшкова, буд. 20, село Гнідин, Бориспільський р-н, Київська обл., 08340; ідентифікаційний код 42642735) у видачі судового наказу в частині вимоги про стягнення з громадської організації «Асоціація масового футболу України» (вул. Панаса Мирного, 2/44, м. Київ, 01011; ідентифікаційний код 43639388) 1 000 грн штрафних санкцій.

Ухвала набрала законної сили 08.12.2023 та може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її підписання до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Оксана Володимирівна Марченко